Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

15.02.2022р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 23594 від 12.03.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в загальному розмірі 20 410, 00 грн. В обґрунтування позовної заяви, [PERSON] зазначає, що спірний виконавчий напис являється незаконним, його було вчинено з порушенням норм діючого законодавства; заборгованість не являється безспірною тому як позивачем кредит не отримувався, документи, яка надані товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» для вчинення виконавчого напису, а саме договір № 279067665 від 21.01.2019 року та графік розрахунків не підписано позивачем. Крім того жодних листів (претензій/вимог) на адресу позивача від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не надсилалося. За викладених обставин, позивач зазначає, що нотаріус повинен був відмовити у здійсненні нотаріальної дії, а тому вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 21.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 21.02.2022р. - зупиненно стягнення на підставі виконавчого напису №23594 від 12.03.2021р, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Яною\~Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 20410,00грн, у виконавчому провадженні № 65775403, яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни. Ухвалою суду від 21.02.2022р. - витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни та Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №23594 від 12.03.2021р, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 20410,00грн. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Пижик В.В. надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за його юридичним місцезнаходженням, причин неявки не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Треті особи приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у судове засідання не з`явилися, повідомлялись судом належним чином, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, не повідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Судом не здійснювалось фіксування судового засідання, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно,\~повно,\~об`єктивно\~та безсторонньо\~оцінивши докази,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність правових\~підстав для\~задоволення позову\~у повному\~обсязі,\~з наступних\~підстав.\~ Судом встановлено, що 12 березня 2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23594, яким стягнула з позивача [PERSON] заборгованість у сумі 20 410 грн 00 коп. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі: - кредитного договору № 279067665 від 21 січня 2019 року, укладеного позивачем із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 279067665 від 21 січня 2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Крім того, за вчинення даного виконавчого напису з позивача стягнено плату в розмірі 1200 грн. - ст.ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одесько області Шевченко Т.С. від 10 червня 2021 року, на підставі вищевказаного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження № 65775403. Положеннями ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому,\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»(в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису) передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У цьому випадку, позивач [PERSON] стверджує, що заборгованість за кредитним договором № 279067665 від 21.01.2019р. не являється безспірною, оскільки він взагалі не мав будь-яких договірних відносин із відповідачем, не володіє інформацією про порядок формування такої заборгованості, законність її формування та правові підстави виникнення. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" не надав суду належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76-81 ЦПК України, які би спростували вищевикладені доводи позивача щодо відсутності безспірності заборгованості, неправомірності нарахованої їй заборгованості за кредитним договором № 279067665 від 21 січня 2019 року, яка стала підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. В свою чергу, також спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що з виконавчого напису № 23594 не вбачається інформація, коли настав строк платежу за Кредитним договором № 279067665 від 21 січня 2019 року, матеріали справи не містять інформації, яким чином розрахована заборгованість, як були враховані та розподілені платежі з погашення заборгованості, здійснені позивачем, коли був останній платіж, а також коли у відповідача виникло право вимоги. Також, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження вручення боржнику [PERSON] повідомлень товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про наявність заборгованості, вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 27.03.2019 року з розгляду справи №137/1666/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. В свою чергу, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус зобов`язаний запитувати пояснення боржника щодо безспірності заборгованості. Такої позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021\~року по справі №758/14854/20, яка підлягає застосуванню по даній справі Крім того, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі\~\~№ 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував повідомлення вимогу про порушення кредитних зобов`язань, як від відповідача, так і від нотаріуса. Іншого відповідачем суду не доведено. По даній справі суд враховує, що відповідачем взагалі не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Також суд вважає за необхідним зазначити, що підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Установлені судами обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису): "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання". Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів вчинення приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконавчого напису на підставі нотаріально посвідченого договору. Тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До такого висновку суд дійшов із урахуванням правових висновків, викладених у постанові КЦС ВС від 21.10.2020 року, в рамках розгляду справи № 172/1652/18, які суд вважає за необхідне застосувати в рамках розгляду даної справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки: доводи позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором; вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримував; кредитний договір № 279067665 від 21 січня 2019 року, який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. З урахуванням викладеного, враховуючи що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в спростування доводів позивача, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. З розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справ в суді, поданим представником позивача адвокатом Пижик В.В., вбачається, що позивач за подачу позовної заяви сплатив 992,40 грн., а також 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанціями які містяться в матеріалах справи. Крім вищезазначених сум в розрахунку, представник позивача адвокат Пижик В.В. також зазначив суму адвокатських послуг яку потрібно стягнути з відповідача у розмірі 2800,00 грн. на підтвердження чого надав до суду: копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 104689, копію договору про надання правової допомоги № 02/2022, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 02/2022від 11.02.2022 року. Відповідно до п. 3. Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 02/2022від 11.02.2022 року, вбачається порядок приймання передачі наданої правової допомоги, а саме відповідно до п.3.1. Правова допомога вважається наданою після підписання Акту наданих послуг, який підписується Сторонами та скріплюється печатками. Відповідно до п. 3.2. Адвокат надає Клієнту Акту наданих послуг, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, вартість послуг, загальний розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору. Відповідно до п.3.3. Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання Акту наданих послуг підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обгрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідно акту. Відповідно до п. 3.4. Якщо протягом строку, вказаного в п. 3.3. цієї Додаткової угоди Клієнт не підписав Акту наданих послуг і не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою Клієнтом. Згідно з\~статтею 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд виходить із того, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн., а також 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову у даній цивільній справі, разом - 1488,60 грн., які підлягають до стягнення з відповідача, внаслідок задоволення позову. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги, актом наданих послуг та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018у у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що матеріали справи не містять Акту наданих послуг, який передбачений п. 3.1 Додаткової угодою № 1 до договору про надання правової допомоги № 02/2022 від 11.02.2022 року, який би підтверджував надання правової допомоги, що унеможливлює стягнення судом адвокатських витрат.

Outcome: partial