Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Пзивач АТ «Альфа-Банк», в особі свого представника Ременюк Т.О., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість у розмірі 77963,28 грн., що складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % річних на кредитну заборгованість за відсотками - 15726,96 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами - 62236,32 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.03.2008 він уклав з відповідачем рамкову угоду № SМЕRS00834, згідно якого банк здійснюєподальше кредитування позичальника. Сторони домовилися, що загальний розмір кредитних продуктів в межах генерального договору не будуть перевищувати 300000 доларів США. 29.04.2011 року між сторонами був укладений договір про надання траншу № SME0011679-1. Кредитний договір є невід`ємною частиною генеральної угоди. Відповідно до умов вищевказаного договору позивач зобов`язувався надати відповідачеві кредит у сумі 426634,90 грн. Відповідач, в свою чергу зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання по договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, а відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує в результаті чого утворилася заборгованість яка станом на 06.12.2021 року становить 77963,28 грн. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 02.01.2022 року. Від представника банку, адвока Луньової Анни надійшло клопотання в якому вона просить провести судовий розгляд даної справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - адвокат Луніка Т.Я., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, в наданому клопотанні зазначив, що просить провести розгляд справи у його відсутності. В наданих суду поясненнях, зазначив, що визнає позовні вимоги частково. Просить застосувати строк позовної давності. Зазначає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача лише заборгованості в розмірі 25114 грн. 30 коп. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку. Суд встановив, 28.03.2008 між позивачем ПАТ «Альфа Банк» (на час розгляду АТ «Альфа Банк») та відповідачем - [PERSON] було укладено рамкову угоду №SMERS00834 та договір про надання траншу №SME0011679-1 за яким надано кредит у сумі 426634,90 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.12.2016 видано виконавчий лист про примусове виконання рішення рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 12.10.2016 по справі №12-6/3/16 (а.с. 6). З виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 16.12.2016 (а.с. 5) встановлено, що з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 180477,37 грн. - заборгованість за відсотками. Вказаний виконавчий лист виданий на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 12.10.2016 року (справа № 12-6/3/16). Вказане рішення є невиконаним. В ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконанн зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатите урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час пі також три проценти річних від простроченої суми, якщо процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 12 жовтня 2016 року постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухвалено рішення у справі № 12-6/3/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволенні повністю, а саме стягнуто заборгованість у розмірі 180477,37 грн., з яких 180 477,37 грн. - заборгованість за відсотками. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. На суму стягнутої заборгованості за згаданим судовим рішенням, вже в даному позові, кредитор нарахував свої втрати (збитки) від інфляції та три проценти річних. Разом з тим, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права, тобто після виникнення права на захист. До позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов; тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням наведеного, перебіг позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості починається від дня, коли у кредитора виникло право на відповідний позов. Ч. З ст. 267 ЦК України наголошує на трму, одо позовна дадність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Outcome: partial