Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

07.10. 2021 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] , посилаючись на те, що із 30.04.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть. Сім`я існує формально, збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Діти проживають з позивачкою. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання по суті на 08.12.2021 року. В судове засідання, позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву з клопотанням слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою про виклик до суду, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності та відзив суду не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.04.2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, між громадянином України [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Жукін Вишгородського району Київської області Україна, та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, 30 квітня 2015 року зареєстровано шлюб, про що 30 квітня 2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 177. Після реєстрації шлюбу прізвище сторін не змінювалися (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей. Питання із ким будуть проживати діти вирішено сторонами в досудовому порядку. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.09.2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , про що 01.09.2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 528. Батьками особи зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.12.2016 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що 02.12.2016 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 468. Батьками особи зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та на підставі ст. 7, 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved