Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить усунути порушення права власності на належну їй земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] , які чинить [PERSON] та зобов`язати вчинити наступні дії:и відступити 4 м від існуючої будівлі, зняти сітку, прибрати бордюр, зрізати плодові дерева та забезпечити вільний заїзд вантажного транспорту, а також не чинити перешкоди в користуванні належної позивачу земельної ділянки. Також просить зобов`язати відповідача перенести загорожу (сітку) на відстань не менше 1,0 м. від найбільш виступної конструкції стіни сараю до межі, належної позивачу земельної ділянки. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просить усунути перешкоди, які чинить [PERSON] у користуванні земельною ділянкою загального користування, що розташована в [ADDRESS] та [ADDRESS] . В решті позовні вимоги залишено без змін. 24 липня 2015 року ухвалою судді Радивилівського районного суду Прачук Л.І. відкрито провадження у справі, та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою від 01 жовтня 2015 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 24 грудня 2015 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Управління Держземагенства в Радивилівському районі Рівненської області. Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року за клопотанням позивача [PERSON] призначено земельно-технічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 02 липня 2016 року продовжено термін виконання судової земельно-технічної експертизи до трьох місяців. За повідомленням експерта №7266-7268 про неможливість дачі висновку земельно-технічної експертизи, матеріали справи повернуто до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Панчук М.В. Ухвалою від 15 лютого 2019 року справа прийнята до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 червня 2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача правонаступника Управління Держземагенства в Радивилівському районі Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою від 26 жовтня 2020 року справа прийнята до свого провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року до участі у справі залучено Крупецьку сільську раду, як правонаступника Теслугівської сільської ради. В судовому засіданні представник позивача адвокат Шевчук В.М. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та зазначив, що відповідач самовільно зайняла частину земельної ділянки загального користування, що перешкоджає позивачу проїздити до своєї земельної ділянки. 01 грудня 2021 року відносно [PERSON] складено протокол в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст..152 КУпАП, відповідно до якого встановлено, що вона самовільно встановила огорожу та бордюр, висадила плодові дерева, чим порушила типові правила благоустрою населеного пункту. Відповідач в судові засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.. Представник Крупецької сільської ради пояснила, що проїзд до земельної ділянки позивача існує, жодних перешкод в доїзді до земельної ділянки [PERSON] [PERSON] не чинить. [PERSON] дійсно загородила 1 метр із земель загального користування, що належать сільській раді, за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Радивилівському районі в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази,суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст.\~15,16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 цього ж кодексу\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , відповідно до рішення Радивилівського районного суду в справі №2-541/2008 від 28.10.2008, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.3) Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку (серія ЯЖ №065450) [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,25 га, що знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.7) Згідно листа Радивилівської районної державної адміністрації №Л-2/020 від 14.05.2015 року проведеною перевіркою заяви [PERSON] про усунення перешкод в заїзді на подвір`я присадибної земельною ділянки, встановлено, що територія, яка використовується [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загороджено металевою сіткою понад 20 років тому, існуючий грунтовий проїзд довжиною 70 м, шириною 4,6 м забезпечує дотримання протипожежних норм проїзду до будівель [PERSON] та [PERSON] . Комісією Радивилівської РДА за результатами перевірки рекомендовано [PERSON] усунути перешкоди: відступивши 4 м від існуючої будівлі, зняти сітку, прибрати бордюр, зрізати плодові дерева та забезпечити вільний заїзд вантажного транспорту на земельну ділянку [PERSON] ; рекомендовано [PERSON] , з метою вирішення конфліктної ситуації, перенести в`їздні ворота в двір приватизованої земельної ділянки на глибину 1,5-2 метри, що забезпечить нормальний заїзд та виїзд на територію двору. (а.с.8) Факт самовільного зайняття [PERSON] земель загального користування підтверджується листом-відповіддю Крупецької сільської ради №11-12/4884 від 08.12.2021 року (а.с. 203) та поясненнями в судовому засіданні представника Крупецької сільської ради Шаблій М.М., яка пояснила, що комісією було здійснено перевірку дотримання використання земельної ділянки загального користування [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Комісією було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла територію загального користування, яка прилягає до її присадибної земельної ділянки, без дозвільних документів встановлено бордюр та металеву сітку, на земельній ділянці висаджені плодові дерева, що є порушенням Типових правил благоустрою населеного пункту. Вказане також підтверджується протоколом №5 про адміністративне правопорушення та постановою №1 про накладення адміністративного стягнення відповідно до яких, [PERSON] визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..152 КУпАП та накладено стягнення. Однак, як пояснено в судовому засіданні представником Крупецької сільської ради Шаблій М.М., самовільне зайняття [PERSON] частини земельної ділянки, що належить до земель сільської ради та перебуває в загальному користуванні жителів громади, не чинить жодних перешкод [PERSON] в користуванні належною їй земельною ділянкою. Щодо порушення [PERSON] правил благоустрою населеного пункту, то остання була притягнута до адміністративної відповідальності. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, що розташована біля її земельної ділянки та земельної ділянки [PERSON] . Способом зобов`язання [PERSON] усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою, просить зобов`язати [PERSON] перенести огорожу до межі сусідньої земельної ділянки, що належить [PERSON] . Жодних доказів, які підтверджують створення відповідачем [PERSON] перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, яка відноситься до земель загального користування позивачем суду не надано. Долучена до матеріалів позовної заяви копії відповіді Радивилівської РДА від 14.05.2015 року щодо розгляду звернення [PERSON] щодо усунення перешкод заїзду на подвір`я, належної їй земельної ділянки, не є належним та достатнім доказом створення позивачу перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою відповідачем у справі. Таким чином, всупереч вимог ст.81 ЦПК України, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин можливого порушеного відповідачем її права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Суд звертає увагу, що даний позов є негаторним, який може бути пред`явлений власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний власник), а відповідачем у такому позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном. Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд приходить до висновку, що дослідженими доказами не підтверджено факту створення [PERSON] перешкод у користуванні [PERSON] земельною ділянкою, яка відноситься до земель загального користування, про усунення перешкод в користуванні якою заявлено позов, а тому відсутні докази порушення її прав, що є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного\~ст. 13 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволені позову, судові витрати у виді сплаченого судового збору, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 215, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 158 ЗК України,

Outcome: dismissed