Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

28.12.2021 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому вказав, що за період з 01.10.2014 року по 31.10.2021 року загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» відповідачу на адресу [ADDRESS] , складає 25619,67 грн. За вказаний період заперечень з боку відповідача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу КОНЦЕРНУ «МТМ» не надходило. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та сплачені судові витрати. Заочним рішенням суду від 21.03.2022 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість за період з 01.10.2014 року по 31.10.2021 року в сумі 25619 грн. 67 коп. та судові витрати. Ухвалою суду від 25.05.2022 року, заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2022 року, скасоване і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін. 29.06.2022 року до суду від представника позивача надійшлои письмові пояснення по справі, у яких, окрім іншого вказано, що з роздруківки особового рахунку № [NUMBER] , яка долучена до позовної заяви, вбачається, що Відповідач на протязі всього спірного періоду з 01.10.2014р. по 31.10.2021р. здійснював оплати (остання у вересні 2021р. на суму 400,00 грн.), що свідчить про визнання Відповідачем боргу взагалі та переривання позовної давності. Тобто, перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч.І ст. 264 ЦК України. Позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2021р., в межах трирічного строку позовної давності виходячи з останньої оплати у вересні 2021р. Відповідачем не надано копій квитанцій з відображеними даними про призначення платежу, не обґрунтовано, що внесені кошти в частковому розмірі за отримані послуги свідчать про визнання відповідачем лише певної частини заборгованості. З огляду на встановлену практику та чинне законодавство України Концерном «МТМ» не пропущено строк позовної давності: оплати здійснені відповідачем переривають строк позовної давності та розпочинають перебіг спочатку. Крім того, Законом України від 30.03.2020 № 540-ГХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУГО-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257. 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Позивачем до суду з цим позовом. Отже, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності Позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року. З березня 2017р. по жовтень 2021р. (включно) Відповідачу нараховано до сплати 26495,62 грн. сплачено 7900,00 грн., борг складає 18595,62 грн. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідач надав заяву про проведення судового засідання без його участі та участі його клієнта. Вказав, що з вимогами не погоджується у повному обсязі, просить у позові відмовити. Заявив про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно з ст. 21,22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання теплової енергії з постачання гарячої води, надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.10 ч.1 ст.7 Закону України\~\~«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»,\~споживач/співвласник зобов`язаний своєчасно оплачувати\~надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Фактично відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води, між сторонами тривають. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, і виходить з того,\~що квартира відповідача\~підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги надавалися і споживалися, факт отримання послуг не оспорений. Згідно зі\~ ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Частинами 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч. 1\~ст. 260 ЦК України\~позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями\~253,\~255\~цього\~Кодексу. Частинами 1, 2\~ст. 264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. До суду відповідач, в особі свого представника, подав заяву, у якій зокрема просив застосувати строки позовної давності. Концерн «МТМ» був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював у повному обсязі оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти. Із позовом про стягнення заборгованості за період з жовтня 2014 року до жовтня (включно) 2021 року Концерн «МТМ» звернувся до суду 28.12.2021 року. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дія карантину продовжена до 31 грудня 2021 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». За таких обставин, судом вирішується питання про застосування строку позовної давності за період з 01.10.2014 року до 01.04.2017 року. У письмових поясненнях представника позивача вказано на переривання строку позовної давності у зв`язку здійснення відповідачем відповідних проплат, що свідчить про визнання боргу. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суд вважає, що переривання позовної давності може мати місце лише за умови, що сума внесених боржником коштів перевищує розмір щомісячного платежу, що, у свою чергу, свідчить про визнання такою особою факту попередньо виниклої заборгованості, та її часткове погашення таким платежем. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач, згідно відкритого на його ім`я особового рахунку № [NUMBER] , за період з 01.10.2014 року по 31.10.2021 року з урахуванням часткової сплати, має заборгованість в розмірі 25619,67 грн. Також, відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 01.10.2014 року до 01.04.2017 року, відповідачем, за централізоване опалення і централізоване постачання гарячої води було сплачено: у лютому 2015 року - 407,03 грн.; у травні 2016 року - 500 грн.; у серпні 2015 року - 500 грн.; у жовтні 2015 року - 400 грн.; у листопаді 2015 року - 450 грн.; у грудні 2015 року - 450 грн.; у березні 2016 року - 500 грн., що перевищує розмір відповідних місячних нарахувань. Сплативши у лютому 2015 року 407,03 грн. відповідач фактично вчинив дії, які свідчать про визнання ними свого боргу, отже у відповідності до приписів ч.3\~ст.264 ЦК України,\~перебіг позовної давності розпочався заново. Внесення відповідачем протягом жовтня 2014\~року - лютого 2015 років періодичних платежів за послуги з теплопостачання не переривало перебіг позовної давності, оскільки розмір таких платежів не перевищував розмір щомісячних нарахувань. За період з 01.10.2014 року до 01.02.2015 року, відповідачем не вчинено дій, які свідчать про визнання ними свого боргу, і відповідно суд застосовує, до цього періоду, положення про позовнудавність. Відповідно до розрахунку, за період з 01.10.2014 року до 01.02.2015 року, позивачем нарахована відповідачу заборгованість, з урахуванням проплат, у розмірі 592,41 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає сплаті заборгованість за період з 01.02.2015 року по 31.10.2021 року у розмірі 25027,26 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial