Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 05.03.2004 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння та тривалість окремого проживання. Наразі шлюб існує лише формально. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 05 березня 2004 року за актовим записом №10 розірвати. Визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, шлюб розірвати та визначити місце проживання дітей разом з ним. Ствердив, що з жінкою наразі не проживає, шлюб хоче розірвати. Зазначив, що діти проживають разом з ним, а жінка окремо. При цьому визнав, що спір щодо визначення місця проживання дітей між ними відсутній. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечила проти задоволення позову. Дала згоду на розірвання шлюбу. Також визнала, що діти фактично проживають з батьком і спору щодо визначення місця проживання дітей між ними не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 05.03.2004 року у Копашнівській сільській раді Хустського району Закарпатської області за актовим записом №10 (а.с.7). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (а.с.4), та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надала, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, то з цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з вказаної статті, судом вирішується спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, а оскільки, як встановлено судом, спору щодо місця проживання малолітніх дітей між сторонами не існувало та не існує на даний час, суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з вказаною вимогою, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial