Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

у червні 2022 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою про продовження обмежувального припису, згідно з якою заявник просила суд: продовжити обмежувальний припис виданийна підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року по справі № 761/39815/21 відносно [PERSON] [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , на строк 6 (шість) місяців, встановивши заходи тимчасового обмеження його прав, зокрема: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] та [PERSON] ; - заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] . Подану заяву обґрунтовує тим, що 02 грудня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису задоволено частково. Видано обмежувальний припис відносно [PERSON] [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , на строк 6 (шість) місяців, встановивши заходи тимчасового обмеження його прав, зокрема: 1. Заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] та [PERSON] . 2. Заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] . Допущено негайне виконання даного рішення. Заявником зазначено, що 03 лютого 2022 року близько 18 год. 20 хв. [PERSON] приїхав до будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] чим самим не виконав рішення Шевченківського районного суду м. Києва № 761/39815/21 від 02.12.2021 року. 18 лютого 2022 року Вишгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було зареєстровано кримінальне провадження № 12022116150000044 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України. Тобто, заявниця вважає, що [PERSON] навмисно не виконує рішення суду та продовжує вчиняти протиправні дії відносно [PERSON] та [PERSON] . У заяві зазначено, що про існування обмежувального припису [PERSON] було достеменно відомо, оскільки 23.12.2021 року ним подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року по справі № 761/39815/21. 24 лютого 2022 року відбулась збройна агресія російської федерації проти України, [PERSON] разом із донькою вимушені були виїхати з основного місця проживання як надалі від місць проведення основних бойових дій. На даний час [PERSON] та [PERSON] не мають змоги повернутися додому, оскільки переживають, що [PERSON] знову може викрасти дитину та вивезти її в невідомому напрямку, як то було в лютому та липні 2021 року, оскільки дія обмежувального припису закінчилась. Дитина - [PERSON] [INFO] зазнала психологічного насильства з боку батька [PERSON] , у неї патологічний страх перед його діями, що підтверджується Професійним висновком кандидата психологічних наук [PERSON] , щодо перебігу психологічної роботи з малолітньою [PERSON] , [INFO] , на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 15.09.2021 року в рамках кримінального провадження № 12021100100001222 від 26.03.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України. Таким чином, [PERSON] , вважає, що вона та дитина [PERSON] є особами, які зазнали домашнього насильства. Заява обґрунтована тим, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] та [PERSON] необхідно продовжити обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , та заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2022 року відкрито провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні 10.06.2022 року представником заявника до матеріалів справи дочуло копію вступної та резолютивної частини рішення від 02.12.2021 року по справі №761/39815/21 та рішення по вказаній справі з Єдиного державного реєстру судових рішень. В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримав, просив її задовольнити з викладених підстав. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, будь - яких заяв до суду не надіслав. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 2, 7 ч.2 ст. 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Предметом доказування є порушення уже встановленого обмежувального припису та вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису задоволено частково. Видано обмежувальний припис відносно [PERSON] [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , на строк 6 (шість) місяців, встановивши заходи тимчасового обмеження його прав, зокрема: 1. Заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] та [PERSON] . 2. Заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] . Допущено негайне виконання даного рішення. Відомості, щодо набрання вказаним рішенням законної сили відсутні. З письмових матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2022 року сектором дізнання Вишгородського районного управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було зареєстровано кримінальне провадження № 12022116150000044 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України, яке зареєстровано на підставі заявника [PERSON] . З якого вбачається, що до Вишгородського РУП надійшла заява від гр. [PERSON] [INFO] прож. за адресою6 [ADDRESS] про те, що колишній чоловік [PERSON] [INFO] прож. за адресою: [ADDRESS] , не виконує рішення Шевченківського районного суду м. Києва щодо заборони наближатися до місця проживання (перебування) заявниці (ЄО 2121). Судом встановлено, що всі долучені до матеріалів справ документи на які посилається заявник свідчать про те, що вона зверталася до правоохоронних органів з повідомленням про невиконання рішення Шевченківського районного суд м. Києва про встановлення обмежувального припису. Проте, надані докази не містять підтверджуючої інформації вчинення [PERSON] порушення заборон, які встановленні рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року у справі №761/39815/21 чи вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно [PERSON] та [PERSON] . Верховний суд у постанові від 06.02.2020 року у справі за 753/8626/19 висловив позицію, що сам факт неодноразового звернення заявника до різних органів з підстав вчинення щодо заявника психологічного та фізичного домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що вчинено щодо заявника домашнього психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Беззаперечних доказів, які вказують на порушення обмежувального припису [PERSON] чи підтверджують вчинення домашнього насильства у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця, та її представник суду не надали, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітніх дітей у зв`язку із відмовою суду у продовженні обмежувального припису немає. Крім того, суд враховує, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року справа №761/39815/21, яким видано обмежувальний припис не набрало законної сили, оскільки з повідомлення представника заявниці, перебуває на розгляді Київського апеляційного суду за апеляційною скаргою [PERSON] . З огляду на викладені обставини, суд вважає, що заявником не доведено наявність обґрунтованих підстав для продовження обмежувального припису, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed