Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «ФК «Ріальто», вказавши, що між позивачем та відповідачем жодних кредитних договорів не укладалось, проте 14.12.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за договором №210625-42413-1 від 25.06.2021 року в сумі 12142 гривень. Вказуючи, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором, який не був нотаріально посвідченим, з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Філатовою Т.О. 14.12.2021 року за № 25469. Ухвалою суду від 09.02.2022 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «ФК «Ріальто», треті особі без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення. Ухвалою суду від 17.02.2022 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою суду від 11.04.2022 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 20.04.2022 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «ФК «Ріальто», треті особі без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення. 30.05.2022 року за допомогою системи «Електронний суд» представник відповідача направила відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення пропущеного строк для подачі відзиву. Також просила розглянути справу за її відсутності на підставі наданих доказів. Позивач в судове засідання не з`явилась, направивши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, на задоволенні позову наполягала. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом справу розглянуто в заочному порядку, про що постановлено відповідну ухвалу. Відповідач в установлений судом строк направив до суду відзив на позовну заяву, треті особи без самостійних вимог на предмет спору не направили до суду письмових пояснень щодо позову та відзиву, відповідач також не скористалась своїм правом надати відповідь на відзив. Заявлене представником відповідача клопотання про поновлення пропущеного строку для надання відзиву на позов судом не розглядалось, оскільки копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви ТОВ «ФК «Ріальто» отримали 23.05.2022 року, що підтверджується поштовим повідомленням, а сам відзив направлено до суду 30.05.2022 року, отже процесуальний строк, визначений судом пропущено не було. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. 25.06.2021 року [PERSON] підписано з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «ФК «Ріальто» (https://monetka.ua/) кредитний договір №210625-42413-1. Відповідно до умов даного договору, ТОВ «ФК «Ріальто» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит протягом 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожний день (річна процента ставка становить 803%). Згідно з графіком розрахунків [PERSON] повинна повернути 25.07.2021 року 4980 гривень, з яких 3000 гривень сума кредиту, 1980 гривень нараховані відсотки за користування кредитом. У відповідності до наданого розрахунку заборгованості, станом на 27.05.2022 року наявна заборгованість за договором № 210625-42413-1 від 25.06.2021 року в сумі 9818,18 гривень, з яких 3000 гривень простроченої заборгованості за кредитним договором, 6818,18 гривень простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 14.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 25469, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору №210625-42413-1 від 25.06.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] , строк платежу настав 01.08.2021 року. Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Ріальто», стягнути з [PERSON] за період з 01.08.2021 року по 01.12.2021 року включно в сумі 3000 гривень простроченої заборгованості за сумою кредиту, 8442 гривні простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису стягнено платі згідно ст. 31 ЗУ «Про нотаріат». Загальна заборгованість становить 12142 гривні. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом 3 років з дня його вчинення. 23.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67981729 з виконання виконавчого напису №25469 від 14.12.2021 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованості в сумі 12142 гривень. 05.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] . Під час розгляду справи суд виходить з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~14.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, на переконання суду, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, кредитний договір не був нотаріально посвідченим, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved