Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №536 та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити на утриманні, вихованні та проживанні з позивачем. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 вересня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2008 року та зроблено актовий запис за №536. Від шлюбу мають малолітню дитину, а саме сина - [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає разом із позивачем. Зазначає, що протягом більше року сімейне життя між ним та відповідачкою поступово погіршувалося, він почав відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільного господарства більше року не ведуть, а відтак, їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Посилається на те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, можливості підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги відсутні. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і про примирення мови не може бути, перебування у шлюбі є формальним. Вказує, що між ними повністю втрачено почуття поваги, любові та довіри один до одного і їхня сім`я зруйнувалась остаточно, умови для їхнього примирення відсутні, а шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Також вказує, що з моменту припинення між ними будь-яких подружніх стосунків, дружина перестала проявляти належне піклування про сина [PERSON] , не завжди бере участь у його вихованні, надаючи перевагу власним інтересам та своїм справам. Вказує, що він працює на державній службі, має регулярний та стабільний заробіток, який дає йому реальну можливість у достатньому розмірі виховувати та утримувати дитину, забезпечений належним місцем для проживання разом із сином із врахуванням санітарних вимог та умов для його розвитку та виховання. Враховуючи, що шлюб існує тільки формально, а примирення між ними неможливе, просить не надаваати строк на примирення, шлюб розірвати, а спільну дитину залишити на проживання та утриманні із ним. Процесуальні дії по справі та заяви учасників: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 24). 07 червня 2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, на якому наявна відмітка про отримання такого позивачем. Відповідач зазначає, що близько року сімейне життя між ними погіршилося, сімейні стосунки стають все більш холодними, не дружніми, спільного господарства не ведуть, кожен з них має свої протилежні погляди на шлюб, сім`ю та майбутнє. Вказує, що дані обставини також пов`язані із її захворюванням. Більше 6 років відповідач має третю групу інвалідності, яку з 15.03.2022 присвоєно безстроково. Згідно наявних обмежень, їй протипоказано роботу з підвищеними фізичними, психоемоційними навантаженнями і неможливістю дотримання режиму харчування, вже більше року вона не працює. Зазначає, що внаслідок хвороби їй фізичний стан має часті загострення, що унеможливлює здійснення звичайного способу життя, наявні постійні психологічні розлади, які супроводжуються панічними атаками та стресами, які мають негативний вплив на стан малолітнього сина [PERSON] та сім`ю в цілому. Вказує, що за відсутньої її стабільної нервової системи та психологічного і фізичного стану, вона не має можливості приймати участь у повноцінному вихованні та утриманні дитини, підтримувати сімейні стосунки з чоловіком тощо. Під час воєнного стану вона перебуває в постійному посиленому почутті страху, що викликає додаткові стреси та депресивний стан, що негативно впливає на неї та близьких людей, зокрема дитину. Значає, що між ними з позивачем повністю втрачено почуття поваги, любові та довіри один до одного і їхня сім`я зруйнувалась остаточно, умови для їхнього примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Вважає, що позивач за наявного постійного та стабільного джерела доходу (державний службовець), забезпечить належні житлові умови зможе самостійно виховувати та утримувати дитину. Відповідач підтверджує наявність намірів виїхати за кордон. На підставі наведеного [PERSON] зазначає, що позов визнає повністю, просить шлюб між нею та позивачем розірвати, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити на утримання, виховання та проживання з батьком та залишити за нею наявне прізвище - [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. При цьому, 15.06.2022 року подав заяву, згідно якої просить судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. При цьому, подала заяву, згідно якої просить провести судове засідання без її участі, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечує. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 20 вересня 2008 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Ужгородського\~міськрайонного управління\~юстиції Закарпатської\~області,\~про що\~в Книзі\~реєстрації шлюбів\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №536,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~від 20.09.2008\~року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с.18). З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 20.09.2013 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.3). До відзиву відповідачем [PERSON] було долучено копію трудової книжки серії [NUMBER] , із якої вбачається, що із 22.05.2021 року вона не працює (а.с.29-30), довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №385299, згідно якої [PERSON] встановлено третю групу інвалідності без терміну переогляду (а.с.31), індивідуальну програму реабілітації інваліда №207 від 15.03.2022 року (а.с.32) та консультаційний висновок спеціаліста від 12.05.2022 року (а.с.33). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів: Щодо вимрги про розірвання шлюбу слід зазначити. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51\~Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що сторони більше року фактично не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб носить формальний характер, а також те, що позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Також суд приймає до уваги позицію відповідача викладену у відзиву про визнання позову та надання згоди на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу та згоди відповідача на його розірвання суд приходить до переконання, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе та їх шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про залишення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на утриманні, вихованні та проживанні з батьком, суд вважає за необхідне зазначити. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року, справа №200/952/18 (провадження № 61-14859св19). Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Так, відповідач [PERSON] не заперечує щодо залишення їхньої спільної дитини на утриманні, вихованні та проживанні з відповідачем, оскільки, як зазначає відповідач, за відсутньої її стабільної нервової системи та психологічного і фізичного стану, вона не має можливості приймати участь у повноцінному вихованні та утриманні дитини. Відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з батьком [PERSON] . Суд,

Outcome: approved