Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивачу [PERSON] на спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку № 1535 від 09.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. належить 6/20 частини буднику, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору дарування частки житлового будинку від 09.09.2020 № 1534 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/20 зазначеного будинку. У вказаному домоволодінні також зареєстрована відповідач у справі [PERSON] , яка в ньому не проживає та не сплачує за надані комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з цим позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме:\~ будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 17.09.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи. 19.10.2021 на адресу суду від представника позивача адвоката Безрукової С.О. надійшло клопотання про залучення у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, співвласників домоволодіння [PERSON] та [PERSON] , оскільки рішення суду у справі може вплинути на права та обов`язки вказаних осіб. Ухвалою суду від 02.12.2021 представника позивача було задоволено, залучено до участі у справі третіх осіб які не заявляють самостійник вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник не з`явились, 30.06.2022 представником позивача адвокатом Безрукової С.О. через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просила позов задовольнити на підставах викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач та треті особи в судове не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку № 1535 від 09.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С., належить 6/20 частини буднику, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору дарування частки житлового будинку від 09.09.2020 № 1534, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С., позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/20 зазначеного будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2021 №275460483. Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання особи №04-47/6193 від 14.09.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.01.2003 по теперішній час. Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК України. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов висновку, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідач не проживає у спірному житлі, її реєстрація в зазначеному будинку порушує права позивача, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, які зареєстровані в приміщені. При цьому відповідач доказів на спростування доводів позивача не надала. Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу реєстрації місця проживання відповідача повернулась на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за зазначеною адресою. Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, речові права на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , за відповідачем не зареєстровані. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням, що є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою у встановленому законом порядку. Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, та відповідно до\~статті 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 гривні 00 копійок.

Outcome: approved