Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 січня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] після смерті якого відкрилася спадщина. 11 серпня 2021 року вона звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право власності на спадщину за законом на недоотриману пенсію, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] в розмірі 137\~166,73 грн. Проте 11 серпня 2021 року постановою державного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Підставою для відмови стало те, що нею не надано довідку органу реєстрації місця проживання у зв`язку з чим не вбачається можливості встановити коло можливих спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому просила суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на недоотриману пенсію, яка належала [PERSON] у розмірі 137\~166,73 грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.1-6). 12 грудня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій остання зазначила, що сума пенсії, яка належала пенсіонеру та залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю виплачується членам його сім`ї, однак позивач не зверталася до них з необхідним пакетом документів для отримання не доотриманої пенсії за померлим [PERSON] (а.с. 33-36). На адресу суду від позивача 03 травня 2022 року надійшла відповідь на відзив в якому позивач наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 37-38). \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 січня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.18-19). Ухвалою судді від 18 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлова Тетяна Геннадіївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 20-21). 23 червня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася 23 червня 2022 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в наданому відзиві просили розгляд справи провести за відсутності їх представника. \~ \~ \~ \~Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданого Куйбишевським районним РАЦС м. Донецька (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер в місті Донецьку, даний факт встановлено рішенням Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року справа № 199/4672/21 (а.с. 13). Після смерті чоловіка, 11 серпня 2021 року позивач звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] та складається з недоотриманої пенсії в сумі 137\~166,73 грн. відповідно до листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 20 липня 2021 року. Згідно паспорта громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24 серпня 1972 року (а.с. 7). Відповідно до довідки від 24 листопада 2014 року № 1205001078 [PERSON] взято на облік, як особу, переміщеної з тимчасово окупованої території, яка постійно проживала в [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно паспорта громадянина України [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24 серпня 1970 року (а.с. 10). 11 серпня 2021 року постановою державного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Підставою для відмови стало те, що нею не надано довідку органу реєстрації місця проживання у зв`язку з чим не вбачається можливості встановити коло можливих спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 16). Тому просила суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на недоотриману пенсію, яка належала [PERSON] у розмірі 137\~166,73 грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, яка є чинною. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1969 року та постійно проживали однією сім`єю до дня його смерті, що підтверджується наданими копіями паспортів громадянина України, свідоцтвом про одруження. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 21 постанови Пленуму\~ВСУ від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Пунктом 3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також передбачено, що в разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини після нього Стосовно позовних вимог про визнання за права власності на недоотриману пенсію суд виходить з наступного Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до\~ст. 1227 ЦК України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) Згідно\~ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Аналогічна норма закріплена у\~ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця [PERSON] є місто Донецьк, яке відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», включено до такого переліку. Місцем смерті спадкодавця також є м. Донецьк. Фактичне місце проживання [PERSON] (як тимчасово переміщеної особи) було визначено за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частин третьої, п`ятої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ч.1\~ст.1270 ЦК України. Відповідно до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до\~ст. 1227 ЦК України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. 2 та 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1\~ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~без урахування норм\~ст. 46 цього Закону. В даному випадку судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , проте з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Враховуючи, що в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно належала нарахована, але не отримана ним пенсія у розмірі 137\~199,73 грн., [PERSON] , спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, подавши нотаріусу у визначений строк з часу відкриття спадщини відповідну заяву, при цьому позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на спадкове майно, яке складається з суми недоотриманої пенсії в розмірі 137\~166,73 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачем було частково сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача \~підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., та на користь держави 992,40 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved