Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2022 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відносини між сторонами поступово погіршились, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, що призвело до повного припинення шлюбних відносин. За таких обставин позивач, важає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим і суперечить інтересам позивача та малолітнього сина. Спільна дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. З огляду на викладені обставини, позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 21 лютого 2014 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 травня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 19). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. До початку судового засідання подала заяву в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Обставини справи, що встановлені судом 21 лютого 2014 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 05 (а.с. 8). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 червня 2014 року Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Батьком у свідоцтві про його народження записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 10). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом ч. 2 ст.\~114\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.\~115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що жоден із подружжя не бажає примиритися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги в цій частині визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом\~ст.\~ст.\~181,182\~СК України\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються за\~рішенням суду\~у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~ дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» прожитковий\~мінімум на\~дітей віком\~до 6\~років:\~з 1\~січня 2022\~року -\~2100\~гривень,\~з \~1\~липня -\~2201\~гривня,\~з 1\~грудня -\~2272\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою й працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, та позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат У відповідності\~до ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як передбачено ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 17 лютого 2022 року. З огляду на вищевикладене, враховуючи норми ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, розмір якого становить 496, 20 грн. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved