Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , в якому просить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проживає в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира була отримана його матір`ю на підставі ордеру на жиле приміщення, а після її смерті особовий рахунок було переоформлено на позивача. У вказаній квартирі, крім позивача зареєстрована його сестра [PERSON] , яка була удочерена іноземцями більш як 20 років тому і з того часу вона в квартирі не проживає, витрат по утриманню квартири не несе та не цікавиться нею. Також в квартирі була зареєстрована дитина колишньої дружини - [PERSON] , яка не є біологічною дочкою позивача, що було встановлено рішенням суду, і яка постійно проживає з матір`ю в с. Старий Кокорів, де відвідує школу. Оскільки відповідачі у даній квартирі не проживають, витрат по утриманню квартири не несуть, позивач вважає, що їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 04.06.2019 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 29). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 21.10.2019 року було призначено проведення процедури врегулювання спору у даній справі (а.с. 36). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 21.10.2019 року, у зв`язку з неможливістю врегулювати спір, вказану справу було передано для повторного визначення складу суду в порядку ст. 33 ЦПК України (а.с. 39). На підставі розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2019 року № 144 було проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, у зв`язку з припиненням врегулювання спору за участі судді Ул`яновської О.В. за підстав, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 204 ЦПК України, та визначено суддю Величко Т.О. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 25.11.2019 року було прийнято до провадження вказану цивільну справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 45). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 11.02.2020 року було залучено третіх осіб: Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію, Київська міська ради (а.с. 62). 17.04.2020 року до Святошинського районного суду надійшли пояснення третьої особи - Київської міської ради, у яких представник просив розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства та ухвалити участь у їх відсутність (а.с. 95-97). На підставі розпорядження керівника апарату від 02.11.2020 року № 472 було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, та визначено суддю Кириленко Т.В. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 03.11.2020 року вказану справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 119). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 року було закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду (а.с. 145-146). Представник позивача в судовому засіданні 16.06.2021р. позов підтримала та просила його задовольнити. У наступні судові засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що діє в своїх інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в судове засідання не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву не подали, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Треті особи у наданих письмових поясненнях просили провести розгляд справи у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 24.07.1985 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 2002р. по теперішній час (а.с. 17). Також за даною адресою з 11.04.1994р. зареєстрована [PERSON] [INFO] (а.с. 28), а з 18.09.2012р. [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). З акту від 22.04.2019 року, складеного майстром житлово-експлуатаційної № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Сущенком І.К. за участі сусідів позивача: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживає позивач [PERSON] (а.с.7). З рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2017 року вбачається, що шлюб між позивачем [PERSON] та матір`ю [PERSON] - [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Крім цього рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.07.2017 року було виключено відомості про позивача [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] із актового запису про народження дитини (а.с. 8). З листа Попівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, неповнолітня [PERSON] , 2010 року народження проживає в [ADDRESS] (а.с. 58). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є двоюрідним братом позивача. Йому відомо, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS] . Позивач був одружений і його дружина прописала свою дочку, оскільки в подальшому виявилось, що позивач не являється її батьком. Дитина жодного дня в даній квартирі не проживала, а проживала в Тернопільській області. Відповідачка [PERSON] є сестрою позивача та його двоюрідною сестрою, свідок її пам`ятає, останній раз бачив, коли їй було 3 роки, оскільки її удочерила сім`я з Італії. Після цього жодного зв`язку з нею вони не мають. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідачка [PERSON] більш як 20 років у спірній квартирі не проживає, після досягнення повноліття спірною квартирою не цікавилась, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, суд вважає, що вона втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Щодо визнання такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] неповнолітньої [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У відповідності до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» місцем проживання дитини є місце проживання її батьків, вирішення питання щодо користування дитиною житловим приміщенням окремо від них суперечить чинному законодавству та інтересам дитини. Відповідно до частини четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції). Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі №337/1760/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19). Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, а тому факт її не проживання у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування ним. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку малолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Враховуючи той факт, що неповнолітня донька колишньої дружини позивача [PERSON] , [INFO] жодного дня в спірній квартирі не проживала, постійно проживає з дня народження та навчається в [ADDRESS] (а.с. 58), була зареєстрована у спірній квартирі в 2012р. як донька наймача квартири - позивача [PERSON] , проте рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.07.2017р. відомості про батьківство [PERSON] з акту про її народження виключені (а.с. 8), тобто жоден з батьків неповнолітньої в спірній квартирі не проживає, суд вважає, що законних підстав для збереження за нею права користування жилим приміщенням в квартирі, наймачем якої є стороння для неї особа, немає, а тому позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved