Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

07 грудня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 14 лютого 2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис № 59 від 14 лютого 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначила, що спільне життя з відповідачем погіршилося, оскільки вони є різні за характером, з різними поглядами на життя. Між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, довіра любов та повага внаслідок чого в сім`ї виникали сварки, які привели до її розпаду. Шлюб існує тільки формально, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За наведених обставин даний шлюб носить формальний характер, подальше його збереження і примирення неможливе. Сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] .. Відзив у встановлений судом строк суду не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року було залишено позовну заяву без руху. 24 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Січка В.В. подав до суду клопотання з позовною заявою в новій редакції, згідно якої просить залишити лише одну вимогу немайнового характеру, а саме розірвати шлюб. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. 10 березня 2022 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про надання строку 6 місяців на примирення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 березня 2022 року заяву відповідача було задоволено частково, а саме надано строк на примирення 2 місяці. 31 травня 2022 року представником позивача адвокатом Гончарович В.В. подано заяву про стягнення на користь позивача судових витрат, а сам 908,00 грн., судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В судове засідання 21 червня 2022 року: позивач підтримала подану позовну заяву, просив таку задовольнити в повному обсязі. представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи, були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що виданого 14 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 59 від 14.02.2015 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.07.2015 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Судом було надано строк для примирення на 2 місяці, проте сторони не примирились. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.. Крім того, щодо клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та враховуючи надання позивачем всіх підтверджуючих документів щодо такої, суд приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до ч. 1ст. 133\~ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133\~ЦПК України). Згідно ч.1ст.134\~ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу було надано Договір про надання правничої допомоги від 30 грудня 2021 року, опис наданих адвокатом послуг за договором від 30.12.2021 року, копію квитанції до прибуткового касоввого ордеру №01 від 03.05.2022 про сплату позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.00 коп.. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню, а саме у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved