Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

\~24.01.2022 року позивач звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В подальшому, а саме 14.02.2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від зазначеного шлюбу у них народилося дві доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що на даний час вони з дітьми проживають у [ADDRESS] . Вказала, що із народженням третьої доньки їхня сім`я набула ознак багатодітної, у зв`язку з чим 12.01.2022 року вона звернулася до Управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про видачу посвідчень «Батьків багатодітної сім`ї» та «Дитини з багатодітної сім`ї». Листом від 14.01.2022 року відмовлено у видачі посвідчень, оскільки не визначено місце проживання доньки [PERSON] . Дана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Відмітила, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з нею, чоловіком та двома доньками. Ними повністю забезпечуються потреби доньки побутового, матеріального, освітнього (навчального) характеру, вони дбають про духовний і моральний розвиток дитини. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.03.2022 року справу передано до Соснівського районного суду м. Черкаси за підсудністю. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.04.2022 справа передана на розгляд судді Троян Т.Є. Ухвалою Соснівського районного суду м, Черкаси від 29.04.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.06.2022 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, скерувала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, скерував заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі представника з врахуванням Висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.06.2022 року № 01/00/011/127820. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням рішення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши викладені обставини наявними доказами, висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради, суд приходить до наступного. Судом встановлено наступне: [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.2015 року, актовий запис № 425. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу зазначено [PERSON] . Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.03.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 03.07.2015 року, 14 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 30.01.2016 року та Серії [NUMBER] від 04.01.2022 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1231 від 11.01.2022, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 1233 та № 1238 від 11.01.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 12.03.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 12.01.2022 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про видачу посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та посвідчення «Дитини з багатодітної сім`ї». Листом Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 14.01.2022 № В/08/1815 відмовлено [PERSON] у видачі посвідчень, оскільки не надана копія рішення суду із визначеним місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Як зазначила в позові позивачка, [PERSON] фактично проживає в м. Вінниця разом з матір`ю. Так, відповідно до Акту голови правління ОСББ «Миколаївська-16» від 11.01.2022 року зазначено, що [PERSON] , 2004 року народження, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4 ім. Д.І. Менделєєва Вінницької міської ради» № 74 від 23.06.2020 зазначено, що [PERSON] дійсно навчалась у вказаному навчальному закладі з 01.09.2014 року та закінчила 9 клас у 2019 році. Згідно з довідкою № 779 від 10.01.2022 року, [PERSON] навчається на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» по спеціальності 081 «Право», група 613-Б, курс ІІІ. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На виконання ухвали суду від 02.06.2022 року Службою у справах дітей Вінницької міської ради наданий Висновок щодо визначення місця проживання дитини, відповідно до якого Орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , яка у даний час є повнолітньою. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц. Відповідно до частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. З урахуванням зазначеного, встановивши обставини справи, а також те, що на момент розгляду справи [PERSON] виповнилося 18 років, тому вона має право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, у суду відсутність передбачені законом підстави для визначення судом місця проживання дитини з матір`ю.

Outcome: dismissed