Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Першої Київської державної нотаріальної контори та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить зняти арешт з приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві особистої власності померлому [PERSON] , накладений Першою Київської державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 1445046 (архівний запис) від 05.11.2004р. В обгрунтування позову зазначає, що з метою прийняття спадщини після померлого чоловіка, якою є 4/5 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, де отримала інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №259776037 від 03.06.2021р., згідно якої реєстратором Перша Київська державна нотаріальна контора за реєстраційним номером 1445046 зареєстровано арешт (архівний запис) від 05.11.2004р. на вказаний приватний будинок на підставі ухвали б/н від 21.11.1971 року Народного суду Московського району м. Києва. Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М., розглянувши документи, які були їй надані для прийняття спадщини після померлого чоловіка, дійшла висновку, що накладення арешту судовим чи слідчими органами видача свідоцтв про право на спадщину затримується до зняття арешту, тому постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №5027/02-01 від 07.07.2021р. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку. Позивачка вважає, що її права є порушеними, оскільки внаслідок дій по накладенню арешту на нерухоме майно, яке є предметом спадщини, вона не має можливості реалізувати своє право та прийняти спадщину після померлого чоловіка. Іншого способу захисту порушених прав та інтересів, як вказує, у неї немає. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2021р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.01.2022р. замінено неналежного відповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) на належного відповідача Перша Київська державна нотаріальна контора. Ухвалою суду від 19.01.2022р. прийнято заяву представника [PERSON] адвоката Данилова Ю.В. про зміну предмету позову, за якою він просить зняти арешт з приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві особистої власності померлому [PERSON] , накладений Першою Київської державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 1445046 (архівний запис) від 05.11.2004р. Ухвалою від 15.06.2022р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача подав заяву, за якою просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від Першої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд даної справи без представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , який був її чоловіком. Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.02.2021р. ПБ-2021 №133 за даними реєстрових книг Бюро 4/5 житлового будинку [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення народного суду Московського району м. Києві від 30.12.1985р., зареєстрованого в Бюро 24.02.1989р. за реєстровим номером 13153. 07.07.2021р. державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку під [ADDRESS] після померлого її чоловіка [PERSON] до часу зняття арешту, про що винесла відповідну постанову. У цій постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус прийшов до висновку, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкова майно на ім`я [PERSON] не є можливим, оскільки в ході оформлення та перевірок об`єкту будинок [ADDRESS] по Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було виявлено арешт (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 144504, зареєстровано 05.11.2004р. Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Московського районного суду від 21.11.1971 року за №б/н, дата виникнення архівного запису 03.12.1971 року, архівний номер 11415КІЕV1, архівна дата накладення 14.10.1996 року. Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 03.06.2021р. щодо майна за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що на вказане майно накладено арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1445046, зареєстровано 05.11.2004р. за №1445046 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала б/н, 21.11.1971р., Народний суд Московського району. На адвокатський запит від 09.06.2021р. Перша Київська державна нотаріальна контора надала відповідь за №7289/01-14 від 17.06.2021р., за якою повідомила, що відповідно до номенклатури справ нотаріальної контори за 1971 рік термін зберігання документів щодо накладення, зняття арештів (заборон) склав 3 роки, тому надати будь-яку інформацію або копію ухвали б/н 21.11.1971р., на підставі якої був накладений арешт, немає можливості. На адвокатський запит від 09.06.2021р. №09/06/21-01 Голосіївський районний суд міста Києва повідомив, що видати копію судового рішення не виявляється можливим, у зв`язку з відсутності повної інформації про судові справи. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не має змоги, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивача на спадкове майно, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, порушене право позивача підлягає судовому захисту в заявлений спосіб шляхом зняття відповідних обтяжень. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved