Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтований тим, що з 2018 р. позивачка проживала спільно з відповідачем та [INFO] у них народився син [PERSON] .. Шлюбні відносини були припинені на деякий час у 2020 р.. [INFO] народився другий син [PERSON] , однак відповідач відмовлявся подати заяву про своє батьківство відносно [PERSON] .. Відомості про батька в свідоцтві про народження внесені зі слів матері в порядку ст.. 135 СК України. Однак після деякого часу, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , [INFO] .. У вересні 2021р. сторони припинили спільне проживання та фактичні шлюбні відносини. З цього часу відповідач не приймає участь у вихованні та утриманні як [PERSON] , так і [PERSON] , а також не надає матеріальну допомогу і на утримання позивача. Відповідач немає інших дітей. Позивач зазначає, що не може утримувати сина на час перебування у відпустці по догляду до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того вона також потребує матеріальної допомоги відповідача на власне утримання на час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , 3-річного віку, починаючи з дня подачі позову до суду. Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, телефонограмою, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Третя особа надана заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого. Частина 1 ст.\~223\~ЦПК\~України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином. В зв`язку з повторною неявкою відповідача, що повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.03.2022 року, яке було видано повторно). Згідно із вказаним свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю дитини, а [PERSON] батьком. Відповідно до акту, виданого об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг 14» від 09.09.2021 року, встановлено, що дитина [PERSON] [INFO] , дійсно проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.\~181 СК України,\~способи\~виконання\~батьками обов`язку\~утримувати\~дитину\~визначаються за\~домовленістю\~між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками\~дитини\~той із\~них,\~хто\~проживає\~окремо від\~дитини,\~може\~брати\~участь у\~її\~утриманні\~в грошовій\~і\~(або)\~натуральній\~формі. За\~рішенням суду\~кошти\~на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються\~у\~частці від\~доходу\~її\~матері,\~батька\~або\~у твердій\~грошовій\~сумі\~за вибором\~того\~з\~батьків або\~інших\~законних\~представників дитини,\~разом\~з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до приписів статті 182\~СК\~України при\~визначенні\~розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність\~у\~платника аліментів\~інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність\~на\~праві власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; 4)\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути\~необхідним\~та достатнім\~для\~забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів\~на\~одну дитину\~не\~може\~бути меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів\~на\~одну дитину\~становить\~розмір\~прожиткового мінімуму\~для\~дитини\~відповідного віку\~і\~може\~бути присуджений\~судом\~у\~разі достатності\~заробітку\~(доходу)\~платника\~аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України,\~частка\~заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка\~буде\~стягуватися як\~аліменти\~на\~дитину,\~визначається\~судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом враховано, що відповідачем не надав доказів, наявності обставини, які відповідно до ст.\~182 СК України мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинен становити 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із 13 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом з дитиною та доглядає дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України,\~дружина,\~з\~якою\~проживає дитина,\~має\~право\~на утримання\~від\~чоловіка\~-\~батька\~дитини\~до досягнення\~дитиною\~трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2021 по справі №336/7444/21 присуджено стягнути з відповідача [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця. Зазначене рішення набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов у зазначеній частині підлягає частковому задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання останньої в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем заявлені дві вимоги, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір на загальну суму 1816 гривень. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved