Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 04 жовтня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 69; визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] - [INFO] разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідачки аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між шлюбних відносин. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, такими як взаємоповага , піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З її ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідками яких нерідко були діти, що спричиняло їм душевні страждання. Відповідачка залишила сім`ю в січні 2022 року та вибула за межі держави разом із старшою донькою , залишивши малолітнього сина на його утриманні та вихованні. Представник позивача позовні вимоги підтримав за викладених вище підстав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзиву не надала, однак від позивачки на електронну адресу суду надійшла заява, згідно якої позов вона позов визнає, справу просить розглянути без її участі. Вказала, що у січні 2022 року вона у зв`язку з сімейними сварками та конфліктами виїхала за кордон, де перебуває в даний час з донькою [PERSON] . Не заперечує щодо розірвання шлюбу та проживання сина [PERSON] з батьком. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Зборівської міської ради заперечень до позову не має, надала суду висновок про доцільність встановлення місця проживання неповнолітньої дитини: [PERSON] - [INFO] разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд, в силу ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін на підставі наявних матеріалів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2008 року, що посвідчує свідоцтво про шлюб [NUMBER] , згідно якого шлюб зареєстровано 04 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 69. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Донька [PERSON] перебуває з матір`ю, а син [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Позивач зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] у квартирі, що належить йому на праві власності. Як свідчить висновок Органу опіки та піклування Зборівської міської ради відповідачка [PERSON] у січні 2022 року виїхала за кордон з донькою [PERSON] , де перебуває у даний час. Позивач з малолітнім сином фактично проживають за адресою [ADDRESS] . Позивачем створені всі необхідні житлові умови для проживання та розвитку дитини, яка пребуває на його утриманні та вихованні, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов від 03 червня 2022 року Відповідно до висновку Органу опіки і піклування Зборівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради №119 від 10 червня 2022 року, вирішено визначити місце постійного проживання малолітньої дитини: [PERSON] - [INFO] разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення не можливим, відповідачка не бажає збереження шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження шлюбу неможливе, дана сім`я фактично розпалася, сторони сімейних стосунків не підтримують, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що дитина проживає з позивачем, забезпечена всіма необхідними умовами для життя та розвитку, відповідачка перебуває за кордоном, суд приймає визнання позову відповідачем і позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не суперечать правам та інтересам дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне: відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатною особою, а тому зобов`язана утримувати свою дитину, отже з неї слід стягувати аліменти. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved