Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 11.12.2007 між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 розірваний. У шлюбі у них народились дочки [PERSON] та [PERSON] . Також за час перебування у шлюбі 16.06.2020 вони придбали житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано на [PERSON] . Правочин вчинено за згодою чоловіка [PERSON] . Колишній чоловік заявника [PERSON] останнім часом став вчиняти відносно неї неправомірні дії, що змусило її звертатись в поліцію. Постійні незаконні дії з боку чоловіка стали підставою для їх проживання у різих будинках. Заявник разом з дітьми вимушена винаймати житло у іншому населеному пункті. Однак, [PERSON] не залишає заявника у спокої, не допускає її до житла, вчиняючи насильство економічного характеру. Так, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Також, на розгляді у суді перебуває обвинувальний акт по його обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Заявник вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, тому до її кривдника [PERSON] слід застосувати обмежувальний припис строком на шість місяців з метою захисту від повторного домашнього насильства. Вказані обставини стали причиною звернення заявника до суду з даною заявою. Просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців, яким визначити обмеження його прав а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити чинити перешкоди у користуванні [PERSON] майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та особистою приватною власністю (побутова техніка, меблі, кухонне приладдя та інше); - заборони наближатися на відстань, що менша 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи [PERSON] ; - заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, посилаючись на викладені у ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти видачі обмежувального припису щодо нього. Зазначив, що обставина, що наведена заявником у заяві про те, що вона винаймає квартиру, не відповідає дійсності, оскільки вона проживає по [ADDRESS] , а діти живуть у її матері. Не підтвердив той факт, що він відображений на відеозаписі наданому представником заявника на обгрунтування вимог заяви про видачу обмежувального припису. Також, зазначив, що не чинить перешкод щодо проживання заявниці та дітей, але без співмешканця. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта заявника (а.с. 3) її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.12.2017 (а.с. 5) судом встановлено, що шлюб між заявником [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 11.12.2007. За період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, [INFO] у них народились дочка [PERSON] (а.с. 10) та [INFO] дочка [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022, яке набрало законної сили 31.05.2022 (відомості з КП "Д3"), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11-12). Також, за період шлюбу [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.06.2020 (а.с. 6-7). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2020 (а.с. 8) за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Заявником на обгрунтування своїх вимог надано копію обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про який внесено до ЄРДР 04.02.2022 за № 12022025180000024 (а.с. 13-14). Відповідно до вказаного обвинуального акту [PERSON] обвинувачується у тому, що 04.02.2022 він, помітивши [PERSON] , яка проходила повз магазину в смт. Шпиків, підійшов до неї, в результаті чого між ними виникла сварка, під час якої він наніс їй один удар долонею руки по обличчю. В результаті дій [PERSON] [PERSON] отримала перелом передньої осі носу, синця та забою м`яких тканин в ділянці спинки носа, які відповідно до експертного висновку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно довідки Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.06.2022 (а.с. 41) на розгляді суду перебуває кримінальне провадження № 148/217/22 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідно до інформації Тульчинського районного відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області № 3591/230/01-2022 від 19.05.2022 (а.с. 15) [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності 17.10.2021 та 19.10.2021 за ст. 173-2 КУпАП. З оглянутої в судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення №148/1923/21, судом встановлено, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладалось адміністративне стягнення. Так, відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.12.2021, [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] ,визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства психологічного характеру) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170,00 грн.). Судом при розгляді справи встановлено, що 17.10.2021 близько 20:30 год. та 19.10.2021 о 12:30 год., за місцем свого проживання [PERSON] , вчинив відносно своєї дружини [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, чим порушив ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що домашнє насильство з боку [PERSON] носить постійний та регулярний характер. Представником заявника на підтвердження обставин, викладених у заяві про видачу обмежувального припису, також надано диск з відеозаписами. При досліджені даних відеозаписів, судом встановлено, що вони не містять підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника. На відеозаписах лише зафіксовано агресивні дії особи. В свою чергу, [PERSON] в судовому засіданні не підтвердив, що це він відображений на відео. Окрім того, з даних відеозаписів не можливо встановити дату, час та місце подій, що відбуваються, а також осіб відображених на них. Відтак, надані представником заявника відеозаписи не є належними доказами вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом IV глави 13 ЦПК України. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; - кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; - обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; - особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо заявника [PERSON] , є велика вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. Тому для забезпечення ефективного захисту слід застосувати обмежувальний припис, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», - заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з заявником, за адресою: [ADDRESS] , строком на два місяці. Суд, також, вважає, що обмежувальний припис слід застосувати строком на два місяці, а не на шість, як про те просить заявник, оскільки підстав для застосування обмежувального припису на такий довгий термін суд вважає недоцільним. Також, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги заявника щодо заборони [PERSON] чинити перешкоди у користуванні заявником майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та особистою приватною власністю (побутова техніка, меблі, кухонне приладдя тощо), оскільки судом не встановлено обставин, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні заявником власністю, як і вчиняє економічне насильство щодо неї. Судом встановлено, що [PERSON] чинить домашнє насильство щодо заявника психологічного та фізичного характеру, при цьому, судом враховуються ризики можливого повторення з його боку домашнього насильства щодо заявника. Також, суд вважає не доцільним в даному випадку застосовувати щодо [PERSON] заходи тимчасового обмеження його прав у виді заборони наближатися на відстань, що менша 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи [PERSON] та заборони вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] . Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial