Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

27.08.2021 року до Святошинського районного суду надійшов позов від [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та [PERSON] про стягнення страхового відшкодування і шкоди завданої внаслідок ДТП. В подальшому, 10.09.2021 року позивачем була подана уточнена позовна заява (а.с.54-57). У зазначеному позові [PERSON] просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 116 523,72 грн., витрати за проведення авто товарознавчого дослідження-2500 грн., судовий збір в розмірі-1970,41 грн. В тому числі, з [PERSON] позивач просить суд стягнути різницю між страховим відшкодуванням та фактичною вартістю відновлення транспортного засобу і розмір франшизи, що в сумі складає 64 016,28 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 18.06.2021 року, о 00.10 год. в м. Переяслав по вул. Героїв Дніпра на перехресті з автошляхом Бориспіль-Дніпро [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Kia Retona", д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не впевнився в безпечності та при виїзді з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі й допустив зіткнення з автомобілем "Renault Trafic", д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначив, що згідно полісу №АР9912593 автомобіль "Kia Retona" застрахований у ПрАТ «Страхова група «ТАС», страхова сума полісу на одного потерпілого становить 130 000 грн. за шкоду заподіяну майну. Однак, листом №15061/9121 від 29.07.2021 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовило позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що державна реєстрація автомобіля "Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] припинена, а тому його участь в дорожньому русі заборонена, відтак на момент ДТП даний транспортний засіб не був забезпечений полісом. Вважає, наявність того факту, що транспортний засіб міг бути знятий з реєстрації в іншій країні, не може нівелювати забов`язання страховика здійснити страхове відшкодування. Ухвалою суду від 30.08.2021 р. вказаний позов залишено без руху, було надано строк для усунення недоліків. 10.09.2021 р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, вимоги ухвали позивачем виконано (а.с.50-57). Ухвалою суду від 10.09.2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження (а.с.59-60). 18.10.2021 року до суду від представника ПрАТ «СГ "ТАС" надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що 23.06.2021 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ "ТАС" із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва державного підприємства «Regitra» реєстрація автомобіля "Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі заборонена. У зв`язку з цим автомобіль "Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів. Зазначив, що ПрАТ «СГ «ТАС» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу оскільки автомобіль" Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.84-87). В подальшому, 18.10.2021 року до суду від відповідача ПрАТ "СГ ТАС" надійшов зустрічний позов до [PERSON] , треті особи: [PERSON] ; [PERSON] про визнання страхового полісу недійсним. Уточнений зустрічний позов було прийнято ухвалою суду від 18.01.2022 р. до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.75-78). Зустрічний позов обґрунтований тим, що транспортний засіб "Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] забезпечений полісом страхування №АР9912593 між [PERSON] (як страхувальником) та ПрАТ «СГ ТАС» (як страховиком) зареєстрований в республіці Литва. Однак, позивачем за зустрічним позовом встановлено, що даний транспортний засіб знятий з реєстрації в республіці Литва, а тому суперечить положенням чинного законодавства. Зустрічні позовні вимоги просив задовольнити (а.с.132- 136 - зустрічна позовна заява (уточнена). 16.11.2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] подано відзив на позов (а.с.105-106). 03.02.2022 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав відзив за зустрічну позовну заяву (а.с.149-152). Представник третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] 09.02.2022 року надав суду письмові пояснення, в яких заперечував проти зустрічного позову мотивуючись, відсутністю підстав до визнання договору ОСЦПВ недійсним, так як факт зняття з реєстрації транспортного засобу не забороняє укладання полісу страхування транспортного засобу. У задоволенні зустрічних позовних вимог ПрАТ «СГ ТАС» до [PERSON] просив відмовити (а.с.179-181). Ухвалою суду від 10.02.2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено судовий розгляд справи (а.с.185). Суд, заслухавши пояснення сторін та іх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги обох сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] є власником транспортного засобу "Renault Trafic", д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.40). Також, встановлено, що 18.06.2021 року, о 00.10 год. в м. Переяслав по вул. Героїв Дніпра на перехресті з автошляхом Бориспіль-Дніпро [PERSON] керуючи транспортним засобом "Kia Retona", д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не впевнився в безпечності та при виїзді з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі й допустив зіткнення з автомобілем "Renault Trafic", д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальну шкоду. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 10.1, 16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2021 року (справа №373/993/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. (а.с.202). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дії чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних дій [PERSON] . Також, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» поліс №АР9912593. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн., розмір франшизи 1500 грн. (а.с.6, 80). 23.06.2021 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група ТАС» із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування по ДТП, що мала місце 18.06.2021 року. Листом №15061/9121 від 29.07.2021 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» [PERSON] повідомлено, що згідно витягу з реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва державного підприємства «Regitra» станом на 18.06.2021 року державна реєстрація автомобіля "Kia Retona" д.н.з. [NUMBER] була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі заборонена. Таким чином, автомобіль "Kia Retona" не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів у зв`язку із припиненням його реєстрації участі у дорожньому русі та зняття ТЗ з реєстрації (а.с.7-8). Згідно страхового акту №17398/40/2021/53 від 23.06.2021р. встановлено, що на підставі наявних документів прийнято рішення про відмову у страховій виплаті/не визнано страховим випадком. Відповідно до звіту про оцінку майна №А06-32 автомобіля Renault Trafic д.н.з. [NUMBER] , встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 05 липня 2021 року становить 118 023,72 грн. (а.с.9-38). Згідно квитанції до прибуткового ордера №31 від 05 липня 2021 року вартість робіт з незалежної оцінки майна становить-2500 грн. (а.с.46). Відповідно до Акту виконаних робіт №ФО.00003016 від 23.08.2021 встановлено, що вартість фактичного відновлення ТЗ Trafic д.н.з. [NUMBER] з урахуванням слюсарних робіт та запасних частин складає 179 040,00 грн. (а.с.44-45). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди забов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.2 ст. 1194 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодування потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України«Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ). За змістом статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відмова у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, ПрАТ «Страхова група «ТАС», уклавши з [PERSON] договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану третій особі. За змістом статті п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків п. «а» пункту 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України. Враховуючи, що суб`єкт підприємницької діяльності - ФОП [PERSON] , який безпосередньо здійснив ремонт автомобіля "RENAULT Trafic" д.н.з. [NUMBER] не є платником ПДВ, то розмір страхового стягнення матеріального збитку, визначений у висновку про оцінку транспортного засобу від 05 липня 2021 року за вирахування 20% ПДВ становить 94 418,98 грн. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Судом встановлено, що розмір франшизи згідно полісу №АР9912593 становить 1500 грн.. Враховуючи встановлені обставини в справі, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Страхова група ТАС» на користь [PERSON] підлягає страхове стягнення у розмірі 92 918, 98 грн. (з вирахуванням розміру франшизи) . Також, з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягнення по відшкодуванню завданої шкоди внаслідок ДТП у сумі 87 621,02 грн., що включає в себе: різницю між страховим стягненням та фактичною вартістю завданої шкоди; розмір франшизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. При вирішенні справи, суд приходить до висновку, що кошти, сплачені позивачем за первісним позовом [PERSON] в розмірі 2500 грн. за проведення незалежної оцінки майна є тими витратами, які особа вимушена була зробити для відновлення свого порушеного права, тому сума коштів в розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача. Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" на користь позивача 1024,04 грн. сплаченого судового збору та 2500 грн. витрат на проведення незалежної оцінки майна. Стягнення з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом складає 945,06 грн. Стосовно зустрічної позовної заяви, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частинами першою, другою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України «Про страхування», відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п. 10.4 ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Також, ст. 17 вказаного Закону передбачено, що укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Виходячи з положень статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Разом з тим, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування». Такий правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року в справі № 910/14693/17. За таких обставин, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, страховик повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати з укладення такого договору щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами. Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України «Про страхування», відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Судом установлено, що сторони при укладенні договору страхування досягли згоди щодо усіх його істотних умов. Крім того, він укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, що свідчить про дотримання вимог законодавства щодо змісту і форми цього правочину. Загальні підставі недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Додаткові підстави недійсності договору страхування зазначені у статті 998 ЦК України та статтею 29 Закону України «Про страхування», якими передбачено, що договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Відповідно до п.10.4 статті 10 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Суд зазначає, що посилання позивача за зустрічним позовом на те, що автомобіль "KIA Retona" д.н.з. [NUMBER] був знятий з реєстрації в республіці Литва на дату вчинення ДТП не є правовою підставою для визнання внутрішнього договору страхування цивільно-правової відповідальності недійсним. З огляду на вище викладене, суд дійшов до висновку, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АР9912593 від 03.04.2021 року в ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено правомірно. Відповідно до п.1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 76, 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину, встановленої статтею 204 ЦК України, позивачем за зустрічним позовом не надано, що було його процесуальним обов`язком. Враховуючи вищевикладене зустрічний позов не обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він не підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial