Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 12.04.2022\~ [PERSON] \~звернулася до\~Шаргородського районного\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, у якому зазначила, що з квітня 2014 року по липень 2014 року вона перебувала у цивільному шлюбу з відповідачем по справі [PERSON] та проживала разом із ним у його будинку в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області. Від спільного проживання з відповідачем, у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . На момент народження дитини, вони вже проживали окремо і запис про батька у Книзі реєстрації народжень, за погодженням з відповідачем, був проведений в порядку, передбаченому\~ст. 135 СК України. Відповідач визнавав себе батьком дитини, постійно спілкувався з дитиною та проводив з нею час, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Однак, наразі відповідач перестав цікавитися життям доньки та почав заперечувати факт батьківства, тому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] та стягнути на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Самар В.О., який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Залокоцька В.Д. у судове засідання не прибули. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 16.05.2022\~від представника\~позивача [PERSON] \~ \~адвоката Самара\~В.О.\~на електронну\~адресу суду\~надійшла заява\~ про\~його участь\~в підготовчому\~засіданні в\~режимі відеоконференції (а.с. 30-31). Від представника\~відповідача [PERSON] адвоката Залокоцької В.Д. 16.05.2022 до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому процесі (а.с.33-34). 14.06.2022 від представника відповідача [PERSON] адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника (а.с.49). Інші учасники справи, клопотань, пов`язаних із розглядом справи, не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Відкрито підготовче провадження, підготовче засідання призначено на 17 травня 2022 року (а.с. 13-14).\~ Відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 13-14). Ухвалу суду від 19.04.2022 направлено на адресу відповідача, яку він отримав 22.04.2022 (а.с.18). 03.05.2022 представник відповідача [PERSON] адвокат Залокоцька В.Д. подала до суду відзив на позовну заяву (а.с.19-29), у якому заперечень щодо визнання батьківства не має, оскільки [PERSON] дійсно є дочкою відповідача. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів визнає частково. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на те, що має на утриманні ще двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач [PERSON] відповідь на відзив відповідача [PERSON] , у визначений судом строк до суду не подала. 17.05.2022 підготовче засідання відкладено на 31 травня 2022 року (а.с.37). Ухвалою суду від 16.05.2022 у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Самара В.О. про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено (а.с.35). \~ \~ \~ \~ 31.05.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 13 годину 14 червня 2022 року (а.с.45 - 46). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом У справі,\~що розглядається\~судом встановлено,\~що сторони\~даного цивільно\~-\~правового спору\~з квітня\~по липень\~ 2014 року проживали однією сім`єю без реєстрацією шлюбу. [INFO] позивач [PERSON] народила дочку [PERSON] , при реєстрації народження якої прізвище та ім`я по батькові дитини записано відповідно до частини 1\~статті 135 СК України\~за вказівкою матері, а саме батьком дівчинки записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 05.01.2015, актовий запис № 01 (а.с.7). Позивач зазначила, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , що останній у судовому засіданні не заперечував та визнав позов в цій частині. Визнання позову в частині визнання батьківства відповідачем [PERSON] , згідно з вимогами ч.4, ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову, з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до довідок виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області №№ 203, 233 від 11.04.2022 дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] і перебуває на утриманні останньої (а.с.8,9). 24\~квітня 2017\~року відповідач\~ [PERSON] \~ зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кам`яногірської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області 24.04.2017 (а.с.24). Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Станіславчинської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області 24.09.2019 та серії [NUMBER] , виданого Жмеринським ДРАЦС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 23.07.2021 (а.с.25, 26). Згідно довідки ВП «Козятинський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 16.05.2022 [PERSON] працює у вказаному виробничому підрозділі і за період роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021 йому нараховано сукупного доходу за місце роботи 185545,18 грн., в тому числі заробітної плати 155592,75 грн. (а.с.42). Частиною 3\~ст.\~12, ст.ст.\~76\~-\~81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1\~ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і, відповідно до\~ст.9 Конституції України,\~є частиною\~національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. У пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 5\~Сімейного кодексу\~України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована\~постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ\~і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 121 СК України\~визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до \~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється\~статтею 128 СК України. Відповідно до частин першої та другої\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Згідно з ч. 3\~ст. 128 СК України\~позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу\~(частина четверта\~статті 128 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про визнання батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial