Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.05.2022 року цивільний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано виконавчий напис №45468 від 16.12.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, таким, що не підлягає виконанню. До суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Усенко А.В. про приєднання доказів витрат на правову допомогу та ухвалення судом додаткового рішення стягнення з відповідача судових витрат на правову (правничу) допомогу у загальному розмірі 6500,00 грн. До клопотання додано: 1.Акт здачі - прийняття наданих послуг від 26.01.2022 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.01.2022 р.; 2. Копія посвідчення помічника адвоката Усенко A.B. видане 12.02.2020р. 3. Копія договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 р.; 4. Оригінали доказів (чеку та опису) направлення клопотання з усіма додатками відповідачу та третім особам (для суду). Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вирішуючи питання розподілу судових витрат виходить з наступного. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява складена 26.01.2022 року та направлено до суду шляхом поштового відправлення 27.01.2022 року. Надані в обґрунтування клопотання про приєднання доказів витрат на правову допомогу та ухвалення судом додаткового рішення: акт здачі - прийняття наданих послуг від 26.01.2022 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.01.2022 р. складені в день складення позовної заяви. Клопотання, на виконання вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України, не містить посилання на поважні причини неможливості подати акт здачі - прийняття наданих послуг від 26.01.2022 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.01.2022 р. разом з позовною заявою складеною в той же день. Матеріали позовної заяви також не містять подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат. Згідно із частиною другою статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору (Постанова ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18). Наданий до суду договір про надання правової допомоги від 24.01.2022 р. містить посилання на порядок визначення розміру гонорару (п.4.1. Договору), де визначено наступне: «4.1. За надання правової допомоги Адвокатом, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін і може змінюватися залежно від обсягу робіт, строку виконання доручення, результатів вирішення спірних правовідносин, ступеня складності справи, обсягу правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та ін.». Додаткової угоди до Договору відносно узгодження ціни до суду не надано. Акт здачі - прийняття наданих послуг від 26.01.2022 р. містить посилання на розмір гонорару 1000,00 грн за 1 годину. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). (Постанова ВС від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Оскільки умови Договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 р. не містять визначення порядку обчислення гонорару, Акт здачі - прийняття наданих послуг не може вважатись Додатковою угодою узгодження порядку обчислення гонорару до Договору, суд обмежений визначити та перевірити порядок обчислення гонорару та відповідно його розмір. На переконання суду, подання до суду доказів, наявних у сторони на момент подачі позову, лише після ухвалення судового рішення має ознаки зловживання процесуальними правами. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (Постанова ВС від 19.05.2021 року у справі № 206/1293/19). Отже, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання про розподіл судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу та відмову в його задоволенні. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed