Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.06.2016 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області за нею визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до наявних документів , крім неї ? частини вказаної квартири належить [PERSON] . Крім того, в квартирі також зареєстрований син відповідача - [PERSON] . Зазначивши, що у 2018 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] вона народила сина [PERSON] . В даній квартирі проживає відповідач та його син, її в квартиру вони не впускають. На даний час вона з сином жодного іншого житла, крім спірної квартири не мають, а відповідач порушує її права , оскільки не допускає її з дитиною до спірного житла. Зазначає, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою не допускаючи її та сина прохає, щоб їй було виділено у користування кімнати площею 16,3 кв.м та 9,1 кв.м., а відповідачу 15,2 кв. м, всі інші приміщення залишити у загальному користуванні, тому і звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі за вказаною вище позовною заявою та справа призначена до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 03.02.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 10.06.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти запропонованого позивачем порядку користування спірною квартирою, та просить встановити наступний порядок користування: кімнату площею 15,2 кв. м та кухню залишити йому, кімнату площею 16,3 кв.м з балконом та другу кухню, де встановлені ванна бойлер та пральна машина виділити позивачу, кімнату площею 9,1 кв.м. розділити між власниками з урахуванням рівного метражу житлової площі. Відповідач заперечує обставини вчинення ним перешкод позивачу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги аналогічно викладеному у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнала пред`явлений позов, не заперечувала встановленню порядку користування в запропонованому у відзиві порядку. В іншій частині позовних вимог заперечувала. Щодо стягнення судових витрат просила відмовити. Третя особа: ТОВ ЖЕД «Сім вітрів» в судове засідання не з`явилась, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено і це визнано сторонами, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 15.12.2018 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після шлюбу взяла прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ? частина приміщення квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м. належить [PERSON] (а.с.8). Відповідно довідки виданої Виконавчим комітетом Конотопської міської ради № 658 від 29.06.2021 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира посімейного заселення розташована на 3 поверсі 3 поверхового будинку, загальна площа квартири 55,6 кв.м, житлова площа 40,6 кв.м (11-13). За приписом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, а саме ? частка у кожного з них, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Однак, при вирішенні питання про можливість встановлення співвласникам порядку користування спільним майном в натурі з урахуванням запропонованого сторонами варіантів виділу окремих частин квартири в розмірах, наближених до належних співвласникам часток, суд бере до уваги те, що спірна квартира є трикімнатною, а співвласників двоє. При цьому, заявлена позовна вимога в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, зокрема, містить вимогу щодо виділення кімнати площею 9,1 кв.м. Однак, на момент ухвалення рішення умова (перепланування), за якої можливе встановлення порядку користування спірною квартирою не настала, що унеможливлює задоволення заявленої позовної вимоги, оскільки рішення суду не може носити умовний характер, тобто встановлювати порядок користування окремими частинами спірної квартири, яких на момент ухвалення рішення не існує. Крім того, у разі задоволення позову про визначення порядку користування відповідно до заявлених позивачем позовних вимог, не відповідає ч. 3 ст. 319 ЦК України, якою передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. При цьому, судом відзначається, що учасники справи не заявляли клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи, для вирішення питання з технічної точки зору можливості встановити порядок користування квартирою. За наведених вище конкретних обставин даної справи, а саме: технічної характеристики об`єкта нерухомості, щодо якого виник даний спір, який налічує три житлові кімнати, та кількісного складу співвласників - дві особи, суд не бере до уваги посилання представника позивача щодо можливості відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , та взеленення суд виходить з наступного. За змістом положень ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3 ст. 319 ЦК України) Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначені норми матеріального права визначають право власника або співвласника, у тому числі квартири чи частки в ній, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, вимагати усунень свого порушеного права від інших осіб, у тому числі й співвласників, будь-яким шляхом, який власник (співвласник) вважає прийнятним,зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права (ст. 391 ЦК України) є наявність у позивача права власності та наявність перешкод у користуванні власником своєю власністю, при цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як встановлено судом та не заперечується представником відповідача, [PERSON] з 2021 року перебуває за межами України, при цьому дублікати ключів позивачу не надано, відповідач достовірно знаючи про намір позивача проживати у спірній квартирі про факт знаходження ключів від замків вхідних дверей у довіреної особи - [PERSON] не повідомив. Крім того, та обставина, що відповідач проживає на даний час за межами України позбавляє можливості позивача будь-яким іншим шляхом потрапити до квартири та реалізувати свої права. Наявність конфлікту між позивачем та відповідачем знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. При цьому наявність такого конфлікту не повинна впливати на можливість реалізації його учасниками свого права на користування та розпорядження рівними частками у праві спільної часткової власності, на підставі чого та виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та розгляд судом справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів в частині зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню і таке рішення суду обумовлене не лише необхідністю поновлення порушених прав позивача, але й необхідністю забезпечення рівних прав та інтересів всіх співвласників зазначеного об`єкту нерухомого майна. За таких обставин, відповідача [PERSON] слід зобов`язати усунути перешкоди, які він чинить [PERSON] , у користуванні належних їй ? частиною квартири [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] . Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України шляхом стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial