Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Жанна Борисівна, секретар Заворсклянської сільської ради Мосієнко Анна Олександрівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON] , строком два місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням. Позов обґрунтовує тим, що 07 травня 2015 року [PERSON] залишив заповіт на його користь, в якому заповідав земельну ділянку площею 1,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324081000:00:017:0004, про що було посвідчено секретарем Заворсклянської сільської ради і зареєстровано в реєстрі за №124. [PERSON] помер за адресою: [ADDRESS] - 03 листопада 2019 року, внаслідок чого відкрилася спадщина. Він не перебував в родинних відносинах з померлим, тому його ніхто не повідомляв про його смерть. Він проживає в с. Новий Тагамлик Машівського району Полтавської області, тому не знав і не міг знати про смерть [PERSON] , і не зміг вчасно реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом. Про смерть [PERSON] дізнався від дочки померлого [PERSON] - [INFO] , тобто після пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини встановленого ст.1270 ЦК України, яка надала йому копію свідоцтва про смерть батька. 08 травня 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Носової Ж.Б. для оформлення спадщини за заповітом, але йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Він вважає, що нотаріус не доклав зусиль для встановлення кола спадкоємців, чим не виконав вимоги п.п.1.2 ч.1 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 а також ст.63 Закону України «Про нотаріат». Він зазначає, що протягом двох днів з дня обізнаності про смерть [PERSON] , отримання копії свідоцтва про смерть та належно оформленого заповіту з відміткою здійсненою сільським головою Заворсклянської сільської ради про те що заповіт не змінено, не відмінено і не скасовано, він звернувся до нотаріуса. Тобто здійснив всі необхідні дії протягом двох днів, крім того, вказує, що строк для прийняття спадщини прострочив лише на п`ять днів. Позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Жарін М.А. в судових засіданнях підтвердив обставини зазначені в позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка та її представник адвокат Павленко А.І., надали відзив на позовну заяву та в судових засіданнях заперечували проти позову зазначивши, що після смерті батька 03 листопада 2019 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса 21 листопада 2019 року. Вона не повідомляла позивача про смерть батька, це зробили працівники Заворсклянської сільської ради 07 травня 2020 року. Відповідачки відомо, що батько продав земельну ділянку, але що вона продана шляхом складання заповіту та кому саме, їй невідомо. Документів на земельну ділянку не мала, тому що їх передали покупцю. Крім того, вказує, що не претендувала на земельну ділянку. Вона не погоджується з висловом позивача про те, що приховувала смерть батька від нього, оскільки в мережі Інтернет розмістила публікацію з висловленням скорботи з приводу смерті батька. Про існування заповіту дізналася лише 05 травня 2020 року, коли оформлювала спадщину не охоплену заповітом. В заповіті не вказана адреса позивача і номери телефонів, тому нотаріус не порушив вимог закону і не міг повідомити [PERSON] про смерть [PERSON] .. Вважають, що позивачем не надані докази поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, він обізнаний у процедурі отримання спадщини, оскільки неодноразово звертався в суди з аналогічними позовами. В позові просять відмовити. Суд вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку. Заповітом складеним [PERSON] , посвідченим секретарем Заворсклянської сільської ради і зареєстрованим в реєстрі за №124 від 07.05.2015 року підтверджується, що земельна ділянка площею 1,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324081000:00:017:0004, заповідана [PERSON] .. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Позивач відноситься до кола спадкоємцем за заповітом, тому має право на подання заяви про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Відповідно до зазначеного положення Закону, строк для прийняття спадщини [PERSON] закінчувався 03 травня 2020 року. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Позивач подав заяву про прийняття спадщини 08 травня 2020 року. Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. 08 травня 2020 року винесена постанова №98/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3\~статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.\~ Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. На думку суду, не лише зазначені причини є поважними, вони підлягають розширенню, але суд повинен дослідити всі обставини, що перешкоджали спадкоємцю прийняти спадщину у визначений законодавством строк та встановити поважність його пропуску. Суд вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини - необізнаність позивача про смерть [PERSON] .. Такий висновок суд зробив виходячи з того, що Заповіт був складений [INFO] , а [PERSON] помер в листопаді 2019 року, тобто через значний проміжок часу, крім того, як стверджує відповідачка - дочка спадкодавця, були відсутні підстави для хвилювання про здоров`я батька, він пішов з життя передчасно. Законодавець не поклав обов`язок на позивача кожні півроку дізнаватися про стан здоров`я спадкодавця і така поведінка була би неетичною і не сприяла би відношенням спадкодавця зі спадкоємцями. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що Заповіт був складений в одному місці, спадкодавець проживав і помер в іншому місці, він проживає в третьому місці. Суд вважає, що таке обґрунтування відповідає логічності, здоровому глузду та підтверджено доказами, в яких вказані різні місця - Заповіт складений в с. Заворскло, Полтавського району, Полтавської області, [PERSON] проживав і помер в м. Полтава, про що зазначено в свідоцтві про смерть, а в паспорті позивача зазначена реєстрація та місце проживання с. Новий Тагамлик, Машівського району, Полтавської області. Крім того, відповідачка в судовому засіданні повідомила, що про існування заповіту дізналася лише 05 травня 2020 року. Такий факт суд розцінює як підтвердження слів позивача, оскільки рідна дочка не володіла інформацією про існування Заповіту, так і позивач не володів інформацією про смерть особи, з якою не перебуває в родинних відносинах. А також, сама відповідачка в Відзиві на позовну заяву і в судовому засіданні запевняла, що не вона повідомляла позивача про смерть батька, це зробили працівники Заворсклянської сільської ради 07 травня 2020 року. Зазначене є підтвердженням необізнаності позивача про смерть [PERSON] до того часу. Відповідачка пояснювала, що не приховувала смерть батька від позивача, оскільки в мережі Інтернет розмістила публікацію з висловленням скорботи з приводу смерті батька. Суд згоден з таким обґрунтуванням, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка не знала про існування Заповіту до 05.05.2020 року, не знала про спадкоємця [PERSON] , тому не могла щось приховувати. Але в той же час, суд вважає, що публікація в мережі Інтернет не може бути належним та допустимим доказом обізнаності позивача про смерть спадкодавця. Документ не містить інформації про Інтернет ресурс на якому публікація була розміщена, час її розміщення, тривалість. Доказів про обізнаність позивача про смерть [PERSON] до 06 травня 2020 року суду не надано. Дії позивача, після того як він дізнався про смерть спадкодавця, підтверджують його бажання прийняти спадщину. Він протягом двох днів звернувся до нотаріуса. Строк був пропущений лише на п`ять днів. Суд вважає, що позивач безпідставно стверджує, що нотаріус не доклав зусиль для встановлення кола спадкоємців, чим не виконав вимоги п.п.1.2 ч.1 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 а також ст.63 Закону України «Про нотаріат». Чинним законодавством не покладено обов`язок розшуку спадкоємців, нотаріус повідомляє лише тих спадкоємців, адреси чиїх відомі. Як вбачається з Заповіту, в ньому відсутня адреса та контактні телефони [PERSON] і нотаріус отримав оригінал лише 05 травня 2020 року. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтував поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки з моменту складання Заповіту пройшов значний проміжок часу і стан здоров`я спадкодавця не викликав тривогу; позивач не перебував в родинних відносинах з [PERSON] і його ніхто не повідомляв про смерть спадкодавця; частина спадкового майна, місце смерті спадкодавця і місце проживання позивача знаходяться в різних населених пунктах; про смерть [PERSON] позивач дізнався після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що було заявлено позивачем і підтверджено відповідачкою; строк прострочений лише на п`ять днів. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини строком два місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням. Всі інші зауваження про те, що позивач придбав земельну ділянку у [PERSON] шляхом складання Заповіту, тому саме у нього знаходиться оригінал Державного акту на землю; позивач обізнаний у процедурі отримання спадщини, оскільки неодноразово звертався в суди з аналогічними позовами, не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду даної справи. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини строком два місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням. Статтею ст.141 ЦПК України закріплені положення розподілу судових витрат. Враховуючи виниклі правовідносини, відсутність вимог позивача про стягнення судових витрат, суд вважає можливим не стягувати з відповідача понесені позивачем витрати, а оскільки позов задоволений, то вимоги відповідачки про відшкодування коштів сплачених на правову допомогу не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1269,1272 ЦК України,

Outcome: approved