Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

12.04.2022р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов підписано адвокатом Івах Є.В., який діяв на підставі ордеру від 06.04.2022р. (а.с. № 6-6, 19). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.05.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№26). Представник позивачки в обґрунтування вимог посилався на те, що позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб 23.08.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 730. Від шлюбу у них з чоловіком народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У позові зазначалося про те, що останнім часом стосунки між сторонами погіршилися, кожний з подружжя живе окремим життям, фактично сім,я припинила своє існування, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. По тексту позову представник також просив не надавати подружжю строк для примирення. Представник позивачки - адвокат Івах Є.В. (діє на підставі ордеру від 06.04.2022р. - а.с. № 19) в заяві до суду від 11.05.2022р., яка надійшла засобами поштового зв`язку 17.05.2022р., підтримав поданий позов та просив ухвалити рішення за його відсутності позивачки. Окремо зазначив про те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені з січня 2022р., а також про те, що після розірвання шлюбу позивачка не бажає змінювати прізвище на те, що було у неї до шлюбу (а.с. № 34). Відповідач в заяві до суду від 09.06.2022р. зазначив, що визнає позовні вимоги. Також, підтвердив період остаточного припинення шлюбних відносин між подружжям, а саме - січень 2022р., по причині психологічної несумісності. Також повідомив, що наразі дружина проживає у Німеччині та має намір там залишитися проживати. В цій заяві відповідач також просив ухвалити рішення за його відсутності та без технічної фіксації (а.с. №37). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 09.06.2022р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивачки та відповідача від 27.01.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.08.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 730 (а.с. № 13). Від даного шлюбу у сторін є троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , двоє з яких станом є малолітніми (а.с.№13-15). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, психологічну несумісність, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з січня 2022р., та з того часу не ведуть спільного господарства, зі слів відповідача наразі вони з дружиною проживають в різних державах. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з січня 2022р., з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, напроти, повідомив суду, що наразі вони з дружиною проживають в різних державах, а також підтвердив період остаточного припинення шлюбних стосунків, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки відповідно до положень 113 СК України, судом не вирішується, оскільки представник позивачки по тексту заяви до суду від 17.05.2022р. зазначив, що позивачка не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 34-35). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Outcome: approved