Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

03.06.2022 позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] через свого представника - адвоката Іоффе А.Ю. звернулися до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Просять суд вирішити питання щодо судових витрат на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 20 000,00 грн та стягнути їх з відповідача на користь позивачів. Вимоги заяви обґрунтовують тим, що позивачам надавалась професійна правнича допомога Адвокатським бюро «Артура Іоффе» в особі адвокатів Прокопенка П.П. та Іоффе А.Ю. на підставі договору №26 про надання правничої (правової) допомоги від 25.03.2021. Відповідно до п. 3.1. договору гонорар адвоката є фіксованим та становить 20 000,00 грн. До заяви додано рахунок, платіжне доручення та виписка по банківському рахунку. Ухвалою суду від 07.06.2022 вищезазначену заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2022. 24.06.2022 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд заяви без участі позивачів та їх представників, в якому останній вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, як через засоби поштового зв`язку, так і телефонограмою та направленням смс - повідомлення, що підтверджується наявними у справі матеріалами. Треті особи будучи належним чином повідовленими явку уповноважених представників також у судове засідання не забезпечили. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути заяву за відсутності сторін та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2022 у справі №756/4994/21 ухвалено позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження спільним майном, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачі просили стягнути з відповідача на їхню користь судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до рішення суду від 02.06.2022 у справі №756/4994/21 питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору вирішено за правилами статті 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивачів стягнуто витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на кожного з позивачів по 908,00 грн. Разом з тим, невирішеним залишилось питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. З огляду на те, що судом при ухваленні рішення від 02.06.2022 у справі №756/4994/21 не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, то суд розглядаючи заяву представника позивачів [PERSON] розцінює її як заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено судом між позивачем Адвокатським бюро «Артура Іоффе» з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з другої сторони 25.03.2021 укладено Договір №26 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання по наданню правової допомоги Клієнту 1, Клієнту 2, Клієнту 3 відповідно до умов даного договору з метою здійснення представництва їх спільних інтересів щодо захисту їх прав власності відносно майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] в судах всіх рівнів у зв`язку з їх порушенням прав Клієнтів з боку [PERSON] (т. 1, а.с. 72-73). Відповідно до п. 3.1.1 Договору гонорар адвоката за цим договором є фіксованим і становить в межах провадження, що здійснюється судом першої інстанції - 20 000,00 грн без ПДВ. Згідно з п. 3.2 Договору оплата гонорару адвоката здійснюється від імені всіх клієнтів клієнтом 3 ( [PERSON] ) в безготівковій формі на банківський рахунок адвоката протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання від адвоката відповідного рахунку на оплату. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відмітити, що позов у справі задоволено частково, тому судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Оскільки позивачами було заявлено вимоги немайнового характеру, які судом задоволено частково, виходячи з наведеного вище суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 10 000,00 грн. В решті вимог заяви відмовити.

Outcome: partial