Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із нею, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, шлюб між ними розірвано. На даний час діти проживає з нею, вона забезпечує її всім необхідним для гармонійного розвитку, зростання, всім необхідним для підтримки стану здоров`я. Обґрунтовано вважає, що нею створено для малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] усі необхідні умови для їх проживання, виховання, навчання, спілкування з родинною, друзями та розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі в м. Тернополі в Україні, що переконливо свідчить про те, що саме Україна та м. Тернопіль являється єдиною країною проживання дітей. Тому, просить визначити місце проживання дітей разом із нею. 15 жовтня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечує, щодо задоволення позову, посилаючись на те, що 29 червня 2018 року рішенням Франкомовного суду Першої інстанції Брюсселя у позачерговому судовому засіданні 102-ї палати суду у справах Сім`ї (номер реєстру 18/17758) було постановлено, що батьківські права стосовно спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , управління їх майном виконуватимуться виключно батьком [PERSON] ( [PERSON] ). Вказаним рішенням Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 р. (номер реєстру 18/17758) також постановлено визначити основним і єдиним місцем проживання спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] житло батька [PERSON] ( [PERSON] ). Вказане судове рішення Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 р. (номер реєстру 18/17758) було оскаржене в апеляційному порядку [PERSON] до Апеляційного суду Брюсселя. Постановою Апеляційного суду Брюсселя від 13.02.2019 р. в складі Палати №45 у справах Сім`ї (номер реєстру №2019/1293) [PERSON] відмовлено у задоволенні її апеляційної скарги, а рішення Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 р. (номер реєстру 18/17758) залишене без змін та набрало законної сили. Таким чином, за наявності остаточного рішення Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 р. (номер реєстру 18/17758) залишеного без змін Постановою Апеляційного суду Брюсселя від 13.02.2019 (номер реєстру №2019/1293), яким позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , і визначено основне і єдине місцем проживання дітей з їх батьком [PERSON] ( [PERSON] ), з огляду на неправомірну поведінку [PERSON] , яка полягає у невиконанні вказаних судових рішень суду про визначення місця проживання дитини, які набрали законної сили, в позивачки [PERSON] відсутність будь-які належні достатні правові підстави для звернення з даним цивільним позовом, при цьому звернення із таким новим позовом не може бути підставою для уникнення від виконання остаточного рішення Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 р. (номер реєстру 18/17758). На основі викладеного, цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання постійним місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] місто Тернопіль, Україна та визначення постійного місця проживання дітей з матір`ю є незаконним, необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у зв`язку із вирішенням даного спору уповноваженим Франкомовним судом Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 р. та Апеляційним судом Брюсселя. Ухвалою судді від 22.02.2022 цивільну справу №607/16806/19 прийнято до свого провадження. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.03.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові, просили позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві на позов. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10.02.2022. Просив розглядати справу без присутності представника органу опіки та піклування, за наявними матеріалами у справі. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в судове засідання не з`явився. Суд, дослідив матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши письмовими доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав. 27.05.2011 у [PERSON] ( [PERSON] ), Королівство Данія між позивачем та відповідачем укладено шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією акту про народження /2012/828, складеного 15 березня 2012 року [PERSON] , уповноваженим заступником бургомістра реєстратором Бюро РАЦС комуни Уккл, Брюсельського столичного регіону, Королівства Бельгії. [INFO] народився ще один син [PERSON] , що підтверджується витягом із свідоцтва про народження № 3020, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану комуни Уккел, Королівства Бельгії та підписаного заступником бургомістра реєстратором актів цивільного стану Боріс Діллі. [PERSON] є громадянином України з 08 березня 2012 року, котре ним набуто на підставі частини першої статті 7 Закону України «Про громадянство України». Вказане підтверджується довідкою № 150/2018 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 20 червня 2018 року начальником УДМС України в Тернопільській області Я.І. Давибіда. Тімашев Сеймур є громадянином України з 18 вересня 2016 року, котре ним набуто на підставі частини першої статті 7 Закону України «Про громадянство України». Вказане підтверджується довідкою № 129/2018 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 11 травня 2018 року першим заступником начальника УДМС України в Тернопільській області І.Б.Чубатим. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2019 р. в цивільній справі №607/14601/18, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ), зареєстрований 27 травня 2011 р.(1682/2011) у [PERSON] (місце одруження Гадерслев Редхус), Королівство Данія. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] 21.07.2011 зареєстрована як фізична особа-підприємець, за реєстраційним номером облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва таїнства хрещення і миропомазання №248 про те, що син [PERSON] хрещений 02.09.2012 м. Тернополі в Україні. Згідно із довідкою, виданою державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського» від 14.08.2018 \~ \~ \~ \~№ 11/2/3693 [PERSON] навчалася в інтернат спеціальності «Акушерство та гінекологія» з 01.08.2010 року по 30.06.2013 на контрактній основі (наказ на зарахування № 234 ФПО від 28.07.2010 року). Відповідно до довідки від 30.07.2018 № 2/28-1867 [PERSON] громадянин Бельгії, [INFO] , паспорт [NUMBER] , з 12.12.2013 року по 09.02.2015 року навчався в Тернопільському національному технічному університеті ім. Івана Пулюя за спеціальністю 6.030601 «Менеджмент». З червня 2015 року [PERSON] займався 2 (два) рази на тиждень гімнастикою у Центрі здорового розвитку Fit Kid та активно приймав участь у щомісячних нормативах, які запроваджені Центром, окрім того, був учасником «Ярмарки спорту», де були представлені різноманітні оздоровчі клуби м. Тернополя та області, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 24.07.2018. Окрім цього, з вересня 2015 року по червень 2017 року [PERSON] займався у комунальному закладі Тернопільської міської ради «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 2 ім. Ю. Горайського» на відділенні спортивної гімнастики (оздоровча група) та з вересня 2017 року по грудень 2018 року у відділенні плавання, що підтверджується довідками від 06.03.2019 року № 6, характеристикою та отриманою грамотою. На підставі договору дарування [PERSON] від батька [PERSON] набуто 11.08.2015 у приватну власність двокімнатну квартиру в [ADDRESS] , загальною площею 82,4 кв.м., з яких житлової 43,2 кв.м. Як вбачається із довідки № 1 від 26.02.2019, виданої [PERSON] , вбачається, що вона дійсно з 01.11.2016 року і по даний час працює на посаді директора ТОВ «Клініка професора Стефана Хміля» за сумісництвом. Також [PERSON] працює в ТОВ «Клініка професора Стефана Хміля» на посаді лікаря акушер - гінеколога, що підтверджується довідкою від 07.03.2019. З довідки № 3 від 26.02.2019, виданої [PERSON] , вбачається що вона дійсно з 01.11.2016 і по даний час працює на посаді директора ТОВ «СІНЕРДЖІЯ ФАРМ» за сумісництвом. Окрім цього, згідно довідки від 26.02.2019 № 61, [PERSON] , з 24.10.2017 працює в державному вищому навчальному закладі «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України» на посаді асистента кафедри акушерства та гінекології № 1 по даний час (наказ № 132-0 від 24.10.2017). Також діти у м. Тернополі упродовж 2015-2018 років відвідують дошкільні навчальні заклади та здобувають освіту у спеціалізованій загальноосвітній школі. З червня 2015 року і до 06.07.2018 [PERSON] регулярно відвідував приватний дошкільний навчальний заклад «Еліт». Брав активну участь у дошкільних заходах та його культурному житті. Ці обставини підтверджуються довідкою № 15, виданою 06.07.2018 завідувачем ДНЗ «Еліт». Також довідкою від 26.02.2019 року № 5, виданою приватним дошкільним навчальним закладом «Еліт» підтверджується, що [PERSON] , зачислений та регулярно відвідує даний заклад з 01.08.2018 року, бере активну участь дошкільних заходах та культурному житті. Окрім того, [PERSON] з 02.10.2017 по 30.04.2018 відвідує підготовчу школу для майбутніх першокласників на базі Тернопіль) спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, що стверджується довідкою від 13.07.2018 №347. З 01.09.2018 [PERSON] навчається в 1-Б класі Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, що стверджується довідкою від 26.02.2019 №02-13/21. З характеристики зі школи вбачається, що за період навчання з вересня 2018 року по березень 2019 року, [PERSON] зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, врівноважений, працелюбний, розсудливий та уважний учень. Учбовим матеріалом володіє на високому рівні та постійно виявляє зацікавленість до навчання. Має хорошу зорову і слухову пам`ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє логічне мислення та здібності до вивчення іноземних мов. Має багато друзів у класі, з якими підтримує дружні стосунки і поза межами школи. Користується повагою серед викладачів та має авторитет серед учнів. Загальний розвиток учня на високому рівні. Вихованням сина займається мати, дідусь та бабуся, які відвідують загальношкільні та класні збори, беруть активну участь у громадському житті школи та класу. Також [PERSON] регулярно відвідує заняття по вокалу та активно приймає участь у заходах «Вокальної студії Адель», що підтверджується довідкою від 02.03.2019. Окрім цього, згідно довідок від 07.03.2019, виданих поліклінічним відділенням Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні діти - Тімашев Тімур Олівер та [PERSON] знаходяться на обліку в лікаря-педіатра педіатричного відділення № 1. Відповідно до довідки від 30.08.2018, виданої ФОП [PERSON] [PERSON] регулярно спостерігається на огляді у лікаря-стоматолога. Проведено санацію та регулярно проводиться професійна гігієна ротової порожнини. З довідки виданої дочірнім підприємством «Авторитет Плюс» приватного підприємства «Східний Масив» від 19.07.2018 № 19-07-18-2, убачається, що [PERSON] , зареєстрована з 06.10.1990 за адресою [ADDRESS] та спільно з нею проживають з 15.06.2012 син [PERSON] та з 18.12.2016 син [PERSON] . З довідок від 07.12.2018 № 32127/28-03, № 32128/28-03 виданих відділом реєстрації проживання особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані з 07.12.2018 за адресою [ADDRESS] . Разом із дітьми за вказаною адресою з 07.12.2018 зареєстрована та проживає також [PERSON] , що стверджується копією будинкової книги, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію з 11.08.2015 права власності. Відповідно до листа № 0.184-43780/0/15-18 від 05.11.2018 головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] , у період з 01.01.2015 по 26.03.2018 перебував на території України. Сторона відповідача наголошує, що рішенням Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 року, залишеним без змін Постановою Апеляційного суду Брюселя від 13.02.2019року позивачку [PERSON] позбавлено батьківських прав і визначено основне і єдине місце проживання дітей з їх батьком [PERSON] , Разом з тим, постановою Тернопільського апеляційного суду від 13.08.2019 відмовлено у позові Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи орган опіки та піклування, Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про забезпечення повернення дітей до Королівства Бельгія відмовлено. Колегія суддів прийшла до висновку, що сторона позивача не довела неправомірного переміщення або утримання малолітніх дітей сторін на території України до часу звернення заявника із відповідною заявою, не довела постійного проживання дітей на території Бельгії до моменту переміщення або утримання, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення позивачем права піклування щодо дітей і даних про те, що на день неповернення дітей позивач здійснював фактичне чи з юридичних підстав піклування дитини, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог про повернення малолітніх дітей з підстав визначених Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Судом першої інстанції не враховано, що Королівство Бельгія не було постійним місцем проживання дитини до моменту її виїзду в Україну, а також те, що з часу переміщення дитини до часу розгляду справи судом пройшло більше року, діти прижились в новому середовищі, повернення дітей може завдати їм фізичної або психічної шкоди або створити для дітей нетерпиму обстановку та порушити їх тісний зв`язок з матір`ю. Окрім того, зазначено, що 29 червня 2018 року 102 палатою Франкомовного суду першої інстанції Брюсселя, суд у справах сім`ї, прийняв право на те, що батьківські права щодо спільних дітей та управління їхнім майном, здійснюється виключно паном [PERSON] ; постійне та єдине місце проживання спільних дітей доручено пану [PERSON] . Зазначено що це тимчасово прийняті рішення про заходи. Цим же рішенням [PERSON] відхилено вимогу про примусову репатріацію дітей, а також клопотання щоб вважати актом викрадення неповнолітніх дітей їхнє утримання у будь якому місці за межами їхнього офіційного проживання. Таким чином, даним рішенням не визначалось місце проживання дітей, не встановлено будь яких обставин та рішень, які б свідчили про неправомірність дій відповідача в розумінні Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Обставини встановлені зазначеним рішенням, що набрало законної сили, в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Як вбачається із висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №118 від 10.02.2022, орган опіки і піклування, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, рекомендує визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Чотирикімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, загальною площею 170 кв.м. Для дітей відведено окрему кімнату, в якій є окремі спальні місця, письмові столи для написання уроків, шафи для одягу, розвиваючі ігри та книги, одяг та взуття відповідно до віку дітей. Відповідно до довідки ТОВ «Клініка професора Стефана Хміля» від 16.11.2021 року №8, [PERSON] займає посаду лікаря - акушера гінеколога. Загальна сума доходу за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року становить 89 000,00грн. Відповідно до довідки ТОВ «СІНЕРДЖІА ФАРМ » від 16.11.2021 року №СФ000000006, [PERSON] займає посаду директора. Загальна сума доходу за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року становить 131 000,00грн. Відповідно до довідки Тернопільського національного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського від 15.11.2021 року №07/4213, [PERSON] займає посаду асистента. Загальна сума доходу за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року становить 45272,00грн. З малолітніми дітьми проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що діти дуже комунікабельні, між ними існує тісний емоційний зв`язок. Сеймур відвідує школу «Think Global», вивчає англійську мову. Тімур навчається в Тернопільській спеціалізованій школі №3 з поглибленим вивченням іноземних мов. Діти проживають разом з мамою та вітчимом [PERSON] , якого називають татом. Тімур і [PERSON] емоційно прив`язані до матері, дуже її люблять та поважають, оскільки саме вона повноцінно займається вихованням синів. Сеймур біологічного батька не пам`ятає. Він вважає, що вітчим [PERSON] його батько. [PERSON] пам`ятає свого батька [PERSON] , розповідає про нього з негативними емоціями. Представник батька адвокат Гедз Оксана Тарасівна на засіданні комісії повідомила, що рішенням Франкомовного суду Першої інстанції м. Брюсселя у позачерговому засіданні 102-ї палати суду у справах сім`ї (номер реєстру 18/17758), було постановлено, що батьківські права стосовно спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] та управління їх майном використовуватимуться виключно батьком [PERSON] . Постановою Апеляційного суду м. Брюссель від 13.02.2019 року в складі плати №5 у справах сім`ї (номер реєстру №2019/1293) [PERSON] відмовлено у задоволені її апеляційної скарги, а рішення Франкомовного суду першої інстанції м. Брюсселя від 27.06.2018 року (номер реєстру 18/17758) залишено без змін та набрало законної сили. Також, відповідно до письмових пояснень [PERSON] він офіційно працевлаштований та проживає в орендованому житлі за адресою [ADDRESS] . Також, у своїх поясненнях батько дітей зазначає, що він любить своїх дітей, хоче надавати їм увагу та турботу, але матір`ю дітей постійно чиняться перешкоди у спілкуванні з синами. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що [PERSON] має задовільні житлово-побутові умови, даних, які б негативно характеризували [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно статті\~9\~Конвенції про\~права дитини\~від 20.11.1989р.,\~ратифікованої Постановою\~Верховної Ради\~України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Пленум Верховного Суду України у п.18\~постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, статті 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно до частини першої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, пріоритетом при розгляді справ, щодо визначення місця проживання дитини є інтереси дитини, вона повинна, зростати в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, в спокійному та стійкому середовищі. Тому, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги рекомендації Органу опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, те що діти на цей час проживають з матір`ю, а тому це їхнє звичне місце проживання, їхній вік, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову та визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Саме так рішення відповідає якнайкращим інтересами неповнолітніх, оскільки це є їх звичне місце проживання, дітям забезпечення найкращі умови проживання, навчання, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Визначення місця проживання дітей з батьком, який проживає в іншій країні, не буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, призведе до їх стресової ситуації.

Outcome: approved