Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 21.06.2012 між нею та відповідачем Запорізьким міським ВДРАЦС ГУЮ у Запорізькій області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 335. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] . Подружні стосунки з відповідачем не склались. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2015 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, не цікавиться його життям та здоров`ям. Інших осіб відповідач на утриманні не має. Він працездатний, стан його здоров`я дозволяє працювати, тому він може сплачувати аліменти на дитину. Посилаючись на все викладене вище та на ст. ст. 180, 182 СК, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 21.06.2012 зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 335, про що зазначено у свідоцтві про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 1254 (а.с. 10), який проживає з позивачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2015 шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є законними, обґрунтованими, підтвердженими документально та такими, що визнані відповідачем. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180 - 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved