Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Представник позивача Парубець Є.О. у грудні 2021 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків та просив суд стягнути з останнього на користь позивача суму завданої шкоди в розмірі 15 076,21 грн. та судовий збір в розмірі 2 270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» відповідно до наказу №132-К від 14.07.2020 р. прийняло [PERSON] на посаду керівника відділення №215 Мережа відділень №2 Філія м. Київ (Північ) Регіональна мережа №1 (Київ Захід) Національна дирекція Операційна дирекція з 15.07.2020 р. 15.07.2020 року між ТОВ «Нова Пошта» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким останній прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи, а саме прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Відповідно до наказу №156-К від 18.08.2021 р. [PERSON] звільнено від займаної посади. За результатами проведеної інвентаризації, за участю матеріально-відповідальної особи [PERSON] робочою інвентаризаційною комісією складено інвентаризаційний опис необоротних активів та протокол інвентаризаційної комісії №RAI-029686 від 13.08.2021, згідно з якими виявлено нестачу 6 одиниць необоротних активів на суму 20 752,04 грн., залишковою вартістю 15 076,21 грн. Згідно з довідкою ТОВ «Нова Пошта» залишкова вартість основних засобів, що обліковувались на балансі за матеріально-відповідальною особою [PERSON] та виявлених як недостача за результатами проведеної інвентаризації згідно з протоколом №RAI - 029686 від 13.08.2021 року становить 15 076,21 грн. Відповідач своїх зобов`язань з відшкодування завданої шкоди внаслідок нестачі не виконав та звільнився з роботи 18.08.2021 року. Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача заподіяну з його вини шкоду в розмірі 15 076,21 грн. Ухвалою суду від 04.01.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін (головуючий суддя Войтенко Ю.В.) (а.с. 23). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2022 року розподілено згадану справу головуючому судді - Ключнику А.С. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦПК України справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалою суду від 09.05.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 09.05.2022 року відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» відповідно до наказу №132-К від 14.07.2020 р. прийняло [PERSON] на посаду керівника відділення №215 Мережа відділень №2 Філія м. Київ (Північ) Регіональна мережа №1 (Київ Захід) Національна дирекція Операційна дирекція з 15.07.2020 р. (а.с. 4). 15.07.2020 між ТОВ «Нова Пошта» та [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким останній прийняв на себе обов`язки матеріально-відповідальної особи, а саме прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с. 5). Відповідно до наказу №156-К від 18.08.2021 р. [PERSON] звільнено від займаної посади (а.с. 6). За результатами проведеної інвентаризації, за участю матеріально-відповідальної особи [PERSON] робочою інвентаризаційною комісією складено інвентаризаційний опис необоротних активів та протокол інвентаризаційної комісії №RAI-029686 від 13.08.2021, згідно з якими виявлено нестачу 6 одиниць необоротних активів на суму 20 752,04 грн., залишковою вартістю 15 076,21 грн. Згідно з довідкою ТОВ «Нова Пошта» залишкова вартість основних засобів, що обліковувались на балансі за матеріально-відповідальною особою [PERSON] та виявлених як недостача за результатами проведеної інвентаризації згідно з протоколом №RAI - 029686 від 13.08.2021 року становить 15 076,21. Відповідач своїх зобов`язань з відшкодування завданої шкоди внаслідок нестачі не виконав та звільнився з роботи 18.08.2021. Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача заподіяну з його вини шкоду в розмірі 15 076,21 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Згідно ст. 131 КЗпП роботодавець зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Згідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що судовому розгляду підлягають: - заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв`язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). Згідно з п. 3 цієї Постанови у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Згідно п. 4 Вищевказаної Постанови якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Згідно із вимогами ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до п.3) ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За умовами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальніст ю «Нова Пошта» до [PERSON] та стягнення на користь позивача матеріальної шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків в розмірі 15 076,21 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved