Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

21 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить: - визнати виконавчий напис, вчинений 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 2144, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 21 052,85 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67119298 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 21 052,85 гривень, на підставі виконавчого напису № 2144, виданого 21.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М.. У вказаному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості з позивача було здійснено на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «СІТІВ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/Р від 15.10.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору факторингу UA-EA-2018-06-22000031-b від 09.08.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 3233-44.21-14-2 від 11 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] .. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.08.2018 року по 21.01.2021 року включно у розмірі: 14 943,37 - заборгованість за тілом кредиту; 6 059,48 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 50 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21 052,85 гривень. Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Нотаріус вчинив виконавчий напис 21 січня 2021 року всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Тобто відповідач звернувся 21 січня 2021 року за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу поза межами встановленого законодавством трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України), який закінчився у січні 2020 року (п. 1.1., 2.2. кредитного договору № 3233-44.21-14-2 від 11.01.2014 року, яким передбачено строк користування кредитними коштами з 11.01.2014 року по 11.01.2017 року). Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також відповідач супереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 11.01.2017 року, безпідставно нарахував боржнику відсотки за період з 08.08.2018 року по 21.01.2021 року та включив їх суму до загальної суми заборгованості. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не отримував від відповідача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір № № 3233-44.21-14-2 від 11 січня 2014 року не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, про що зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Ухвалою судді від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 01 квітня 2022 року. Ухвалою судді від 22 лютого 2022 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67119298, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. на підставі виконавчого напису № 2144 від 21.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.. 01 квітня 2022 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 25 травня 2022 року. Ухвалою суду від 25 травня 2022 року було відкладено розгляд справи на 22 червня 2022 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України. В матеріалах справи знаходиться клопотання позивача, в якому він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за відсутністю його представника до суду не надав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст.128 ЦПК України. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 22 червня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 11 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3233-44.21-14-2, відповідно до пункту 1.1. якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 30 000 гривень строком з 11 січня 2014 року по 11 січня 2017 року на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах цього Договору. Датою видачі кредиту є 11 січня 2014 року. Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що процентна ставка по кредиту встановлюється в розмірі 26 процентів річних. Тип процентної ставки фіксована. Згідно з підпунктами 2.1.1.- 2.1.2 пункту 2.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за договором в такі строки: щомісячно не пізніше останнього числа кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 834 гривні, починаючи з лютого 2014 року по грудень 2016 року включно. Залишок кредиту в сумі 810 гривень сплатити не пізніше 11 січня 2017 року; щомісячно з 1 по 15 число кожного календарного місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. В пункті 2.2. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний остаточне погашення кредиту, процентів за його користування, можливих штрафних санкцій та інших платежів здійснити не пізніше 11 січня 2017 року. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом починається з дня видачі кредиту. Відповідно до пункту 5.2. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться кредитодавцем по дату, зазначену в п. 2.2. цього договору в порядку, визначеному цим договором. В пункті 6.1. кредитного договору зазначено, що зміна умов договору оформлюється договорами про внесення змін, які стають його невід`ємними частинами. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 2144, вчиненим 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 204, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ 39508708, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1-Р від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», код ЄДРПОУ 24214088, на підставі Договору факторингу № UA-EA-2018-06-22-000031-b від 09 серпня 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 3233-44.21-14-2 від 11 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] .. Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ » та стягнути з [PERSON] за період з 08.08.2018 року по 21.01.2021 року включно, суму у розмірі: 14 943,37 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 6 059,48 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21 052,85 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 21 січня 2021 року. 11 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 67119298. 26 жовтня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. у виконавчому провадженні № 67119298 виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] .. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом ч. 2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 08.08.2018 року по 21.01.2021 року стягнуто заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 943,37 гривень та заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами у розмірі 6 059,48 гривень. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № 3233-44.21-14-2 від 11.01.2014 року, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 30 000 гривень строком з 11 січня 2014 року по 11 січня 2017 року на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах цього Договору. Згідно з підпунктами 2.1.1.- 2.1.2 пункту 2.1. кредитного договору № 3233-44.21-14-2, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за договором в такі строки: щомісячно не пізніше останнього числа кожного календарного місяця погашати кредит рівними частинами в сумі 834 гривні, починаючи з лютого 2014 року по грудень 2016 року включно. Залишок кредиту в сумі 810 гривень сплатити не пізніше 11 січня 2017 року; щомісячно з 1 по 15 число кожного календарного місяця, наступного за місяцем, за який вони нараховані, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. В пункті 2.2. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний остаточне погашення кредиту, процентів за його користування, можливих штрафних санкцій та інших платежів здійснити не пізніше 11 січня 2017 року. Відповідно до пункту 5.2. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом проводиться кредитодавцем по дату, зазначену в п. 2.2. цього Договору в порядку визначеному цим договором. Таким чином, строк користування кредитом сплив 11 січня 2017 року. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, відповідач всупереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 11 січня 2017 року, продовжував нараховувати боржнику проценти та включив їх суму до загальної суми заборгованості з 08.08.2018 року по 21.01.2021 року. Загальна сума заборгованості нарахована за період з 08.08.2018 року по 21.01.2021 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається із пункту 2.1. кредитного договору № 3233-44.21-14-2, погашення заборгованості за договором здійснюється щомісячними платежами з лютого 2014 року по 11 січня 2017 року включно. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Таким чином, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. для вчинення оспорюваного виконавчого напису 21 січня 2021 року після того, як минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги відносно щомісячних платежів, які складають суму заборгованості, а нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості - 21 052,85 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Суд звертає увагу на те, що відповідачем суду не надані документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» за кредитним договором № 3233-44.21-14-2 від 11 січня 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] .. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у виконавчому написі від 21 січня 2021 року № 2144 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Кредитний договір № 3233-44.21-14-2 від 11 січня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 2144 від 21.01.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 21 052,85 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 992,40 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,2 гривень, всього на загальну суму 1 488,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved