Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 24 листопада 2021 року звернувся Виконавчий комітет Житомирської міської ради із вказаним позовом, в якому його представник просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що мати дитини самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не приймає належної участі в її вихованні та утриманні. Крім того, представник позивача просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів щомісячно, на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. Ухвалою судді від 15 грудня 2021 року позовну заяву Виконавчого комітету Житомирської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. 10 червня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. 10 червня 2022 року від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, де [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак, відповідач станом на 10 червня 2022 року не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, не надала доказів на підтвердження своїх заперечень та поважності причин неподання заяв по суті справи. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд згідно ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 6 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження останнього та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, де відомості про батька дитини записані за вказівкою відповідача, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.8, 9). Фактично з моменту народження [PERSON] , його мати злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього, не створила належних та безпечних умов для проживання дитини, не забезпечила сину належного лікування та догляду, внаслідок чого дитина має цілий ряд захворювань. [PERSON] зловживає спиртними напоями та постійно перебуває в оточенні сторонніх осіб з асоціальною поведінкою. За період часу проживання [PERSON] в родині матері, він жодного дня не відвідував дошкільних навчальних закладів і не був влаштований на навчання до школи. Як вбачається з копії наказу Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №87-П від 15 лютого 2021 року, малолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Житомирської міської ради як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах та проживає в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.11-12). Згідно Акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20 березня 2019 року і повідомлення КП «Дитяча лікарня» ЖМР за №04/7-182 від 21 березня 2019 року, [PERSON] було доставлено до КП «Дитяча лікарня» ЖМР після того, як мати в черговий раз залишила його без нагляду на [ADDRESS] (а.с.15, 16). Крім того, 17 вересня 2021 року, малолітнього [PERSON] брудного та неохайного одягнутого було доставлено до КП «Дитяча лікарня» ЖМР» каретою екстреної швидкої допомоги в супроводі матері, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується копією повідомлення КП «Дитяча лікарня» ЖМР за №04/6-1813432 від 21 вересня 2021 року (а.с.17). З копій актів спроб обстеження умов проживання та обстеження умов проживання від 04.04.2019, 15.07.2019, 15.09.2021, 28.09.2021, 01.10.2021 вбачається, що працівниками служби у справах дітей неодноразово обстежувались умови проживання відповідача та з`ясовано, що у [PERSON] відсутні умови для проживання малолітньої дитини (а.с.18, 19, 20, 21, 22). 05 жовтня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради було вирішено в черговий раз запропонувати [PERSON] курс лікування від алкогольної залежності в реабілітаційному центрі та були розроблені і запропоновані до виконання поради та рекомендації щодо можливості повернення дитини з лікарні в рідну сім`ю. Але, незважаючи на домовленості, мати [PERSON] поради та рекомендації проігнорувала, в реабілітаційний центр не поїхала. Відповідно до виписки про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 20 жовтня 2021 року та виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1876/1 від 21 жовтня 2021 року, [PERSON] має захворювання та потребує лікування і реабілітації (а.с.24, 25-26). Наказом Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №106 від 21 жовтня 2021 року, малолітнього [PERSON] було влаштовано на виховання та утримання в родину патронатного вихователя, де він перебуває і на даний час (а.с.13). За час перебування дитини в патронатній сім`ї [PERSON] жодного разу не відвідала сина, не прийняла участі в його медичних обстеженнях та влаштуванні до навчального закладу. Працівниками служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, фахівцями із соціальної роботи Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, працівниками правоохоронних органів та медичними працівниками з відповідачем систематично проводилися профілактично-роз`яснювальні роботи щодо належного виконання батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, надавались рекомендації щодо можливості працевлаштування, дотримання порад та рекомендацій лікарів по догляду за дитиною, однак, [PERSON] всі поради та рекомендації ігнорує. Зазначені факти свідчать про те, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина і без поважних причин не виявляє щодо нього батьківського піклування. Згідно висновку органу опіки і піклування №169 від 16 лютого 2022 року, що затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №169 від 16 лютого 2022 року, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 визначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». Статтею 170 СК України визначено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини від батьків або одного з них (ст.164 СК України), в тому числі у разі залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків та позбавлення особи батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо відібрання дітей, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по їх вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на викладене та враховуючи, що у судовому засіданні встановлено неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини, відсутність у справі доказів того, що відповідач робить це з поважних причин, суд з урахуванням обставин даної справи вважає виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд, враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на її утримання на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею вразі, якщо на час розгляду справи опіка над нею не встановлена. Згідно ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання батьків утримувати дитину, яка потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надала суду жодного доказу того, що вона за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможна надавати її своїй малолітній дитині. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і ухвалює рішення щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. На підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню і судовий збір в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved