Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивачки [PERSON] - адвокат Фрей А.В. звернувся до суду з позовною заявою до Радехівської міської ради Львівської області (відповідач), у якій, просить суд визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 4623987200:10:000:0168 загальною площею 2,4730 га та земельну ділянку кадастровий номер: 4623987200:12:000:0026 загальною площею 0,7348 га в порядку спадкування після смерті її мами [PERSON] , яка померла [INFO] , що належали на праві приватної власності її батькові - [PERSON] відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 732910, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010545902291 від 07 грудня 2005 року. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору, представник позивача покликається на те, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] . Після мерті батька - [PERSON] спадщину у рівних частках прийняли його дружина - [PERSON] та син [PERSON] , про що видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті сина - [PERSON] , його мати - [PERSON] прийняла спадщину, яка складається з ј частини житлового деревяного обкладеного цеглою будинку, позначеного літерою А-1 за планом земельної ділянки з відповідною частиною господарських будівель, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом. За життя [PERSON] склала особисте розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла дочці - [PERSON] . Представник позивачки зазначає, що після смерті [PERSON] окрім іншого залишилася спадкове майно, а саме: земельні ділянки загальною площею 3,2078 га, які вона не успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 3,2078 га, оскільки розпорядження N841 голови Радехівської райдержадміністрації прийняте 22 листопада 2005 року, а датою смерті спадкодавця є 21 червня 2002 року, тобто Державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця, тому право власності у гр. [PERSON] на земельну ділянку не виникло. З покликанням на норми статей 328, 1218, 1225, 1268 та 1276 ЦК України, представник позивачки просить суд позовні вимоги задовольнити. 28.03.2022 від представником позивачки на розгляд суду подано позовну заяву в новій редакції, якою останній просить суд визнати за Позивачкою - [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 4623987200:10:000:0168 загальною площею2,4730 га, та земельну ділянку кадастровий номер: 4623987200:12:000:0026 загальною площею 0,7348 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 732910 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010545902291 від 07 грудня 2005 року. В обгрунтування уточненої позовної заяви, крім іншого, вказує на те, що після смерті [PERSON] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] та його син [PERSON] , після смерті [PERSON] спадщину прийняла його мама [PERSON] , після смерті Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] залишилася спадщина (відкрилась спадщина) окрім вищезазначеного майна, яке було прийняте спадкоємцем - [PERSON] , також у вигляді наступного майна, зокрема: земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2078 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належали на праві приватної власності чоловіку - [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 732910, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010343902291 від 07 грудня 2005 року. Згідно плану меж земельної ділянки вбачається, що у власність передано наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 2,4730 га, кадастровий номер: 4623987200:10:000:0168; земельну ділянку загальною площею 0,7348 га, кадастровий номер: 4623987200:12:000:0026. Відповідно до фотокопій документів, зроблених Позивачем у відділі Держгеокадастру в Радехівському районі під час ознайомлення з Проектом передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, документально є підтвердженим факт обгрунтованості та законної видачі Державного акту на ім`я [PERSON] , як громадянину - співвласнику Сертифікату за рахунок середніх земельних часток (паїв). Зокрема, це підтверджують наступні фотокопії: титульна сторінка вказаного проекту, зміст Проекту, пояснювальна записка (арк. 5), Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 7 червня 2004 року № 354 (про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які включені в списки на їх отримання по Вузлівській сільській раді), Список громадян- власників сертифікатів на середню частку (пай) по Вузлівській сільській раді, Технічне завдання №294 на виготовлення технічної документації з землеустрою затверджене 03.08.2005р. сільським головою Вузлівської сільської ради, Протокол зборів співвласників земельних паїв від 24.07.2005р., Протокол зборів співвласників земельних паїв від 31.07.2005р., Рішення Вузлівської сільської ради від 13.10.2005р. №9 про затвердження протоколів зборів співвласників земельних паїв, Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року № 841 (про затвердження технічної документації по передачі середніх земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право власності на землю жителям Вузлівської сільської ради) та додаток до нього - Список громадян Вузлівської сільської ради Радехівського району, яким передаються земельні частки (паї) у власність (де під номером 1287 значиться [PERSON] ). Після смерті Спадкодавця - [PERSON] її дочка, Позивач - [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї мами, та станом на сьогоднішній день продовжує користуватися земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві приватної власності її батькові [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 732910 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010545902291 від 07 грудня 2005 року. Позивач - [PERSON] , оформляючи спадщину на вищезазначене спадкове майно та маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 732910, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010545902291 від 07 грудня 2005 року, звернулася до приватного нотаріуса Юрченко О.В. Радехівського районного нотаріального округу, однак, з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Вузлівської сільської ради, видати не можливо, оскільки Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 732910 виданий після смерті спадкодавця. Оскільки, Позивачка не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку, виникла необхідність звернутися з позовом до суду, тому просить задовольнити позов. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судовому засідання представник позивачки підтримав доводи, викладені у позовній заяві та висловив свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи. Заяви та клопотання учасників справи Представник позивачки подав на розгляд суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.48,114). Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, визнання позовних вимог та не заперечення проти ухвалення рішення на користь позивачки (а.с.47,113). Процесуальні дії у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.2-3). Ухвалою підготовчого засідання від 04.01.2022 підготовче засідання відкладено на 01.02.2022 (а.с.43). Ухвалою про призначення підготовчого засідання від 07.02.2022 р., через тимчасову непрацездатність головуючого судді 01.02.2022, підготовче засідання призначено на 28.02.2022 (а.с.53). 28.02.2022 ухвалою підготовчого засідання позовну заяву залишено без руху (а.с.60-61). 21.03.2022 ухвалою Радехівського районного суду Львівської області поновлено та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, визначеного ухвалою суду від 28.02.2022 (а.с.70-71). 29.03.2022 ухвалою Радехівського районного суду Львівської області продовжено строк розгляду справи. Призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 14.04.2022 (а.с.108-09). 14.04.2022 ухвалою Радехівського районного суду Львівської області підготовче засідання відкладено до 12.05.2022 р.(а.с.115). 12.05.2022 ухвалою Радехівського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2022 (а.с.145). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно від 17.02.2004 серії [NUMBER] (а.с.23). 10.11.1973 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що встановлено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00031256216(а.с. 24). 04.10.1984 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.10.1984 (а.с. 25). Відповідно до свідоцтв про смерть: серії [NUMBER] від 23.07.2002 [PERSON] , помер [INFO] ; серії [NUMBER] від 02.07.2008 [PERSON] помер [INFO] ; серії [NUMBER] від 03.01.2014 [PERSON] померла [INFO] (а.с.20,21,22). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його спадкоємцями є дружина [PERSON] та син [PERSON] , яким видано свідоцтва про право на спадщину за законом(а.с.26, 27). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Радехівської міської ради Львівської області №296 від 02.04.2021, [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . На день його смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] (мати) та [PERSON] (не родич). Від імені [PERSON] виконком Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчував (а.с.28). Спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] , що встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.29,30).. Відповідно до заповіту, складеного 04.07.2006 у с. Бабичі Радехівського району Львівської області, [PERSON] зробила особисте розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з надвірними будівлями, які належать на праві приватної власності та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.31). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано свідоцтва складається з земельної ділянки загальною площею 5,2457 гектарів (серія ЯЛ №941237) та з земельної ділянки площею 3,1163 га (серія ЯА №732911)(а.с.32, 33). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА №732910, виданого на підставі Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 №841 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010545902291, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3.2078 га, яка розташована на території Вузлівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.34). Відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру у Львівській області Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА №732910 виготовлений на підставі Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 №841 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010545902291 від 07.12.2005. Згідно плану зовнішніх меж земельних ділянок є дві ділянки площею 2,4730 га та 0,7348 га (а.с.35). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №186/02-14 від 26.11.2021, виданою приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Юрченко О.В., громадянці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 3,2078 га, оскільки право власності у гр. [PERSON] на земельну ділянку не виникло, так як розпорядження N841 голови Радехівської райдержадміністрації винесене 22 листопада 2005 року, а датою смерті особи є [INFO] , тобто Державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця(а.с.38-39). Згідно копії техноробочого проекту (Списку) роздержавлення земель на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, списку осіб, який додається - [PERSON] значився в списках та мав право на земельну частку (пай) площею 1,72 га (а.с.56-57). Згідно витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0114358 від 17.08.2005 р. [PERSON] на підставі рішення Радехівської РДА від 01.07.1998 р. належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ім. М. Шашкевича розміром 1,72 га. Право на земельну частку (пай) передано в розмірі Ѕ [PERSON] та Ѕ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВСО №300993 від 26.01.2006 р., зареєстрованого в реєстрі за №219 (а.с.58-59). Відповідно до копії проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, змісту Проекту, пояснювальної записки, Технічного завдання №294 на виготовлення технічної документації з землеустрою затвердженого 03.08.2005 сільським головою Вузлівської сільської ради, Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 7 червня 2004 року № 354 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які включені в списки на їх отримання по Вузлівській сільській раді», Списоку громадян- власників сертифікатів на середню частку (пай) по Вузлівській сільській раді, Протоколу зборів співвласників земельних паїв від 24.07.2005р., Протоколу зборів співвласників земельних паїв від 31.07.2005р., Рішення Вузлівської сільської ради від 13.10.2005р. №9 «Про затвердження протоколів зборів співвласників земельних паїв», Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року № 841 «Про затвердження технічної документації по передачі середніх земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право власності на землю жителям Вузлівської сільської ради» та додатку до нього - Списоку громадян Вузлівської сільської ради Радехівського району, яким передаються земельні частки (паї) у власність, під номером 1287 значиться [PERSON] . Відтак, відбулася передача земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сілськогосподарського виробництва громадянам Радехівського району Львівської області, де зазначений і спадкодавець [PERSON] , якому передано земельні частки (паї) у власність розміром 3,2078 га (а.с.92-107). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадасту у Львівській області від 25.04.2022, №29-13-0.2.1122/2-22, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0114358, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №9938 від 26.08.2005 р. був виданий [PERSON] та передано в розмірі по Ѕ [PERSON] та [PERSON] , які за виділенням земельних ділянок на підставі зазначеного сертифікату не звертались (а.с.118). [PERSON] , згідно державних актів на право власності на земельні ділянки площею 5,2457 га та 0,3682 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВМР №720353 від 31.03.2010 р., набула право власності на вказані земельні ділянки, після смерті сина [PERSON] , та такі належали йому на праві власності, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №732932 (а.с.139-143). Зміст правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , регулюються нормами ЦК УРСР. Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. При цьому, судом враховано, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , регулюються нормами ЦК України. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень ВСУ від 16 травня 2013 року, викладених в інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув право власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності в установленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органи місцевого самоврядування відмовили спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приписами частини 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Верховний Суд у Постанові від 10 листопада 2021 року, справа № 388/795/17, провадження № 61-11929св20 вказав, «що власник сертифіката на право на земельну частку (пай) не має повноважень власника щодо конкретної земельної ділянки, оскільки він має лише право на частину земної поверхні у межах загального масиву невизначених земельних ділянок, який становить собою землі відповідного колективного сільськогосподарського підприємства, що підлягають розпаюванню на місцевості як земельної ділянки». Відповідно до положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Такий порядок визначений статтею 118 Земельного кодексу України. Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Порядок виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, визначений Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року №899-IV (далі - Закон №899-IV). Відповідно до ст.1 Закону №899-IV право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно із статтею 2 Закону №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ст. 3 Закону №899-IV особи власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) ( стаття 5 Закону) Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ( ст. 11 Закону ) Отже, Закон №899-IV визначає порядок виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, особам, чиє право на землю посвідчено відповідними документами. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктами 5-6 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року №720/95 передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Отже, після виділення в натурі земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на землю, право на земельну частку (пай) припиняється. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , були його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , та син [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за №222 та виданого 26.01.2006 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. вбачається, що спадкоємцем в розмірі 1/2 (однієї другої) частки майна гр-на [PERSON] , який помер [INFO] , є його син гр-нин [PERSON] та дружина гр-нка [PERSON] . Спадкове майно, на яке в зазначеній частці видано це свідоцтво, складається з: право на середню земельну частку (пай) площею 1,72 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. М. Шашкевича, село Вузлове Радехівського району Львівської області, та належала померлому на підставі Сертифікату ЛВ № 0114358, виданого Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 17 серпня 2005 року зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів 26 серпня 2005 року за № 9938, після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла його мати [PERSON] , після смерті Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла спадкоємць - [PERSON] - позивач у справі. Із наданих суду первинних списків власників земельних часток (паїв) КСП ім. М. Шашкевича, видно, що за життя сападкодавець - [PERSON] набув право на земельну частку (пай) розміром 1, 72 га, на підставі рішення Радехівської РДА від 01.07.1998 р. №381, проте сертифікат, який посвідчує таке право, виданий 17.08.2005, тобто після його смерті. Як видно із свідоцтв про право на спадщину за законом від 26.01.2006 та проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, затвердженого 03.08.2005, правовідносини з оформлення спадкових прав спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] та винесення розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 №841, на підставі якого видано державний акт на право власності земельну ділянку площею 3,2078 га [PERSON] , виникали одночасно. Згідно проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувань на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, затвердженого 03.08.2005, розмір земельної частки (паю) 1,72 га, згідно списку громадян - власників сертифікатів на середню частку (пай) по Вузлівській сільській раді, яка належала [PERSON] , була включена в технічну документацію по передачі земельних часткок (паїв), що в подальшому слугувало виділенню [PERSON] земельної ділянки загальною площею 3,2078 га та видачі державного акта на право власності. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА №732910, виданого на підставі Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 №841 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010545902291, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3.2078 га, яка розташована на території Вузлівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, оскільки Спадкодавець за життя не набув права власності на земельні ділянки загальною площею 3.2078 га, то і відповідне право згідно зі статтею 1218 ЦК України, не переходить до спадкоємців в порядку спадкування, а тому не може бути визнано за Позивачкою право власності на земельні ділянки, посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА №732910, виданим на підставі Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 №841. При цьому, судом враховано й те, що представником позивачки не подано доказів, які б свідчили про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА №732910, виданий без урахування Сертифікату серії ЛВ №0114358, що посвідчував право [PERSON] на середню земельну частку (пай) площею 1,72 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. М.Шашкевича. Як видно із поданих стороною позивача доказів, право на земельну частку (пай) розміром 1,72 га, станом на час звернення до суду, у встановленому законом порядку не зареєстроване, ГУ Держгеокадастр у Львівській області вказало, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] за виділенням земельних ділянок не зверталися. Отже, на час прийняття розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005 р. №841 про передачу у приватну власність спадкодавцю - [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 3,2078 га, в яку була включена площа 1,72 га, земельної частки (паю), згідно сертифікату від 17.08.2005 р., як члену КСП ім. М. Шашкевича, таке право вже було успадковане, шляхом прийняття Ѕ частки паю з площі 1,72 га, спадкодавцями - [PERSON] та [PERSON] , оскільки, згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, спадкова справа відкрита у 2005 році, а видача свідоцтв мала місце 26.01.2006 р., тому право на земельну частку (пай), розміром 1,72 га вибуло з об`єктів передачі у приватну власність шляхом спадкування. Право на отримання земельної ділянки, передбачене сертифікатом на право на земельну частку (пай) спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] за життя не було реалізоване, проте вказана обставина не позбавляє оформлення такого права в порядку спадкування позивачкою. Належних, допустимих та достатніх доказів у спростування висновків суду стороною позивача до матеріалів цивільної справи не подано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку визнання позову відповідачем суперечить закону, тому заява про визнання позову не приймається судом. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі покласти на позивачку. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed