Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

у червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українські фінансові операції», мотивуючи свої вимоги тим, що приватним нотаріусом Баршацьким І.В. 26 січня 2021 року вчинений виконавчий напис за № 5968 про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором в сумі 23896,40 грн. 23 березня 2021 року приватним виконавцем Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження № 64924977, в межах якого постановою від 7 травня 2021 року звернуто стягнення на його доходи з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом, в результаті чого з нього стягнуто 2815,48 грн. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням приватним нотаріусом Баршацьким І.В. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та чинного законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зазначає, що приватний нотаріус вчинив напис не на нотаріально посвідченому кредитному договорі, не перевіривши безспірність заборгованості позивача та не встановив строк позовної давності, оскільки штрафні санкції були стягнуті за строк, що перевищує 1 рік, а тому знаходяться поза межами строку позовної давності. Позивач просить суд визнати виконавчий напис № 5968, вчинений 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 23896,40 грн., таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» суму безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів в розмірі 2815,48 грн. та стягнути судові витрати. Одночасно зі зверненням до суду з позовом позивач подав заяву про забезпечення його шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64924977, відкритому на підставі виконавчого напису № 5968, вчиненого 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості у сумі 23896,40 грн. (а.с. 11-14). Позивач також одночасно зі зверненням до суду з позовом подав заяву про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. виконавчий напис та належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення вказаного виконавчого напису (а.с. 15-16). 9 липня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 26-27). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третій особі - для подання до суду письмових пояснень. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином завірену копію виконавчого напису № 5968 вчиненого 26 січня 2021 року та копії документів, які були подані ТОВ «Українські фінансові операції» нотаріусу для вчинення вказаного виконавчого напису. Ухвалою Голосіївського районного суду від 16 липня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (а.с. 29-30). В судових засіданнях 20 грудня 2021 року та 23 червня 2022 року сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 34, 42-43). Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив, просить справу розглядати без його участі (а.с. 17). Відповідач ТОВ «Українські фінансові операції» про причини неявки в судове засідання представника суд не повідомило, на момент розгляду справи не скористалось своїм правом на подання письмового відзиву, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталося. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. про причини неявки в судове засідання суд не повідомив; правом подачі пояснень на позов [PERSON] не скористався; витребувані ухвалою судді від 9 липня 2021 року докази суду не надав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову, суд вважає, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 23 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Бухалевічем С.В. відкрито виконавче провадження № 64924977 з примусового виконання виконавчого напису № 5968, вчиненого 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість в сумі 23896,40 грн. (а.с. 19-20). В межах вказаного виконавчого провадження 7 травня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Бухалевіч С.В. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 21-22). Відповідно до довідки про доходи, виданої Військовою частиною [NUMBER] від 15 червня 2021 року (а.с. 23) з позивача в межах виконавчого провадження № 64924977 стягнуто 2815,48 грн. Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначає, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки між ним та відповідачем нотаріально посвідчені кредитні договори не укладалися. Нотаріусом не перевірено безспірність суми боргу. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Українські фінансові операції» позивач не отримував. А також штрафні санкції були стягнуті поза межами строку позовної давності. Відповідач, не надавши до суду відзиву, приведені в позові обставини не спростував. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 26 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки приватним нотаріусом Баршацьким І.В. не надано суду, витребуваних ухвалою судді від 9 липня 2021 року, належним чином завіреної копії виконавчого напису № 5968, вчиненого 26 січня 2021 року та копії документів, які були подані ТОВ «Українські фінансові операції» нотаріусу для вчинення вказаного виконавчого напису, а в матеріалах справи дані докази відсутні, тому суд позбавлений можливості встановити що включає в себе заборгованість за кредитним договором та за який період проводиться стягнення. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як зазначає в позовній заяві позивач, будь-яких повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань від ТОВ «Українські фінансові операції» він не отримував, а відповідач, в свою чергу, не надав суду доказів зворотного. Також позивачу не було надіслано повідомлення про вчинення виконавчого напису, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису . Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 р. № 201/1662/16-ц. З матеріалів справи слідує, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком, виконавчий напис вчинений після закінчення загального строку позовної давності. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 8133 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). З наданої суду позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] заперечує безспірність сум заборгованості, що підлягають до стягнення за виконавчим написом. Зазначив, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис не перевіривши чи дійсно заборгованість є безспірною. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач ТОВ «Українські фінансові операції», не подавши відзив на позов, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчих написів, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню. Щодо стягнення на користь позивача суми безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів у розмірі 2815,48 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. За даними матеріалів справи встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. від 23 березня 2021 року на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 64924977 (а.с. 19-20) та постановою від 7 травня 2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 21-22). Відповідно до довідки про доходи, виданої 16 червня 2021 року Військовою частиною [NUMBER] з [PERSON] в межах виконавчого провадження № 64924977 від 7 травня 2021 року утримано 2815,48 грн. (а.с. 23). Проте, надана суду позивачем вказана вище довідка про утримання з нього коштів в сумі 2815,48 грн. не може бути прийнята судом до уваги як належний і допустимий доказ, оскільки не підтверджує, що вказані кошти були отримані відповідачем. Тому, у вимозі позивача щодо стягнення з ТОВ «Українські фінансові операції» суми безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Українські фінансові операції» необхідно стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог 908 грн. судового збору за подачу позовної заяви до суду та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved