Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Косівського районного суду від 25.04.2017 року між [PERSON] та дочкою позивача - [PERSON] розірвано шлюб. Неповнолітнього онука [PERSON] залишено на проживання з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В 2015 році за проханням дочки онук [PERSON] зареєстрований за місцем проживання позивача в належному йому житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Ні батько дитини, ні онук [PERSON] жодного дня не проживав в вищезгаданому будинку, однак формально зареєстрований в ньому по даний час. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку про залишення онука [PERSON] на постійне проживання з своїм батьком. Батько онука не дає можливості бачитися з ним та приймати участь у його вихованні. В той же час, формальна реєстрація його місця проживання в житловому будинку позивача не дає можливості повністю розпорядитися ним, а також позбавляє права позивача на отримання відповідних соціальних виплат. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лазоришин І.М. в судове засідання не з`явилися. Останній подав суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце судового засіданні належним чином, причини своєї неявки не повідомили, відзив на позов не подавали. Представники третіх осіб без самостійних вимог Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області, органу опіки і піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області - в судове засідання не з`явилися, заяв, які перешкоджають розгляду справи до суду від них не надходило, представник Косівської міської ради попередньо подав до суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову не має. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с.4). Відповідно до витягу №2677 від 13.10.2021 року з рішення №165 від 27.11.1996 року, протоколу №12 «Про впорядкування нумерації будинків в м. Косів» затверджено, що житловому будинку, власником якого є [PERSON] присвоєно номер [ADDRESS] . Згідно довідки Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області в будинку по [ADDRESS] зареєстровані і проживаються дружина позивача - [PERSON] та внук - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 03.11.2021 року [PERSON] фактично зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає (а.с.7). Натомість, рішенням Косівського районного суду від 25.04.2017 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання із батьком [PERSON] , жителем [ADDRESS] (а.с.23-26). При цьому, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 42). За змістом копії довідки №379 від 26.10.2021 року ЦНАП Косівської міської ради (а.с.17) [PERSON] з 26.10.2021 року знята з реєстрації по [ADDRESS] у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.160 СК України: якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Станом на час розгляду справи неповнолітньому [PERSON] виповнилося повних чотирнадцять років, внаслідок чого він набув право на самостійне визначення свого місця проживання за місцем проживання його батьків, які проживають окремо. Разом з тим, батьки [PERSON] у спірному житловому будинку [ADDRESS] не проживають, що документально підтверджено позивачем, а ще станом на 25.04.2017 року (час ухвалення рішення про розірвання шлюбу між батьками [PERSON] та визначення його місця проживання із батьком) місце проживання [PERSON] було [ADDRESS] , де й було рішенням суду визначено місце проживання [PERSON] , що свідчить про те, що останній у спірному будинку не проживав щонайменше понад рік до подання цього позову. У відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 107 ЖК передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи, що відповідач зареєстрований, але фактично не проживав щонайменше понад рік в спірному житловому будинку його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі за текстом «Закон») місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно - територіальної одиниці, в якому особа проживає. За змістом ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону особа зобов`язана зареєструватися за місцем проживання, підставою для зміни місця реєстрації може бути рішення суду про втрату права користування житлом. Спірний будинок не є у розумінні вказаного закону місцем проживання [PERSON] , тому він підлягає зняттю з реєстрації у цьому будинку. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] в зв`язку із його вибуттям на інше постійне місце проживання за місцем проживання батька [PERSON] і непроживанням у спірному будинку понад один рік та зобов`язати Косівську міську раду зняти його з реєстраційного обліку у спірному будинку. На підставі ст. ст. 71- 72, 107 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved