Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

13 жовтня 2021 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 100000,00 грн. та 22848,80 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.04.2020 року\~між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 5036962,\~предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] ». Вказує, що 06.07.2020 року о 20 год. 05 хв. на перехресті Великої Кільцевої з просп. Мінським, 150А, у м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] », що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2020 року. Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що потерпіла особа від вказаної ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно заяви від 30.07.2020 року [PERSON] (власник автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] ») згодна з вартістю залишків її транспортного засобу у розмірі 132000,00 грн. та фізичним знищенням транспортного засобу. Факт ДТП 06.07.2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 2039336-1 від 04.08.2020 року. Позивач вказує, що виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору № 5036962 від 15.04.2020 року, на підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 21181 від 04.08.2020 року. Зазначає, що згідно страхового акту № 2039336-1 від 04.08.2020 року сума страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн. перерахована на рахунок власника пошкодженого автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] » - [PERSON] . Також, в позові позивач вказує, що транспортний засіб «RENAULT», д.н.з. « [NUMBER] », яким керував відповідач на момент вчинення ДТП 06.07.2020 року не був забезпечений жодним договором страхування. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відшкодування завданих збитків має бути сплачене ним, як винуватцем ДТП в повному обсязі. Вказує, що 22.03.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорах страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №\~5036962 від 15.04.2020 року. З метою досудового врегулювання спору, 14.04.2021 року відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, проте відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніяких платежів позивачу, а тому позивач змушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] , до суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 979 ЦК України,\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі,\~\~з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування»\~страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхування транспортного засобу належить до майнового страхування (ст. 4 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Судом встановлено, що 15.04.2020 року\~між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 5036962,\~предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] ». 06.07.2020 року о 20 год. 05 хв. на перехресті Великої Кільцевої з просп. Мінським, 150А, у м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] (а.с. 10). В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] ». Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2020 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП,\~та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 14). Відповідно до ч. 4, 5\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Згідно страхового акту № 2039336-1 від 04.08.2020 року, сума страхового відшкодування становить 100000,00 грн. (а.с. 29). Так, ПрАТ «СК «ВУСО» було перераховано на рахунок власника пошкодженого автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. « [NUMBER] » - [PERSON] 100000,00\~грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21181 від 04.08.2020 року (а.с. 30). Згідно із \~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.1 ч.1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1\~ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України\~\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 22 березня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та суб`єктом підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 5036962 від 15.04.2020 року (а.с. 31-33). 23 березня 2021 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 37). Того ж дня, відповідачу було направлено акт (вимогу) № 2039336-1 про відшкодування збитків в порядку регресу сплаченої ПрАТ «СК «ВУСО» суми страхового відшкодування (а.с. 39). Згідно із п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду, позивач зазначила, що вимога про добровільне відшкодування вказаної суми відповідачем була проігнорована, [PERSON] не почав проводити ніяких платежів позивачу. Згідно із ч. 1\~ ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України доказами. Враховуючи викладене вище, виплату ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини відповідача, відступлення ним права вимоги позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1000,00 грн. (а.с. 1). У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1000,00 грн. сплаченого судового збору. В частині стягнення 54,48 грн. судового збору за виготовлення копій адміністративних матеріалів справи суд відмовляє, оскільки дана сума позивачем не обґрунтована. Разом з тим, відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом. Згідно із нормами\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв,скарг,процесуальних та інших документів правового характеру;\~\~представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №\~826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана адвокатом Мазуренком С.С., копії усіх додатків засвідчені адвокатом. До позовної заяви додано копії адвокатських запитів разом із відповідями на них. Як вбачається з Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10.02.2021 року, додаткової угоди № 3 акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10.02.2021 року, квитанції до прибуткового касового ордера від 18.05.2021 року, позивачем було сплачено адвокату Мазуренку Сергію Сергійовичу, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №\~6069/10 від 18.05.2017 року, 22848,80 грн. за надані ним послуги. Тож, з наданих позивачем документів на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 22848,80 грн., суд дійшов висновку, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, і підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 15, 16, 512, 514, 515, 979, 980, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», та

Outcome: approved