Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В за №1431 про стягнення з [PERSON] на користь «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в сумі 1 361 160,03 грн, та стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 17.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В за №1431 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1431 про стягнення з [PERSON] на користь «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 227/П/19/2007-840 від 24.09.2007 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 26.08.2020 року по 22.10.2020 року на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.08.2020 року. Сума заборгованості 1 361 160 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 549 711,36 грн, сума заборгованості за відсотками за користування кредитом 811148,67 грн, сума сплати за вчинення виконавчого напису 300 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження № 65168115, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Фесик М.О. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Фесик М.О. від 15.04.2021 року звернуто стягнення на майно позивача. З виконавчим написом не згоден і важає, що він вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав: при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Крім того, він не погоджується з сумою заборгованості, стосовно якої вчинено виконавчий напис нотаріуса, оскільки договору № 227/П/19/2007-840 від 24.09.2007 року не існує взагалі, оскільки він його не укладав, а тому не може існувати й договір про відступлення права вимоги за цим договором. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 24). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву, витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича документи, на підставі яких останнім було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1431 (а.с. 31). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2022 року змінено порядок розгляду справи. Розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 40). Позивач [PERSON] у судовому засідання позовну вимоги підтримав, не заперечував проти заочного рішення суду. ТОВ «Факторингова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями (а.с. 33, 44, 54). Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. у судове засідання не з`явився, пояснення на позов, документів витребуваних судом не направив. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В за №1431 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1431 про стягнення з [PERSON] на користь «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 227/П/19/2007-840 від 24.09.2007 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 26.08.2020 року по 22.10.2020 року на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.08.2020 року. Сума заборгованості 1 361 160,00 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 549 711,36 грн, сума заборгованості за відсотками за користування кредитом 811 148,67 грн, сума сплати за вчинення виконавчого напису 300,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження № 65168115, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Фесик М.О. 15.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Фесик М.О. відкрито виконавче провадження № 65168115 (а.с. 16). Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. 15.04.2021 року винесла постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 15). Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. 15.04.2021 року винесла постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 14). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Фесик М.О. від 15.04.2021 року накладено арешт на майно боржника (а.с 13). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, посилаючись на те, що заборгованість не є безспірною, зазначає, що взагалі договір № 227/П/19/2007-840 від 24.09.2007 року ним не укладався. Як вбачається з матеріалів справи на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської обл. Личук Т.В. № 1431 від 17.02.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 227/П/19/2007-840 від 24.09.2007 року в розмірі - 1 361 160,00 грн. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Таким чином, серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц). Також, у матеріалах справи, що розглядається відсутні докази повідомлення позивача про відступлення прав вимоги та надсилання вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору від 24.09.2007 року № 227/П/19/2007-840 позивачу, що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, позивач, не будучи повідомлений про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав, передбачених для видачі виконавчого напису не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного, статтями 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved