Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 20000,00 гривень суму страхової виплати та судові витрати. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 серпня 2020 року трапилась ДТП за участю автомобілів Skoda Oktavia, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля LandRover, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним в скоєнній ДТП, а також визнано винним в правопорушення передбаченому ст. 122-4 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Власник пошкодженого ТЗ LandRover, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із повідомленням про ДТП за із заявою про виплату страхового відшкодування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року було відкрито провадження та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем та представником було отримано 14 грудня 2021 року, відповідачем [PERSON] копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами отримано не було, конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , 14 серпня 2020 року, о 01 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», д/н [NUMBER] , у м. Києві, по пр-ту Тичини, 10, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зміни напрямку руху та допустив наїзд на автомобіль «LandRover», д/н [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів і порушення п. 2.3 б, п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Зокрема, [PERSON] залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху України. Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року по справі № 755/12798/20, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 гривень. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. 31 січня 2020 року між ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено Поліс № 105525047 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , забезпечений транспорт «Skoda Octavia», д/н [NUMBER] . 14 серпня 2020 року [PERSON] звернувся із повідомленням до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. Згідно із аварійним сертифікатом 42-D/75/0 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу LandRover Range Rover д.н.з. [NUMBER] від 10 вересня 2020 року та ремонтної калькуляції № 42-D/75/0 вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу LandRover Range Rover д.н.з. [NUMBER] від 10 вересня 2020 року, протоколу огляду транспортного засобу від 14 серпня 2020 року, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «LandRover», д/н [NUMBER] , складає 20 000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 15250 від 18 лютого 2021 року та платіжного доручення № 18514 від 14 липня 2021 року, ТДВ СК «Альфа-гарант» сплатило страхове відшкодування в розмірі 20 000,00 гривень. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст.1191 ЦК України до позивача, як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, перейшло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Згідно п.п. 38.1.1., п.38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У конкретному випадку право вимоги у страховика виникло у зв`язку з тим, що страхувальник [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, що підтверджено постановою суду. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, а відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо відшкодування таких коштів, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на виплату страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Будь-яких доказів, які б спростовували встановлені обставини справи, суду не надано. Також, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу пов`язані із розглядом справи в розмірі 4 000,00 гривень. Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Згідно з ч. 1-6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суму гонорару за надання правничої допомоги Позивач та адвокат погодили у відповідному завданні- дорученні № 103 від 18 січня 2021 року до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, яку він надав у повному обсязі, що підтверджується детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) виконаних за договором про надання правничої допомоги адвокатом. За надану правничу допомогу Позивач сплатив 4000,00 грн., що підтверджується завданням-дорученням № 14, платіжним дорученням № ID-155163 від 22 січня 2021 року, актом прийому - передачі наданої правничої допомоги від 11.03.2021 року і детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) від 11.03.2021 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 270,00 гривень, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved