Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

15 квітня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, визначивши заінтересованою особою Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В обґрунтуванні заяви вказано, що 26 серпня 2006 року Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 26 серпня 2006 року складено актовий запис № 667. Від шлюбу заявники мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стверджують, що на теперішній час сімейне життя у них не склалося, кожен з подружжя має зовсiм рiзне уявлення про шлюбно-сімейні відносини, а спільне життя між ними неможливе через втрату почуття любові та поваги один до одного, рiзнi погляди на життя та відсутності в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства. З листопада 2021 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків і не мають спільного бюджету. Вважають, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, тому збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Мiж заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участь кожного з батькiв у забезпеченні умов життя дітей, участі у вихованні дітей, та у їх матеріальному забезпеченні. Для врегулювання цих питань 11 квітня 2022 року вони уклали нотаріально посвідчений договір про визначення мiсця проживання дітей, умов їх утримання та порядку виховання, яким визначено, що діти будуть проживата разом із батьком [PERSON] , встановили порядок спілкування [PERSON] із дітьми та визначили, що діти перебувають на утриманні батька, а мати зобов`язується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмiрi 5000 гривень щомісяця. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя відсутній. Крім того, [PERSON] прохала залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року заяву залишено без руху, заявникам надано строк для усунення недоліків (а. с. 20). 25 квітня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 19 квітня 2022 року, заявниками усунуто. (а. с. 21-26). Ухвалою суду від 29 квітня 2022 року у справі відкрито окреме провадження без виклику сторін (а. с. 27), копія якої надіслана учасникам справи 29 квітня 2022 року за вихідним № 7311/22-вих/2-о/204/51/22 (а. с. 29) та, яка отримана заявником 17 травня 2022 року, підтвердженням чого є довідка про доставку електронного листа (а. с. 29) та заінтересованою особою 08 червня 2022 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 30). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2006 року у Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. Дніпрі, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у с. Ганнозачатівці Криничанського району Дніпропетровської області, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 667, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 26). Прізвище заявниці після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2020 року (а. с. 11), та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2020 року (а. с. 9). Заявниками між собою укладено договір про визначення місця проживання дітей, порядку умов їх утримання та порядку виховання, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяником В.А. 11 квітня 2022 року та зареєстровано в реєстрі за № 645 (а. с. 12-13 та на звороті). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 293 ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 109 цього\~Кодексу. Приписами ст.\~109\~СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.\~113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявниця виявила бажання не змінювати прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved