Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй правовстановлюючого документу. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що з 3 листопада 2003 року по 29 жовтня 2004 року працювала на посаді заступника головного бухгалтера в товаристві з обмеженою відповідальністю «АВТОХАУС КИЇВ». В результаті звернення заявницею до Пенсійного фонду України за попередньою консультацією було встановлено відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку відомостей за рнокпп [NUMBER] , який належить [PERSON] про суму заробітку для нарахування пенсії та інформації про сплату страхових внесків за вказаний період. ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві було здійснено аналіз звітності ТОВ «АВТОХАУС КИЇВ» та виявлено відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2003-2004 року, яка виникла у зв`язку з тим, що в звіті за вищевказаний період подані дані на застраховану особу [PERSON] під помилковим податковим номером 2771918562, замість вірного 2271918562. ГУ ПФУ в м. Києві Управлінням інформаційних систем та електронних реєстрів відділом ведення карток реєстру застрахованих осіб № 2 було направлено лист щодо даних про застраховану особу № 2600-0705-8/134167 вiд 20 серпня 2021 року до TOB «АВТОХАУС КИЇВ» з вимогою про термінову подачу заяви для проведення перевірки по заявнику. Однак станом на 26 січня 2022 року жодних відповідей та/або дiй з боку ТОВ «АВТОХАУС КИЇВ» не надходило. Згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 26 січня 2022 року, ТОВ «АВТОХАУС КИЇВ» ( код ЄДРПОУ 30778414 ) з 11 травня 2012 року перебуває в стані припинення на підставі судового рішення. Таким чином, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, а підтвердити факт належності заявнику індивідуальних відомостей про застраховану особу в системі персоніфікації обліку відомостей, інакше як за зверненням до суду не вбачається за можливе. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення, оскільки факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею пенсії. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 2 травня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16 червня 2022 року в порядку окремого провадження. Сторони до суду не з`явилися. Від заявника надійшла заява в якій остання вимоги підтримувала, просила задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно трудової книжки [NUMBER] , яка належить [PERSON] , [INFO] , остання була прийнята на посаду заступника головного бухгалтера ТОВ «АВТОХАУС КИЇВ» 3 листопада 2003 року та була звільнена з вказаної посади 29 жовтня 2004 року за власним бажанням (а.с. 12, зворотня сторона). Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 11). Згідно листа від Пенсійного фонду України в ході проведеного аналізу звітності виявлено відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2003-2004 роки, які виникли у зв`язку з тим, що в звіті за вищезазначений період подані дані на застраховану особу [PERSON] під податковим номером 2771918562, вірний - 2271918562 (а.с. 19). Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявнику неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа Верховного Суду України від 1 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Так, аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт того, що індивідуальні відомості про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку відомостей за номером облікової картки [NUMBER] за період з 3 листопада 2003 року по 29 жовтня 2004 року, які обліковуються за [PERSON] , колишнім працівником ТОВ «АВТОХАУС КИЇВ», належать [PERSON] . Оскільки судом задоволено першу вимогу позивача, то друга вимога про встановлення факту того, що страхові внески до Пенсійного фонду України нараховані на заробітню плату [PERSON] в період роботи в ТОВ "АВТОХАУС КИЇВ" з 3 листопада 2003 року по 29 жовтня 2004 року були сплачені [PERSON] також підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві, товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОХАУС КИЇВ» про встановлення факту, що має юридичне значенняє обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved