Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в якому просить визнати недійсним пункти 2.4,5.2 договору про відкриття кредитної лінії №0696-7403 від 11.05.2021, укладеного між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.05.2021 між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №0696-7403. Позивач вважає, що вказаний договір є частково недійсним, оскільки встановлений у договорі розмір процентів та пені перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Відповідачем подано відзив, в якому останній вказав, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії, який є діючим та зобов`язання за яким Позичальником невиконані. Договір про відкриття кредитної лінії між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що складають єдиний договір. Позивачем було самостійно створено особистий кабінет на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна на сайті відповідача, а тому посилання позивача на нечесну підприємницьку практику відповідача щодо ненадання інформації по Кредитному Договору, його нечіткість та незрозумілість є безпідставними та не відповідають дійсності. Зазначив, що порядок підписання договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, Також вказав, що твердження позивача, що пунктом 2.4 передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації відповідно п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не відповідає дійсності та є помилковим, оскільки проценти за користування визначено відповідно до ст. 1048, 1056 ЦК України та не є компенсацією в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а відтак вимоги щодо визнання п. 2.4 Договору недійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо визнання п. 5.2 Договору недійсним, зазначив, що відповідно п. 2 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тобто відповідачем дотримано вимоги щодо встановлення розміру нарахування неустойки, що у цілому не перевищує 50% (п`ятдесяти відсотків) суми кредиту у відповідності до ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Зазначив, що розрахунок реальної річної процентної здійснюється Товариством та іншими фінансовими компаніями відповідно до Постанови Правління НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ № 16 від 11.02.2021 «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Вказав, що кредитодавцем не нараховувалась пеня з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVID-19)» , розмір пені складає 0,00 грн. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що 11.05.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії за допомогою веб-сайту шляхом ідентифікації позивача із використанням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 20000 грн. Заявлений строк кредитування складає 21 день. Строк кредитування 99 календарних днів. У пункті 1.2 Договору зазначено, що кредитодавець зобов`язується відкрити Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів Позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до пункту 2.4 договору розмір процентів за користування Кредитом складає 2,5% від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом (далі - Стандартна ставка). Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику Кредиту до моменту повернення Кредиту Кредитодавцю шляхом перерахування Кредиту на рахунок Кредитодавця, вказаний у Договорі. У випадках, визначених Договором Позичальник може скористатись правом отримання зниженої процентної ставки у розмірі 2% (Знижена ставка) від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Згідно з п. 5.2 Договору Кредитодавець має право, у разі не здійснення сплати процентів у останній календарний день Заявленого строку та/або у певний черговий День сплати процентів, нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від Суми Кредиту. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань Позичальником на підставі цього Договору, не може перевищувати половини Кредиту, одержаного Позичальником за Договором. Пунктом 6.1 Договору також визначено, що цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного договору. Факт укладення договору та отримання позивачем позики останнім не оспорюється. Правила відкриття кредитної лінії, затверджені наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №114-П від 06.05.2021, перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 1,3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно умов договору від 11.05.2021 для отримання кредиту Заявник самостійно заповнює заявку після реєстрації в Особистому кабінеті, вказуючи всі дані, позначені у Заявці як обов`язкові для заповнення. Договір від 11.05.2021 містить персональні дані позичальника, зокрема його прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, № поточного рахунку/картки, серію і номер паспорту та назву органу, який його видав, контактний номер телефону та електронну адресу. Без використання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт відповідача за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір від 11.05.2021 між сторонами укласти було неможливо. За таких обставин, укладення договору від 11.05.2021 у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, який в свою чергу вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Водночас умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства. Крім того, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання договору (чи його умов) недійсними. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з п.5 ч.3 ст.18 вказаного Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Виходячи з викладеного вище, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.1048,1056-1 ЦК України та не є комсенсацією в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживача». Крім того, норма закону, зокрема п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування неустойки (пені,штрафу), а не до всіх умов договору. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження позивача про надмірне нарахування пені за порушення грошового зобов`язання, не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 0696-7403 пеня не нарахована. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що не нараховував пеню [PERSON] і станом на дату подання відзиву сума пені становить 0,00 грн, оскільки відповідно до прийнятого Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVID-19)» кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Позивачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяв на умовах, зазначених як вкрай невигідних для себе. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача з моменту укладення договору відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору, протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин. Аналогічні умови містяться у п. 4.1 Кредитного договору. Проте позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного Кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, а доводи позивача спростовуються самим змістом договору, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання п.п. 2.4, 5.2 6 договору недійсними. Виходячи з викладеного вище, підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, його слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed