Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що позивач [PERSON] є інвалідом III групи з дитинства по слуху, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК від 31.08.2009р.. позивач через вади слуху, користується лише жестовою мовою. 27.09.2021 року позивач з застосунку ДІЯ дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною 22.09.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 66914641 з примусового виконання виконавчого напису № 245206 від 28.06.2021р. вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з позивача коштів (боргу) у розмірі 20 353 грн. 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи 35017877). Окрім того, позивачу стало відомо, що відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів станом на день звернення до суду, свідоцтво приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (номер свідоцтва 7921) тимчасово не діє. Поряд з цим, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження позивач зміг ознайомитись з сканованою копію виконавчого напису № 245206 від 28.06.2021р. вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем (номер свідоцтва 7921) що міститься в матеріалах виконавчого провадження. Позивач зазначив, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження приватним виконавець в межах відкритого виконавчого провадження № 66914641. вчинив виконавчі дії, а саме: постанову від 22.09.2021 р. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2035.30 грн.; постанову від 22.09.21 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 219.88 грн.; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 27.09.2021 р.. на підставі якої постановлено здійснювати відрахування із його доходів у розмірі 20 % на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Дану постанову направлено на виконання за місцем роботи позивача Підприємства з іноземними інвестиціями "Макдональдз Юкрейн ЛТД. Також зазначив, що жодних документів, зокрема на підставі яких вчинено виконавчий напис нотаріуса, не надходило. Жодних вимог та попереджень про виконання зобов`язання та сплати заборгованості за укладеним кредитним договором від банку або кредитних (фінансових) установ на адресу позивача не надходило. Вказав, що позивач не має жодних непогашених заборгованостей перед відповідачем. Позивач вважає вказане незаконним, заборгованість є спірна і взагалі такої заборгованості в позивача перед відповідачем немає, порушення допущені відповідачем при подачі документів до приватного нотаріуса. Вказав, що приватний нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже відповідач не надав усіх документів згідно чинного законодавства, та виконавчий напис було вчинено не на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. Відповідач надавши не повну інформацію та документи приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що виконавчий напис від 28.06.2021 року за № 245206 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірного відкриття провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості. В зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис що зареєстрованим в реєстрі за номером 245206 від 28.06.2021 р. вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи 35017877) заборгованості у сумі 20353,00 гривень. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи 35017877) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] сплачені судові витрати понесені на оплату судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 908,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 245206 від 28 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454грн., та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227,00 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 66914641 від 22.09.2021 щодо стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 20353,00 грн., яке відкрито за виконавчим написом № 245206 від 28.06.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також часткового визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд при задоволенні позову у відповідності до ст. 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 454,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved