Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] являється батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав повністю, погоджується на сплату аліментів в розмірі запропонованому позивачем, просив відмовити у стягнені судових витрат на правову допомогу та зменшити суму судових витрат щодо сплати судового збору у зв`язку з визнанням позовних вимог. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідач записаний батьком [PERSON] , [INFO] , тому згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття. Аліменти повинні бути стягнуті в частці від доходу (прибутку) відповідача, оскільки позивач заявила такі вимоги, відповідач визнав позов та це відповідає вимогам чинного Законодавства. Суд погоджується з позивачем та вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач працездатний та це відповідає вимогам Закону. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової\~угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зміст заяви\~відповідача свідчить\~про часткове\~визнання позову,\~а тому\~не підлягає\~застосуванню ч.1 ст. 142 ЦПК України та зменшення суми судових витрат щодо сплати судового збору у зв`язку з визнанням позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. Також позивач просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700 грн. Згідно норм\~ст. 137 ЦПК України, встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Разом з цим, доказів направлення копій документів на підтвердження тверджень про фактичне понесення витрат на правничу допомогу, які були додані до позовної заяви лише суду, або вручення таких доказів іншим учасникам справи до суду представлено не було. За таких умов суд позбавлений можливості взяти такі докази до уваги при вирішенні питання про стягнення судових витрат, що в свою чергу обумовлює недоведеність заяви представника позивача та неможливість її задоволення в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial