Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 04 липня 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №\~1288, та залишити їхню малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , проживати разом із матір`ю. В обґрунтування позову зазначала, що 04 липня 2017 року вона та [PERSON] уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та перебуває на повному утриманні матері. Спільне життя з відповідачем з грудня 2019 року стало погіршуватися, у зв`язку з тим, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Через постійні конфлікти та суперечки спільне сімейне життя подружжя стало неможливим, з травня 2020 року сторони перестали спілкуватися, шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам. Спільну дочку сторін після розірвання шлюбу просила залишити проживати разом із матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 04 липня 2017 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №\~1288. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з травня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №\~200/952/18 зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами спору щодо місця проживання їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із матір`ю [PERSON] , позивачем у справі. Батько цієї дитини [PERSON] , відповідач у справі, будь-яких заперечень щодо подальшого проживання спільної дитини сторін разом із матір`ю до суду не подавав. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим залишити проживати малолітню дочку сторін [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений [PERSON] при подачі позову судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved