Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

19 січня 2022 року, позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд: Стягнути з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітнього дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~кожну дитину\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня подання\~цього позову\~до суду\~до повноліття\~дітей.\~Стягнути з\~ [PERSON] \~кошти на\~моє утримання\~щомісячно у\~розмірі 1/4\~частини із\~всіх видів\~заробітку до досягнення сином [PERSON] 3- х років, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі позивач перебуває в шлюбі з 05 листопада 2016 року, зареєстрованому Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1355. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. З листопада 2021 року з відповідачем припинили шлюбні стосунки і з тих пір проживають окремо і відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей та кошти на моє утримання не регулярно і не в повній мірі. [PERSON] тимчасово не працює, доглядає дитину до 3-х років, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Відповідач офіційно не працює, інших аліментних зобов`язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та кошти на її утримання, тому позивач змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року вирішено справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. /а.с. 18/ 17 лютого 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначив, що позовні вимоги визнає частково. А саме в позовній заяві позивач вказує, що [PERSON] , як батько дітей матеріальну допомогу регулярно надає лише дітям, проте, у зв`язку з тим, що вона не працює, цих коштів не вистачає на її утримання. Таке твердження позивача, стосовно того, що їй не вистачає цих коштів не відповідає дійсним обставинам оскільки відповідач максимально намагається забезпечити і дітей, і її особисто в повному обсязі, оскільки знає, що на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за спільною дитиною. На даний час відподвіач не працює, окрім того не в змозі працевлаштуватися на гідну роботу у зв`язку з тим, що Приватним виконавцем Хохловим К.К. відкрито виконавче провадження № 64208222 відносно нього по стягненню заборгованості за кредитним договором з AT «Ідея Банк» у розмірі\~380128,55 грн., кошти за яким, він брав на розвиток їх власного сімейного бізнесу, тож враховуючи цей факт, при працевлаштуванні на роботу з нього будуть стягувати майже усі кошти, а також, у порядку виконання виконавчого документу для задоволення вимог Стягувача за виконавчим документом, буде накладено арешти на всі його рахунки, внаслідок чого він втрачу можливість сплачувати аліменти, через що може суттєво постраждає матеріальне становище не тільки його дітей, але й матеріальне становище взагалі. Також, на підставі Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2022 року, Справа № 335/4553/21 з [PERSON] присуджено стягнення заборгованості на користь AT КБ «ПриватБанк» у розмірі 15903 гривні 44 копійки та судовий збір у розмірі 2050 гривень 71 копійку. [PERSON] в ніякому разі не відмовлявся та не відмовляється від утримання своїх дітей та дружини.На даний час він не працевлаштований офіційно, тому доволі тяжко знайти нормальний підробіток. На підставі вище зазначеного, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третьої частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом, до досягнення дітей повноліття. У стягненні\~коштів на\~утримання [PERSON] , у розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача щомісячно\~до досягнення сином\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~3-х років - відмовити. /а.с.21-39/ 11 травня 2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що зазначені обставини відповідачем у відзиві не відповідають дійсності. Відповідач умисно ухиляється від утримання малолітніх дітей та її особисто. Посилання відповідача на наявність відносно нього відкритих виконавчих проваджень, та наявність боргових зобов`язань у вигляді кредитів жодним чином не звільняє його від виконання батьківських обов`язків, щодо належного утримання дітей, та її на час перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримання кредитних коштів навпаки свідчить про поліпшення матеріального стану відповідача, наявність кредитних зобов`язань не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. У зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. /а.с.43-46/ У судовому засіданні позивач та її представник доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, та просив відмовити у частині стягнення аліментів на дружину та послався на доводи зазначені у відзиві на позовну заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, а також обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, відзиву на позовну заяву, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) перебувають в шлюбі з 05 листопада 2016 року, зареєстрованому Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1355. /а.с.9/ [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 січня 2019 року, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 57. /а.с.10/ [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 червня 2020 року, виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 436. /а.с.11/ Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] ./а.с.12-14/ Як визначено ст.. 181 СК України\~та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, сини сторін не досягли повноліття. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно приписів ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на аліменти на дитину, визначається судом, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, який в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей. Доказів протилежного відповідачем суду не подано. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліментів в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу). Нормами статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.\~Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дітей та дружини, доказів щодо цих обставин відповідачем не надано та матеріали справи не містять, а тому слід дійти висновку, що відповідне право позивача є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей (аліментів) та дружини. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін по справі, вік дитини, зважаючи на передбачений законом обов`язок чоловіка - батька дитини, утримувати дружину до досягнення дитиною 3-х років, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, визнані відповідачем частково, у зв`язку з чим підлягають часткову задоволенню. Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп.1 п. 1 ч.2\~ст.4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 992,40 грн. Згідно приписів п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial