Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

14.02.2022р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 31 690 грн. 63 коп. (а.с. №3-4). Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Кіріченка В.М. (діє на підставі довіреності від 10.08.2020р.- а.с.№ 41) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.№ 70). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.03.2022р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. № 75). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 10.11.2006р. [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачкою була підписана анкета-заява б/н від 10.11.2006р., після підписання якої [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву від 10.11.2006р., відповідачка погодилася з запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по тілу кредиту, яка станом на 25.01.2022р. становить 31 690 грн.63 коп. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 481 грн. Відповідачка [PERSON] завчасно, а саме 18.04.2022р., отримавши копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 23.03.2022р., копію позовної заяви з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. №77), не скористалася своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України надати суду відзив на позов. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.11.2006р. [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана заява №б/н від 10.11.2006р., згідно якої [PERSON] виявила бажання отримати кредитну картку зі встановленням на неї кредитного ліміту. З підписанням відповідної заяви, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими їй для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. №25-28, 29-34). Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України ). За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 , 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 10.11.2006р. станом на 25.01.2022р. по тілу кредиту у розмірі 31 690 грн.63 коп. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунків заборгованості (а.с.№5-21), які долучені до позовної заяви. Відповідність розрахунків та розміру заборгованості не були спростовані відповідачкою ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, незважаючи на те, що вона 18.04.2022р. особисто отримала копію позовної заяви з додатками, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. З розрахунку вбачається, що після укладення договору [PERSON] користувалася наданими банком кредитними коштами, проте допустила прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по тілу у розмірі 31 690 грн.63 коп. Доказів, повного або часткового виконання відповідачкою грошових зобов`язань по погашенню кредиту [PERSON] суду надано не було. Крім того, долучена до позову виписка з карткового рахунку відповідачки також вказує, що відповідачка користувалася грошовими коштами (використовувала для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримувала кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснювала розрахунки через термінали), здійснювала погашення заборгованості, а отже, прийняла запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5. Згідно наданої позивачем довідки, за укладеним договором від 10.11.2006р. відповідачкою було отримано вісім кредитних карток, строк дії останньої карти [NUMBER] по 11/22 (30.11.2022р.). Як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідачка впродовж до березня 2021р. користувалася кредитними коштами з використанням кредитних карток та до 20.01.2022р. самостійно через поповнення карткового рахунку, здійснювала часткове погашення заборгованості, проте, повністю борг не погасила. Факт користування відповідачкою кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачкою іншими належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитних карток та незаконну видачу кредитних карток на ім`я [PERSON] третім особам. Отже, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачкою кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. у справі №456/3643/17 (провадження № 61-9882 св20). Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення договору, [PERSON] користувалася наданими банком кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості за наданим кредитом, проте, допустила прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже, відповідачка повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконала, чим порушила вимоги ст.ст.1049, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 31 690 грн.63 коп. За вищезазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 10.11.2006р. станом на 25.01.2022р. по тілу кредиту у розмірі 31 690 грн.63 коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved