Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що після смерті матері вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та в подальшому в жовтні 2021 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Між тим, державний нотаріус Бойко О.О. надала їй постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії № 925/02/31, яка мотивована тим, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є неможливим з підстав накладення арешту на даний будинок. Позивач зазначає, що набувши право на спадкування за законом, вона не може реалізувати своє право на спадкування та отримати свідоцтвом про право на спадщину в нотаріальному порядку, через арешт майна спадкодавця, а саме арешт 7/15 частин житлового будинку. Арешт майна, створив їй перешкоди у здійсненні права на спадкування, користування та розпорядження майном матері, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2022 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію подав клопотання в якому просив суд розглянути справу без участі державного виконавця. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим повторно 12 грудня 2006 року. Між тим, [PERSON] померла [INFO] , у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, у віці 53 роки, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 05 квітня 2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 1 листопада 2006 року, належало 7/15 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] після реєстрації шлюбу 27 серпня 2021 року з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 27 серпня 2021 року. Згідно Постанови державного нотаріуса Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О. № 925/02-31 від 22 жовтня 2021 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що на 7/15 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт. Як вбачається із Відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 16570656, на 7/15 частин житлового будинку [ADDRESS] накладено арешт на підставі Постанови АА 310987 від 21.08.2009 відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції, зареєстрований 28.08.2009 за № 9005377 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр». З листа Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 57609-5 від 03 грудня 2021 року, вбачається, що згідно пошукових даних АСВП відкриті виконавці провадження, де боржником є [PERSON] , [INFO] , станом на 01.12.2021 у відділі не перебувають. Згідно пошукових даних АСВП наявні відомості щодо завершених виконавчих проваджень, де боржник є [PERSON] , [INFO] . Окрім того, у даному листі зазначено, що більш детальну інформацію щодо боржника [PERSON] надати неможливо, оскільки відповідно до п. 2 розділу ХІ «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Разом з тим, у вищевказаному листі [PERSON] роз`яснено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини\~першої статті\~34\~цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження майна суд не вбачає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved