Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , а шлюб сторони не реєстрували. Спільне ведення сумісного господарства припинено в грудні 2020 року. Позивачка посилається на те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, а між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання спільного сина. Позивачка просить суд врахувати той факт, що відповідач молодий, здоровий, працездатний, іншої родини та дітей на утриманні не має, а вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років, і тому не має можливості працювати, щоб належним чином забезпечувати себе і сина. Позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний забезпечити їй та спільному сину належний рівень життя, а тому просить суд призначити аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття та у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу на її утримання щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивачки позов також підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини (а.с.43). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86, 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.10) підтверджено те, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 22 грудня 2020 року дитина зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.11), а позивачка згідно довідки Управління соціального захисту населення Дніпровської районного державної адміністрації від 23 листопада 2021 року № 574 отримує щомісячно допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень 00 копійок. Іншого доходу не має (а.с.13). Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, про що також повідомлено позивачкою і в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд вважає, що аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду докази про своє працевлаштування та про розмір отриманого ним доходу. Доказів, які мають бути враховані судом під час вирішення питання про розмір аліментів на дитину відповідач також суду не надав. Також суд враховує і матеріальне становище позивачки, яка не працює у зв`язку з тим, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та отримує соціальну допомогу у розмір 860 гривень на місяць (а.с.13), стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 Сімейного кодексу України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тому 1/3 частина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину є мінімальною та безспірною для визначення розміру аліментів. Суд вважає, що як позивачка, так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати свою дитину. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, судом було встановлено, що остання є матір`ю малолітнього спільного сина сторін, який проживає разом з нею (а.с.11), а відповідач є батьком дитини та у добровільному порядку не надає позивачці кошти на її утримання. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання позивачки з якою проживає дитина віком до трьох років, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка, яка не перебуває у шлюбі з чоловіком має право на утримання в разі проживання з нею їхньої дитини відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84, ст. ст. 86,88 цього Кодексу. Вирішуючи питання в частині розміру аліментів, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача будуть достатніми та справедливими. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім цього, у зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат, в розмірі 50% від належної до сплати суми судового збору у зв`язку з визнанням позову. \~ На підставі\~ст.\~ст.\~84,\~86,88,\~91,\~180-182,\~184\~Сімейного Кодексу\~України,\~

Outcome: approved