Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] завернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» (далі ТОВ «Нова пошта») про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем замовлено у відповідача доставку, з відділення №5 представництва ТОВ «Нова пошта» з м. Харків до м. Кропивницький. А саме вантаж з оголошеною вартістю 30000 гривень, про що було складено товарно-транспортну накладну (експрес-накладну) №59998077159093 від 04.04.2019 року на відправлення вантажу на адресу позивача. При цьому, відповідно до опису відправлення - «:фари цілі, автомобільні, 02 шт.» сторона відповідача засвідчила неушкоджений стан товару. 06 травня 2019 р. вантаж було доставлено за призначенням - відділенні №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Кропивницький. Проте, при отриманні цього товару було виявлено пошкодження вантажу у вигляді зламів кріплень». На фарах відломлено пластикові комплектації, коробка чимось вдарена, збігається місце пошкодження відправлення із пошкодженням упаковки - про що було зазначено в акті приймання-передачі від 06.04.2019 року за участю позивача, як одержувача, та представника сторони відповідача. З урахуванням припису ст. 925 ЦК України, 09.04.2019 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості відправлення в розмірі 30381 грн. з урахуванням оголошеної вартості відправлення - 30000 грн. та вартості провізної плати - 381 грн. Листом ТОВ «Нова Пошта» від 22.04.2019 року за вих. №4872 визнало свою вину з ушкодження вантажу під час перевезення, проте запропонувало лише часткову компенсацію у розмірі 30% від оголошеної вартості - 9 381 грн., та вартість провізної плати - 381 грн. Не погоджуючись з запропонованою пропозицією позивач звернувся із з позовом про відшкодування збитків до Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ТОВ «Нова Пошта» на користь позивача: 381 грн. вартості провізної плати; 7269 грн. штрафу, 3000 гривень оголошеної вартості відправлення - який, не відповідав фактичним обставинам та помилково був зазначений у меншому розмірі, замість 30000 гривен. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.19 р. заявлений позов задоволено повністю в межах заявлених позовних вимог, яке станом на 01.12.20 р. виконане в примусовому порядку, згідно виконавчого листа суду від 23.09.20 р. Таким чином, не відшкодованим залишається не заявлений позивачем розмір збитку щодо оголошеної вартості відправлення в розмірі 27000 гривен. Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням обґрунтування позову та наданих доказів, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 27000 гривень оголошеної вартості відправлення; вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати з надання професійної правничої допомоги. Крім того, в якості відновлення порушеного права, позивач також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн., яку обґрунтовує тим, що замовлення на придбання фари було обумовлене ушкодженням фар на власному авто та неможливістю його експлуатації з цих підстав. Проте внаслідок отримання від відповідача непридатної за своїм призначенням фари, позивач не спромігся відновити справний стан власного автомобіля, на якому мав намір 09 травня разом зі своєю сім`єю здійснити поїздку на весілля до свого родича в м. Хмельницький. За таких умов останній був вимушений наймати послуги автотранспорту від третьої особи - [PERSON] , котрий не міг очікувати перебування за місцем призначення протягом декількох днів. За таких умов позивач разом з сім`єю вимушений був повертатися додому - м. Кропивницький на громадському транспорті, ризикуючи станом свого та членів сім`ї здоров`я в умовах пандемії, що позначилось на психічному стані, призвело до пригніченого настрою, роздратованості, необхідністю вживати заспокоюючі медичні засоби. Процесуальні дії у цивільній справі. 23 грудня 2020 року суддею Кіровоградського районного суду Кіровоградської області вирішено передати цивільну справу за позовом [PERSON] до Кіровського районного суду м. Кіровограда, про що суддею постановлено відповідну ухвалу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2021 року зазначену цивільну справу прийнято до провадження судді та вирішено проводити подальший розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). 13 травня 2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда клопотання представника відповідача задоволено, а цивільну справу №390/1735/20 (номер провадження 2/404/303/21) за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів, стягнення матеріальних та моральних збитків передано по підсудності на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. 02 серпня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу прийнято до провадження судді Ольшевської ІО. та вирішено проводити подальший розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні без повідомленням (виклику) сторін. Аргументи учасників справи 19 квітня 2021 року ТОВ «Нова пошта» подало до Кіровського районного суду м. Кіровограда пояснення на позовну заяву, в яких зазначило, що позовні вимоги про відшкодування позивачу шкоди в розмірі оголошеної вартості відправлення є безпідставними та необґрунтованими, оскільки суперечать фактичним обставинам (фактам), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не підтверджуються наявними в справі доказами та чинним законодавством та є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час укладання між сторонами договору перевезення вантажу жодної інформації про виробника чи модель товару, його кількості і т.д., які б дали змогу безумовно ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив та супровідних документів не надав. Відповідач вважає безпідставними позовні вимоги щодо стягнення повної майнової шкоди в розмірі 27000 грн., зважаючи на те що позивач отримав товар повністю з незначними пошкодженнями та не надав жодного розрахунку суми збитків та доказів на її підтвердження. Розмір завданої шкоди, є обставиною, яка підлягає обов`язковому доказуванню в даному спорі та не може обмежуватись виключно оголошеною вартістю вантажу і вимогами, визначеними на власний розсуд позивача. Оголошена вартість вантажу вноситься до експрес-накладної на власний розсуд відправника та за наявності спору підлягає підтвердженню належними та допустимим доказами. Між тим, відповідач стверджує, що саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Крім того, відповідач звертає увагу суду на наявні підстави для закриття провадження в даній справі в порядку п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, як спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який досліджувався в судовому засіданні, а посилання позивача на те, що останнім помилково визначено ціну позову в розмірі 3000 грн. замість 30000 грн. не заслуговують на увагу, оскільки у справі брав участь професійний адвокат, до того ж судом враховано та стягнуто 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджує факт участі адвоката у справі та надання професійних правничих послуг у повному обсязі щодо визначення правової позиції позивача у справі, правильного визначення та достатнього обґрунтування розміру майнових вимог. Поряд із цим, відповідач заявляє про застосування позовної давності в даній справі, що є підставою для відмови в позові в повному обсязі, застосовуючи при цьому строк позовної давності в один рік на підставі положень пункту 6 частини другої статті 258 ЦК України. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 5 квітня 2019 року по експрес-накладній №59998077159093 [PERSON] здійснив відправлення вантажу з м. Харків в м. Кропивницький для [PERSON] . Відповідно до експрес-накладної №59998077159093 від 04.04.2019 [PERSON] було передано ТОВ «Нова пошта» у м. Харків для відправлення товар, кількість місць 2, об`ємною вагою 15 кг. З описом: «Інше: фари, цілі» на адресу м. Кропивницький, відділення №1, оголошеною вартістю 30 000 гривень. Відповідно до акту приймання-передачі від 06.04.2019 року о 14-00 год. до експрес-накладної №59998077159093 вказано, що вид упаковки обрешетування, заводські коробки 2 шт., стан зовнішньої упаковки - тип - нова, стан - цілий, стан додаткової упаковки: тип-нова, стан-розірвана, стан вмісту відправлення на фарах відламано пластикові комплектації, коробки чимось вдарено на фото, спеціальне маркування «Обережно крихке!» - є, огляд здійснюється в момент отримання відправлення. Замовник одержав повністю відправлення. 09.04.2019 року [PERSON] подав претензію про відшкодування йому вартості відправлення в розмірі 30 381 грн., що відповідає оголошеній вартості вантажу та вартості відправлення. 22.04.2019 року за вих. №4872 ТОВ «Нова Пошта» надано [PERSON] відповідь на претензію, в якій зазначено, що пропонує компенсацію за вантаж, який під час перевезення було пошкоджено, що зафіксовано в акті приймання-передачі від 06.04.2019 року, у розмірі 30 % від оголошеної вартості 9381 грн. та вартість провізної плати 381 грн. У зв`язку із вказаним позивач був змушений звернутись до суду із позовом до відповідача про відшкодування завданих збитків. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» на користь [PERSON] оголошену вартість відправлення в розмірі 3 000 грн, вартість провізної плати в розмірі 381 грн, штраф у розмірі 7269 грн, витрати на професійну правничу допомогу 6 000 грн, а також судовий збір 768,40 грн, а всього 17 418,40 грн. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачем було подану апеляційну скаргу, із підстав того, що перед судом ставилось питання про стягнення з відповідача 30 000 грн. оголошеної вартості відправлення та 381 грн. вартості провізної плати, а також 7269 грн штрафу, однак через технічну помилку в прохальній частині позовної заяви, суд, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі в частині стягнення оголошеної вартості відправлення (30 000 грн.), стягнув у цій частині лише 3000 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020 р. у справі №752/10354/19, апеляційну скаргу позивача відхилено, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2019р. у даній справі залишено без змін. Вказане рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2019р. у справі № 752/10354/19 у касаційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили та було виконано ТОВ «Нова Пошта» в повному обсязі згідно виконавчого листа від 23.09.2020 р., що не заперечується сторонами у справі. За таких обставин, позивач вважає, що має право на стягнення грошових коштів у розмірі 27000 грн. як коштів, які входять у суму оголошеної вартості вантажу, однак з об`єктивних підстав не були стягнуті рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року у справі № 752/10354/19. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до частини другої статті 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). У пункті 7.2.6 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника. Відповідно до пункту 7.2.7 цього договору експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (сохранність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику у цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.12 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Згідно пункту 7.2.8. Публічного договору зазначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Відповідно до п. 133 Статуту автомобільного транспорту УРСР автотранспортні підприємства або організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало, зокрема внаслідок: а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача); б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться; в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі; г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні; д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми. Пунктом 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли: а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача. Крім того, частиною другою статті 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Таким чином, вказана норма матеріального права зобов`язує позивача довести належними та допустимими доказами розмір фактичної шкоди. Аналогічно частиною першою та частиною другою статті 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Відповідно до п.п. а) п. 139 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР від 27 червня 1969 року за №401(чинний), за втрату і недостачу багажу автотранспортне підприємство або організація несе відповідальність у таких розмірах: а) багажу, прийнятого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижче його справжньої вартості. Пунктом 7.2.2 Публічного договору встановлено, що у разі втрати або пошкодження відправлення експедитор повертає суму оголошеної вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення). Таким чином, на позивача покладається обов`язок доведення розміру спричиненої йому шкоди. Будь-яких доказів того, що фактична вартість вантажу, що була відправлена позивачу, становить загалом 30000 грн. у матеріалах справи немає, а також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що жодної інформації про виробника фар, або інших ідентифікуючих ознак товару в накладній не зазначено. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в ході розгляду справи доводи сторони позивача про розмір завданих збитків не підтверджено документально, суд вважає, що законні підстави стягнення з відповідача суми заявленої як відшкодування відсутні. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що діями відповідача йому завдано моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру. Звертаючись до суду, позивачем не надано будь-яких доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідача в справі, зокрема, доказів настання втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок дій відповідача. Зокрема, відсутні будь-які докази, які б підтверджували пережитий позивачем психологічний стрес, порушення нормального ходу його життя, дискомфорту, посилення душевних страждань, погіршення психологічного стану здоров`я. Крім того, будь-яким чином позивач не довів розумності та співмірності зазначеного в позові розміру моральної шкоди з урахуванням приведених ним обґрунтувань та обставин її завдання. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, характеризуючи свій стан внаслідок понесених моральних страждань, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до спору сторін. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Оскільки позовні вимоги судом визнано необґрунтованими, то позовна давність, яку просить застосувати відповідач, не застосовується. Разом із тим, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, в порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані із розглядом справи залишити за сторонами по фактично понесеним.

Outcome: dismissed