Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати, штрафних санкцій та моральної шкоди, обґрунтувавши вимоги тим, що вона є власником земельних ділянок: площею 3.2322 га, кадастровий номер: 4823981000:03:000:0046, та площею 3.2391 га, кадастровий номер: 4823981000:03:000:0045, що розташовані на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які вона успадкувала після смерті [PERSON] та [PERSON] .. Спадкодавці при житті уклали з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" договори оренди землі №125/ВМ та №126/ВМ від 01 січня 2005 року, строком на 50 років. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється виплатити їй як теперішньому власнику орендну плату за користування земельними ділянками за період з 2018 року по 2020 рік, позивач просила розірвати договори оренди достроково, стягнути на її користь заборгованість за договором оренди №125/ВМ в розмірі 16237.21 грн., за договором оренди №126/ВМ в розмірі 16202.82 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за відсутності його та позивача, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився,про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. У своєму відзиві від 20 січня 2022 року просив відмовити у задоволенні позову, з викладених у ньому підстав, та здійснювати розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Положеннями ч.1 ст.6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до положень ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до положень ст.21 вказаного Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Положеннями ст.31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 15 квітня 2019 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М., позивач [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , земельні ділянки: - площею 3.2322 га, кадастровий номер: 4823981000:03:000:0046, що розташована на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.11); - площею 3.2391 га, кадастровий номер: 4823981000:03:000:0045, що розташована на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.14). Право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджено даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №163551438 від 15 квітня 2019 року, номер запису про право власності: 31179196(а.с.13); даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №163566266 від 15 квітня 2019 року, номер запису про право власності: 31180965(а.с.16). 01 січня 2005 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладено договір оренди землі №125/ВМ, площею 3.3 га, що розташована на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на строк 50 років, договір зареєстрований у Кривоозерському районному відділі МРФ 01 листопада 2006 року за №040601700170, що підтверджується даними вказаного договору(а.с.23-25). 01 січня 2005 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладено договір оренди землі №126/ВМ, площею 3.29 га, що розташована на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на строк 50 років, договір зареєстрований у Кривоозерському районному відділі МРФ 01 листопада 2006 року за №040601700171, що підтверджується даними вказаного договору(а.с.26-28). Пунктом 9 вищевказаних Договорів оренди землі визначено, зокрема, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі шляхом видачі орендодавцю готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану суму у розмірі 693.45 грн.(а.с.23,26). Як встановлено із Додатку №1 до Договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року, орендна плата вноситься щорічно до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. За наданими позивачем письмовими доказами, представник позивача звертався письмово до посадових осіб товариства з вимогою провести розрахунок по орендній платі за 2018-2020 роки, на картковий рахунок [PERSON] .. Відповідно до Указ Президента України від 02 лютого 2002 року №92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)", щорічний розмір орендної плати має бути не менше 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, проте як встановлено судом, у п.5 договорів оренди землі за №125/ВМ та за №126/ВМ від 01 січня 2005 р., нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 35882.37 грн., та розмір орендної плати становить лише 693.45 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості з виплати орендної плати, наданої представником позивача, розмір заборгованості з виплати орендної плати на підставі договору оренди землі №126/ВМ від 01 січня 2005 року за 2018 рік становить 3610.30 грн., за 2019 рік становить 3610.30грн.,за2020рік становить3610.30грн.,загальна сумазаборгованості по виплаті орендної плати становить 10830.90 грн.. Крім того, розмір заборгованості з виплати орендної плати на підставі договору оренди землі №125/ВМ від 01 січня 2005 року за 2018 рік становить 3618.01 грн., за 2019 рік становить 3618.01 грн.,за2020рік становить3618.01 грн.,загальна сумазаборгованості по виплаті орендної плати становить 10854.03 грн.. Будь-яких доказів того, що відповідач(орендар) протягом 2018-2020 року не мав можливості, в тому числі із застуванням процедури, передбаченої ст.537 ЦК України, виконати обов`язок щодо виплати орендної плати через прострочення орендодавця, здійснював повідомлення позивача про строки та можливість отримання грошових коштів в рахунок орендної плати, але остання ухилялась від її отримання, відповідачем не надано. У правовому висновку у справі №6-977цс16 від 28 вересня 2016 року Верховний суд зазначив, що відповідно до ч.1 ст.32 зазначеного Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно із п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі№6-146цс12. Всудовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача зазначені в позовній заяві щодо факту систематичної несплати відповідачем орендної плати, що на думку суду, є істотним порушенням ТОВ "Агрофірма Корнацьких" договорів, тому суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для припинення договорів оренди, шляхом їх розірвання. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.4 ст.612 ЦК України). Згідно положень ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.14 вищевказаних договорів оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Отже обов`язок сплатити орендну плату за 2018 рік у відповідача виник 26 грудня 2018 року. Оскільки відповідач не виконав зазначені зобов`язання, тому позивач має право на отримання пені на підставі договору оренди землі №125/ВМ від 01 січня 2005 року за 2018 рік в розмірі 2207.62 грн., 2019 рік - 974.63 грн., 2020 рік - 393.82 грн., а всього 3576.07 грн.; та на підставі договору оренди землі №126/ВМ від 01 січня 2005 року - за 2018 рік в розмірі 2202.92 грн., 2019 рік - 975.55 грн., 2020 рік - 392.98 грн., а всього 3568.45 грн.. Крім того, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків в зв`язку з невиплатою орендної плати по договорах оренди землі за №125/ВМ та за №126/ВМ від 01 січня 2005 р., що складають 1231.47 грн. та 1234.11 грн., а всього 2465.58 грн., та 3 % річних від простроченої суми в зв`язку з невиплатою орендної плати з 2018 по 2020 рік за договорами оренди земельних ділянок, що складає 573.00 грн. + 572.00 грн., а всього 1145.00 грн.. Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених даної статтею. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Разом з тим, позивачем доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди відповідачем не надано та не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та зазначеними в позовній заяві наслідками, пов`язаними з душевними стражданнями позивача, погіршенням її стану здоров`я, з порушенням нормального життєвого ритму, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні стягнення з відповідача моральної шкоди. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.. Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну(правничу) допомогу в розмірі 20 000 гривень є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті правової(правничої) допомоги в розмірі 10 000 грн.. Згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3632.00 грн.. На підставі зазначеного та

Outcome: partial