Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Короткий виклад обставин справи АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором №CL-263085 від 13.02.2020 року в розмірі 119 020 грн. 37 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме 11\~902, 074 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2020р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-263085, відповідно до умов якого банк видає [PERSON] кредит у розмірі 100 200, 00 грн. до 12.02.2025р. на потреби позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. При цьому, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 07.06.2021 заборгованість [PERSON] перед банком становить 119\~020,37 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 98\~732,63 грн.; заборгованості за відсотками 20\~287,74 грн. Крім того, у позові зазначено, що 12.02.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-263085 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Вказане підтверджується штампом та відомостями внесеними 22.06.2013р. Оноківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області у паспорті [PERSON] . У Анкеті-заяві № CL-263085 зазначено, що позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого подружжя. Враховуючи що на момент укладення [PERSON] договору кредиту №CL-263085 від 13.02.2020 року, відповідач перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , тому на підставі ч.4 ст.65 СК України, враховуючи судову практику та висновок Верховного Суду висловлений у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, вважають, що відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за прострочення виконання умов договору № CL-263085 від 13.02.2020 року. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань [PERSON] 28.04.2021 АТ «Кредобанк» направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка була вручена 12.05.2021р., однак відповідачі не вчинили жодних дій спрямованих на погашення вказаної заборгованості. Враховуючи наведені обставини просить стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ Кредобанк вказану вище суму заборгованості за кредитним договором CL- 263085 від 13.02.2020 р. та судові витрати. Процесуальні дії по справі, заяви учасників Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. 09.11.2021 року до суду поступило клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Коцура Ю.І., згідно якого просив позовну заяву AT «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості залишити без розгляду (руху). 28.03.2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Коцура Ю.І. надійшло клопотання, згідно якого просив суд розглянути клопотання про залишення позовної заяви без руху без участі представника відповідача, клопотання підтримує в повному обсязі. Ухвалою Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області\~від 28.03.2022У\~задоволенні клопотання\~представника відповідача\~ [PERSON] \~ адвоката\~Коцура Ю.І.\~про залишення\~без розгляду\~(руху)\~позовної заяви\~у цивільній\~справі за\~позовом Акціонерного\~товариства «Кредобанк»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором,-\~відмовлено. Розгляд справи відкладено. В судове засідання 14.06.2022 представник позивача АТ «Кредобанк» не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, в матеріалах справи наявні клопотання представника АТ «Кредобанк» - Павленка С.В., у яких просить провести розгляд справи без участі представника АТ «Кредобанк». Просить ухвалити рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Коцур Ю.І. у судове засідання призначене на 14.06.2022 повторно не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток, розміщення оголошення про їх виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, представник відповідача повідомлявся телефонним зв`язком, що підтверджується актом повідомленням про час і місце розгляду справи, складеним секретарем с/з від 24.05.2022. Про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення та відзиву не подавали. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 13.02.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-263085 (а.с. 10-11). Відповідно до розділу 2. Індивідуальні умови кредитування вказаного договору сума та валюта кредиту - 100 200, 00 грн., дата видачі кредиту 13 лютого 2020 р., строк кредитування 60 місяців, терміном до 12 лютого 2025 року на поточні потреби. Згідно п. 4.1. Договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. У пункті 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360, за ставкою визначеною у п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додаткими до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього Кредитного договору). Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 60 Щомісячних платежів по 3 586 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Згідно п. 6.9. Кредитного договору, Банк у випадку, передбачених п. 3.3. Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Відповідно до п. 6.10. Договору, Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п.6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом З0 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим Договором не пізніше З1-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. Аналогічні умови кредитування щодо суми кредиту, строку та відсотків за користування містяться і в долученій копії Паспорта споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] 13.02.2020 (а.с. 13-14). Крім того, 12.02.2020 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № СL-263085 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про перебуання останнього у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Шляхом підписання цієї Анкети-заяви [PERSON] підтвердив, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя (а.с. 16). Копією меморіального ордеру №8582346 від 13.02.2020 року підтверджується, що АТ «Кредобанк» видав кредит [PERSON] відповідно до кред. дог. CL-263085 від 13.02.2020 в розмірі 100\~200,00 грн. (а.с. 7). 28.04.2021 року на адресу [PERSON] представником АТ «Кредобанк» було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором. Вказана вимога отримана 12.05.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 17, 20). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту № СL-263085 від 13.02.2020 станом на 07.06.2021 р. загальна заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» складає 119\~020,37 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 98\~732,63 грн.; заборгованості за відсотками 20\~287,74 грн. Також, позивачем до позовної заяви додано інформацію про рух коштів по рахунку [PERSON] з 13.02.2020 по 07.06.2021 (а.с. 8-9), Статут АТ «КРЕДОБАНК», виписку з ЄДР, копії ордеру та договору про надання правової допомоги. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами АТ «Кредобанк» та [PERSON] 13.02.2020 року було укладено Кредитний договір CL-263085. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень частини 1\~статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.1052\~ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Так,\~з матеріалів\~справи вбачається, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у передбаченому в договорі розмірі. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача наявна заборгованість в розмірі 119\~020,37 грн. Будь-яких відомостей та доказів на спростування наявної заборгованості чи наявності такої в іншому розмірі матеріали справи не містять. На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-263085 від 13.02.2020 позивач надав суду Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем [PERSON] 13.02.2020 року, у якому були визначені, в тому числі: процентна ставка за користування кредитом, її розмір, порядок нарахування, та інші умови. Враховуючи наведене, а також те, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Кредобанк» не повернуті, [PERSON] односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тому позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відтак, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № СL-263085 від 13.02.2020 в розмірі 119\~020, 37 грн. Щодо позовних вимог про солідарного стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, слід зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. (стаття 31 Цивільного кодексу України) Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший ж подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2019 року (справа № 638/20603/16, провадження № 61-26089св18) та від 08 квітня 2020 року (справа № 361/7130/15-ц, провадження № 61-1843св20). З умов Кредитного договору №CL-263085 від 13.02.2020 р., укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] вбачається, що він отримав кредит на поточні потреби. У анкеті-заяві [PERSON] підтвердив, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Дружина позичальника [PERSON] кредитний договір не підписувала, в анкеті-заяві відсутні умови про солідарну відповідальність. Між тим, в анкеті-заяві №CL-263085 від 12.02.2020 [PERSON] зазначив ціль отримання кредиту - ремонт. Так, Верховним Судом у постанові від 12.05.2020 в справі № 243/5477/15-ц зроблено висновок про те, що здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною об`єкту ремонту та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають. Таким чином, вказаний висновок Верховного Суду підтверджує, що кошти, отримані/витрачені одним із подружжя, у даному спорі відповідачем [PERSON] , з метою проведення ремонту, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що також виключає обов`язок другого з подружжя, тобто відповідача [PERSON] нести відповідальність за кредитним договором, укладеним одним із подружжя/відповідачем з метою отримання коштів на проведення ремонту. Посилання позивача на судову практику, висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 205/5882/18 суд до уваги не бере, оскільки, вказана постанова прийнята за інших фактичних обставин справи та правовідносини, з яких виник спір у даній справі не є подібними. Враховуючи наведене, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що кредитний договір укладено в інтересах сім`ї та отримані позичальником грошові кошти були витрачені саме в інтересах сім`ї, а тому суд вважає, що вимога банку про стягнення боргу з дружини боржника як солідарного боржника, є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог до відповідача [PERSON] , з останнього підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено судом, між відповідачем Акціонерним товариством КРЕДОБАНК та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» укладено Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, предметом якого є надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У даній справі відсутні будь-які докази, окрім договору про надання правової допомоги, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в даній справі.

Outcome: partial