Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 12.11.2021 року позивач звернувся з позовом, в якому вказав, що 13.05.2019 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 329 630, 00 грн на строк до 10.05.2024 р. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, в порушення умов договору, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов договору. Крім того, позивач посилається на те, що на момент отримання кредитних коштів, які були використані в інтересах сім`ї, [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому на підставі ст.ст. 61, 65 Сімейного кодексу України цивільні права та обов`язки за договором виникають в обох з подружжя. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом в сумі 409 644, 50 грн. Тому позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] вказану заборгованість, судовий збір у розмірі 6 144, 67 грн. та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10% від ціни позову, що становить 40 964, 45 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін 25.11.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засідання не з`являвся, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 82). Відповідачі в судові засідання 25.01.2022 року, 30.03.2022 року та 09.06.2022 року не з`являлись з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів направлялись відповідачам за зареєстрованим місцем їх проживання (а.с. 48-50, 68-71, 77-80). Співвідповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви отримала особисто (а.с. 48), проте відзив на позовну заяву не подавала. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що представник позивача скористався своїм правом і подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, в судові засідання не з`являлись, про причини неявки суд не повідомили, в установлений строк відзив на позов не подали, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦПК України я кщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 13.05.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-191337, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 329 630, 00 грн зі строком кредитування до 10.05.2024 р (а.с. 12-17) Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 36,99% річних. В п.6.9. кредитного договору визначено, що банк у випадках, передбачених п. 3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість за наданим кредитом в сумі 409644, 50 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №CL-191337 від 13.05.2019 року загальна сума заборгованості станом на 10.06.2021 року становить 409644, 50 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 303862,73 грн; суми заборгованості за відсотками 105781,77 грн (а.с. 6). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту №CL-191337 від 13.05.2019 року суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Позивач звертався до [PERSON] з досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 18-23), однак станом на момент звернення до суду відповідач не виконав взятого на себе обов`язку по поверненню кредитних коштів. Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів Обгрунтовуючи вимоги в частині стягнення боргу з відповідачів в солідарному порядку, позивач посилався на те, що на момент отримання кредиту позичальник перебував в зареєстрованому шлюбу, а кредитні кошти використані на потреби сім`ї, тому подружжя має спільний обов`язок з повернення кредиту. Згідно з ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України у разі, якщо одним із подружжям укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами ч. 4 ст. 65 Сімейного Кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане інтересах сім`ї. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів на підставі належних і допустимих доказів, що кредитні кошти були використані позивачем на потреби сім`ї. Так, згідно п. 2.4 кредитного договору кредитні кошти отримані на поточні потреби - 198380,00 грн, а також на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ "Таскомбанк" (а.с. 12). [PERSON] не заперечувала проти отримання чоловіком кредиту (а.с. 17), проте, на переконання суду, зазначена згода сама по собі не вказує на те, що кредитні кошти були витрачені на потреби родини. Суд вважає, що позивач не довів, що є його обов`язком в силу ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, що отримані за кредитним договором №CL-191337 від 13.05.2019 року кошти були використані позичальником на потреби родини, що виключає можливість стягнення заборгованості з дружини [PERSON] в солідарному порядку. На підставі викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] і стягує з нього заборгованість за кредитним договором достороково на підставі ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, а в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат За положеннями ст.ст. 133, 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме 40964,45 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надав фотокопію двох сторінок договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, який містить першу сторінку з визначенням термінів та останню з підписами сторін, копії ордеру серії КС №573217, довіреності №11821, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката (а.с. 34-38). Водночас, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, відсутні докази, які свідчать про визначений сторонами розмір гонорару за надання таких послуг, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі виконаних робіт, будь-які інші докази, які вказують на обсяг роботи, виконаної адвокатами. З огляду на те, що позивач не підтвердив доказами заявлені до стягнення витрати на надання професійної правничої домоги на день ухвалення відповідного рішення, суд не вбачає підстав для їх стягнення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6144,67 грн, сплачений при зверненні з позовом.

Outcome: approved