Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 12 червня 1999 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 28. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач ухиляється від подачі відповідної заяви до органів реєстрації актів цивільного стану. Зазначає, що причиною розпаду сім`ї стали їхні різні погляди на подружнє життя, у зв`язку з чим вони не підтримують шлюбні стосунки, внаслідок чого сім`я розпалась остаточно. Таким чином, враховуючи, що шлюб набув формального характеру, спільне подружнє життя та примирення є неможливим, просить суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, строк для примирення просить не надавати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 червня 1999 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 28 (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач ухиляється від подачі спільної заяви до органів реєстрації актів цивільного стану. Шлюбні стосунки сторони по справі не підтримують протягом тривалого часу, їх шлюб набув формального характеру, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved