Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надмірно перераховані кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 2218,00 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що рішенням позивача від 11.01.2020 відповідачу була призначена допомога на дитину, як одинокій матері, з 01.01.2020 по 30.06.2020. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям було продовжено без звернення заявника та надання оновлених документів. У липні 2020 року відповідачці виплачено допомогу на дитину, як одинокій матері у розмірі 2218,00 грн. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» призначення та виплата державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, у яких закінчився строк виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами і деклараціями про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Позивач посилається на те, що бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні оновлених належних документів протягом липня 2020 року позбавило останнього на правомірне отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та на новий період, починаючи з 01.07.2020, у зв`язку з чим виникла переплата бюджетних коштів у вигляді державної допомоги на дітей одинокій матері у розмірі 2218,00 грн за період з 01.07.2020 по 31.07.2020, які підлягають поверненню до Державного бюджету України. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.05.2022 здійснено по справі №295/15916/21 перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача\~у судове\~засідання не з`явився, начальник управління М.Якимів подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника управління в основній щорічній відпустці. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні\~в межах, встановленого цим Кодексом строку\~з підстав першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (п.2 ч.2 ст. 223 ЦПК України). З огляду на те, що відпустка представника позивача не вбачається судом поважною причиною неявки у судове засідання, позивачем не обґрунтована неможливість забезпечення участі у судовому засіданні іншого представника, та крім того, позивач не позбавлений права подати додаткові письмові пояснення по справі, у випадку такої необхідності, проте, таким правом не скористався, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти у довідці про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду №354/757/17 від 22.10.2021, у разі повернення поштової кореспонденції неврученою з відміткою у поштовому повідомленні про причини невручення «адресат відсутній», особа вважається такою, що повідомлена належним чином про судовий розгляд справи. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 09.01.2020 [PERSON] звернулась з заявою про призначення їй соціальної допомоги, як одинокій матері. Одночасно з заявою про призначення допомоги позивач подала декларацію про доходи та майновий стан громадян, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 11.01.2020 відповідачу була призначена та виплачувалась допомога, як одинокій матері. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положенням ч. 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності збоку набувача. Таким чином, законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді державної соціальної допомоги, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести позивач. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Згідно з підпунктом 1 пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» (в редакції станом на час здійснення відповідачу виплати за липень 2020 року) було передбачено, що строк виплати, зокрема, допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць\~без звернення особи\~до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Судом встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №264 від 08.04.2020 позивач провів нарахування та виплатив відповідачу державну соціальну допомогу за відсутності будь-яких заяв, поданих [PERSON] у липні 2020 року у сумі 2218,00 грн. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 01.07.2020 призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк\~таких виплат у березні - червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. При цьому, було встановлено обов`язок такого оновлення у період, що передує даті прийняття постанови\~тобто з 01.07.2020. Тобто, вказані зміни були прийняті 22.07.2020, а фактично вводились в дію з 01.07.2020, а саме раніше, ніж були прийняті, що нормами діючого законодавства взагалі не передбачено. Судом встановлено, що виплата державної соціальної допомоги на новий термін була припинена відповідачу у зв`язку з тим, що нею не були подані документи, необхідні для призначення і проведення виплат державних соціальних допомог. Так, відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04), прийняте 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012), зроблено висновок, що\~Державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовні ший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позивач не довів наявність правових підстав, які передбачені ст.1215 ЦК України, для стягнення з відповідача державної соціальної допомоги за липень 2020 року в сумі 2218,00 грн, а саме, що відповідач вчинила недобросовісні дії з метою отримання соціальної допомоги. Позивач самостійно, добровільно провів відповідачу виплату вказаних вище коштів на підставі норм законодавства, які були чинними на момент здійснення таких виплат. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed