Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

29.04.2021 позивач, яка також діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь: 39 000,00 грн. (по 13 000 грн. на користь кожного з них) страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , а також по 97 500,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Окрім цього, просила стягнути із відповідача 30 000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог послалася на те, що 20.03.2021 приблизно о 20:10 год. в районі 129 км + 100 м автодороги «Ковель-Жовква», що проходить через с. Сілець Червоноградського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPORT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті. За фактом ДТП ГУНП у Львівській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12021140000000240 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке постановою від 27.04.2021 було закрито у зв`язку із відсутністю у діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, батькові загиблого [PERSON] , матері загиблого [PERSON] , дружині загиблого [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] було завдано шкоди у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPORT», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/35930. На виконання вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачі повідомили відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування. Однак, відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із відсутністю вини водія забезпеченого транспортного засобу у ДТП. Позивачі вважають, що рішення відповідача є невмотивованим, оскільки суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Відтак, посилаючись на вказані обставини, просять позов задовольнити. 02.11.2021 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 30.11.2021, яке було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача на 23.12.2021, а в подальшому на 01.02.2022. 01.02.2022 розгляд справи не відбувся, оскільки вона була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на амбулаторному лікуванні. Наступне судове засідання було призначено на 25.02.2022. 11.02.2022 представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представник відповідача підтвердив що на момент ДТП 20.03.2021 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС». Вказав, що постановою слідчого кримінальне провадження №12021140000000240 від 21.03.2021р. закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. У даній постанові зазначено, що досудовим слідством не встановлено порушень вимог Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а отже і ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Звернув увагу, що у висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-21/6473-ІТ вказано, що причиною настання даної ДТП став факт виходу пішохода на смугу руху автомобіля MITSUBISHI, реєстраційний номер [NUMBER] , на такій відстані, на якій його водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Також преставник відповідача зазначив, що жодних доказів того, що ДТП 20.03.2021 року сталося з вини водія [PERSON] , позивачами суду не надано, а недоведеність вини водія забезпеченого автомобіля, як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, унеможливлює визнання ДТП страховим випадком та виплату страхового відшкодування. Тому просив у позові відмовити. 25.02.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Наступне судове засідання було призначено на 12.04.2022, де підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 20.05.2022. 20.05.2022 в судовому засіданні заслухано пояснення представника позивача та оголошено перерву до 01.06.2022. 01.06.2022 сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду аналогічну заяву. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що із витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 21.03.2021 видно, що по факту вищевказаних подій було зареєстровано кримінальне провадження за № 12021140000000240 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а. с. 13). Із постанови про закриття кримінального провадження від 27.04.2021 та із пояснень сторін судом встановлено, що 20.03.2021 приблизно о 20:10 год. в районі 129 км. + 100 м. автодороги «Ковель-Жовква», що проходить через с. Сілець Червоноградського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPORT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті (а. с. 14). Серед іншого у даній постанові зазначено, що згідно із висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-21/6473-ІТ причиною настання даної ДТП став факт виходу пішохода на смугу руху автомобіля MITSUBISHI, реєстраційний номер [NUMBER] , на такій відстані, на якій його водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (а. с. 14-16). Також відповідно до даної постанови про закриття кримінального провадження від 27.04.2021 кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12021140000000240 від 21.03.2021 закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] , [INFO] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а. с. 14-16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2021, [PERSON] помер [INFO] (а. с. 18). Із лікарського свідоцтва про смерть №35 від 23.03.2021 видно, що причиною смерті [PERSON] є травмування, отримані при зіткненні з автомобілем на автодорозі сполучення Р-15 в с. Сілець Червоноградського району Львівської області 20.03.2022 (а. с. 19 -20). Відповідно до полісу №АР35930 (чинного станом на дату ДТП 20.03.2021), копія якого міститься в матеріалах справи, цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPORT», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Півнівний» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 36). Як вбачається із повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, 24.03.2021 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «АСКО ДС» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 37). Цей факт підтверджується також листом від 24.06.2021, який міститься в матеріалах справи (а. с. 38). Згідно довідки виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області №1005 від 22.04.2021 [PERSON] до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 14.02.2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 25). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] (а. с. 26) та серії [NUMBER] (а. с. 27). Із довідки про доходи від 12.08.2021, виданої Сокальським об`єднаним управлінням ПФУ у Львівській області судом встановлено, що позивач [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника (а. с. 23). Також судом було встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» на користь батьків загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] по 13 000,00 страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина. Вказане рішення було переглянуто в апеляційному порядку та залишено без змін (а. с. 153 - 159). Як вбачається із матеріалів справи позивачі звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на користь [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON] , а також 216 000, 00 грн. відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника. Проте, ПрАТ «СК АСКО ДС» листом №1235 від 11.08.2021 було повідомлено про відсутність законних підстав для відшкодування шкоди, пов`язаної із загибеллю пішохода у ДТП у зв`язку із відсутністю вини водія забезпеченого транспортного засобу як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, а тому дорожньо-транспортна пригода не може бути визнана страховим випадком, що унеможливлює виплату страхового відшкодування (а. с. 45). Як вбачається із матеріалів справи дана відмова була оскаржена позивачами до НБУ та Моторно (транспортного) страхового бюро України (а. с. 46-53). Зокрема, Національний Банку України у своєму листі від 29.09.2021 про розгляд скарги, зазначив, що в діях страховика вбачається порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а також те, що рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування є невмотивованим. Окрім цього, роз`яснено позивачу його право оскаржити такі дії страхової компанії в судовому порядку (а. с. 40 - 44). Не погоджуючись із відмовою відповідача виплачувати страхове відшкодування, позивачі звернулися до суду за захистом своїх порушених прав. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст. 1167 ЦК України). У відповідності до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається із п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Віповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 23.1 ст.23 вищезазначеного Закону України №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 вищевказаного Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з ст. 35 вищевказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч. 36.1 ст. 36 цього Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved