Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення свого чоловіка [PERSON] , [INFO] померлим. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що з 06.09.1985 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, що зареєстрований Відділом записів актів громадського стану виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів у м. Києві. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 12.08.1998 року заявник та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по ј частині. Інші ј частини належать [PERSON] (покійній матері заявника) та [PERSON] (покійному сину заявника). Із 2004 року [PERSON] по сьогоднішній день не проживає у згаданій квартирі, жодного разу не з`являвся, не телефонував і не писав. Він зник після чергової сварки із заявником, через зловживання алкогольними напоями. Заявник звертався до поліції, де їй повідомили, що жодної інформації про її чоловіка [PERSON] не мають, відомості про місце реєстрації на території України відсутні У зв`язку із тим, що [PERSON] тривалий час відсутній за місцем свого постійного проживання і місце його перебування невідоме, встановилася невизначеність у правовідносинах між заявником та її чоловіком [PERSON] , як щодо перебування у шлюбі так і стосовно майна - ј частини квартири [ADDRESS] , яку можливо на думку заявника усунути лише шляхом оголошення особи померлою, для оформлення в подальшому спадщини. У судовому засіданні заявник та її адвокат підтримав заяву у повному обсязі з підстав викладених у ній. Представники заінтересованих осіб, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України встановлено правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, зокрема: 1. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. 2. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Згідно п.13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). Враховуючи положення статті 46 ЦК України, надані заявником письмові докази, відсутність інформації про умисне переховування [PERSON] , суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що існують достатні підстави для припущення смерті [PERSON] , який з 2004 року відсутній за місцем свого проживання. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Днем смерті [PERSON] , [INFO] , потрібно вважати день набрання чинності вказаним судовим рішенням. Також, суд зауважує, що згідно зі ст.309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. На підставі викладеного,

Outcome: approved