Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , стягнути на її користь понесені нею судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 19 вересня 2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Вважає, що ознаки притаманні сім`ї між нею та відповідачем відсутні. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, неодноразово виникали конфліктні ситуації, сварки, непорозуміння, що й призвело до втрати тісних сімейних відносин. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, як вбачається із змісту позовної заяви, вона просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав заяву, із змісту якої вбачається, що він позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить справу розглянути у його відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд встановив, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] з 19 вересня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 19 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 80 (а.с. 4). У сторін є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Як вбачається із змісту позовної заяви позивачка бажає шлюб розірвати, а відповідач, згідно з поданою ним особисто до суду письмової заяви, проти розірвання шлюбу не заперечив. Таким чином, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, у зв`язку з чим позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 496 грн. 20 коп., а інших 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 496 грн. 20 коп., належить стягнути на користь позивачки з відповідача.

Outcome: approved