Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду про усунення\~перешкод користуванні власністю, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартирі [ADDRESS] . На їхньому поверсі також розташована квартира [ADDRESS] ,яка належить відповідачці [PERSON] . Зазначають, що у грудні 2020 року відповідачкою розпочато реконструкцію квартири [ADDRESS] , у тому числі її розширення за рахунок горища, яке знаходиться над вказаною квартирою, без дотримання встановленого законом порядку щодо проведення перепланування та переобладнання жилих приміщень у багатоквартирних будинках, зокрема, у частині отримання дозволу компетентного державного органу та згоди співвласників житлового будинку, що є порушенням, статей 368, 369, 382, 383 ЦК України та статті 152 ЖК України. Вказують, що численні звернення до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, відділу охорони культурної спадщини міської ради, поліції та прокуратури наразі результатів не дали. Роботи по переплануванню квартири відповідачем не зупинені, горище у попередній стан не приведено. Стверджують, що вчинення відповідачкою таких дій по реконструюванні своєї квартири за рахунок частини горища спільного користування, без будь-якої домовленості та без згоди усіх співвласників, без проектної документації на початок будівельних робіт є грубим порушенням прав позивачів та інших мешканців як співвласників даної будівлі, що призвело до позбавлення можливості співвласникам користуватись приміщенням спільної сумісної власності багатоквартирного будинку(частиною горища) для власних потреб. Крім того зазначили, що перепланування та порушення конструкції даху проведені без дозволу на виконання таких робіт, отримання якого повинно відбуватись у порядку, встановленому для об`єктів СС3 класу та без згоди відділу охорони культурної спадщини. Таким чином, відповідачка всупереч закону, нехтуючи інтересами інших співвласників будинку з повним безвідповідальним ставленням до безпеки людей, без згоди інших мешканців, самовільно захопила та утримує спільну сумісну власність - територію горища будинку, провела там перебудову та активно проводить ремонтні роботи. На підставі вищевикладеного, позивачі просять суд усунути їм перешкоди у користуванні приміщенням спільної сумісної власності (горищем) багатоквартирного будинку [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати самочинну збудовану перегородку на горищі будинку [ADDRESS] , демонтувати металеві сходи між горищем та квартирою [ADDRESS] та повернути дах на горищі та перекриття між горищем та квартирою [ADDRESS] у попередній стан. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.10.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Представник позивачів 26.11.2021 року подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 06.12.2021 року заяву представника позивачів про забезпечення позову було задоволено, заборонено [PERSON] або будь-яким іншим особам проводити роботи по реконструкції та ремонту квартири [ADDRESS] . 06.01.2022 року представник відповідачки [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в кому зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають з наступних підстав. Співвласниками багатоквартирного будинку була надана згода відповідачу на спірну реконструкцію квартири [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] та [PERSON] . Заявляючи позовні вимоги про приведення приміщення у попередній стан позивачами не надано доказів щодо можливості приведення в попередній стан горища без порушення цілісності основних конструктивних елементів житлового будинку, збереження його в належному технічному стані. Окрім цього позивачами не надано доказів, що проведеною на їх думку самочинною реконструкцією порушуються їх права, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 09.03.2022 року представник третьої особи Управління охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради подала до суду письмові пояснення у яких зазначила, що будинок [ADDRESS] знаходиться в межах комплексної охоронної зони Центрального історичного ареалу м. Чернівці, а також в межах буферної (охоронної) зони пам`ятки культурної спадщини, занесеної до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. На території цієї зони повністю зберігаються пам`ятки та об`єкти культурної спадщини, забезпечується охорона традиційного характеру середовища, тобто ландшафту, історично сформованих розпланування, парцеляції, забудови, цінних елементів історичного благоустрою, закріплюється та відтворюється значення пам`яток в архітектурно-просторовій організації історичного середовища, забезпечуються сприятливі умови огляду пам`яток та історичного ареалу в цілому. Також стверджувала, що згідно з історико-архітектурним опорним планом м. Чернівці (оцінка забудови) будинок [ADDRESS] є пам`яткою історії місцевого значення будинок, в якому жив український художник [PERSON] (1865-1937рр.) та відомий український філолог [PERSON] (1885-1959рр.); 1949-1959рр. взятий на державний облік рішенням Чернівецького облвиконкому від 17.10.1980р. №431. Відповідачка станом на 24.02.2022 року охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не укладала. Отже, за наслідками здійснення візуального спостереження за станом збереження пам`ятки, проведеного Управлінням охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради, встановлено, що власником квартири [ADDRESS] здійснюються роботи по реконструкції квартири з порушенням законодавства про охорону культурної спадщини. На підставі вищевикладеного, оскільки відповідачем самочинно, з порушенням законодавства у сфері охорони культурної спадщини та без згоди співвласників будинку проведено будівельні роботи на об`єкті культурної спадщини, вважає що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.01.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні\~ позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. \~ Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в задоволенні позивних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачів та просила їх задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з`явились. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 03.05.1993 року та технічним паспортом на квартиру. Як вбачається\~з Інформації\~із Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Згідно Акту ТОВ «Єврокомунбуд» затвердженого директором, при обстеженні горища будинку [ADDRESS] в місці Чернівці на предмет відсутності подачі електроенергії до квартир даного будинку було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проводяться роботи капітального характеру(встановлення бетонної підлоги) по переплануванню зазначеної квартири з добудовою за рахунок горища. При проведені робіт пошкоджено електричний кабель розподільчої щитової в результаті чого припинено електропостачання до низки квартир. Влаштовано перегородку на горищі квартири [ADDRESS] , доступу до електромережі немає, що також підтверджується відповідними фотокартками. Відповідно до листів Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від встановлено, що в квартирі [ADDRESS] та належить [PERSON] , дійсно здійснюються будівельні роботи з її розширення за рахунок горища, а саме демонтовано частину перекриття, змонтовано металеві сходи, змінено планувальні рішення першого поверху. Інформація щодо документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання будівельних робіт за вищевказаною адресою відсутня. Вказані роботи здійснювались самовільно, без набуття права на виконання будівельних робіт. Чим порушено вимоги п. 3 ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та з порушенням законодавства про охорону культурної спадщини. Згідно Акту ТОВ «Єврокомунбуд» від 28.09.2021 року затвердженого директором, при обстеженні горища будинку [ADDRESS] в місці Чернівці було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проводяться заміна вікон без дозволу, на зауваження робітники не реагували, ніяких документів та доступу до квартири не надали ні працівникам ТОВ «Єврокомунбуд» ні працівникам поліції. Зі слів робочих ініціатором даних робіт є власниця квартири. Рішенням Чернівецької міської ради №251/11 від 28.10.2021 року управлінню охорони культурної спадщини міської ради доручено підготувати проект розпорядження міського голови щодо створення комісії за фактом самочинної реконструкції квартири [ADDRESS] та порушенням вимог законодавства про охорону культурної спадщини. Згідно нотаріальної заяви [PERSON] та [PERSON] від 17.10.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Макеєвою Н.В., зареєстрованою в реєстрі за №7669, №7670, останні не заперечувала та надали згоду [PERSON] на реконструкцію з влаштування мансардних приміщень в об`ємі горща, квартири [ADDRESS] з виготовленням(погодженням) всіх дозвільних документів. Згідно нотаріальної заяви [PERSON] та [PERSON] від 27.05.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом ЧМНО Романюк Г.В., зареєстрованою в реєстрі за №459,№460, останні повідомили, що відкликають надану ними заяву про згоду на реконструкцію квартири [ADDRESS] власником якої є [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 17.10.2020 року приватним нотаріусом ЧМНО Макеєвою Н.В., за реєстровими номерами №7669, №7670. Норми права, та мотиви їх застосування. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.\~Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. \~Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Згідно ч.6 цього Закону співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; інші права, визначені законом. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. \~Статтею 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. \~Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила). Пунктом 3.2.1 Правил установлено, що на горищах та технічних поверхах повинен забезпечуватися: температурно-вологісний режим горищних приміщень, що перешкоджає випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій; доступ до всіх елементів і чистота горищного приміщення. Горищні приміщення не повинні бути захаращені будівельним сміттям, домашніми й іншими речами та обладнанням; використання горищних приміщень під майстерні, для сушіння білизни і під складські приміщення не допускається (пункти 3.2.5, 3.2.7 Правил). Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що співвласники горища - власники квартир у багатоквартирному будинку, зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, у якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення. Допоміжні приміщення, а саме горище, яке призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, не підлягає приватизації та не може бути поділене і виділене власнику квартири в багатоквартирному житловому будинку без втрати його функціонального призначення. \~У пункті 1.3 Рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначено, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. \~Право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, щоб не порушувався принцип спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно переобладнання чи реконструкції допоміжних приміщень вимагає погодження всіх співвласників.\~Для проведення власником приватного житлового фонду переобладнання і перепланування житлових приміщень, зокрема тих, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідний дозвіл власника будинку (квартири). На підставі дозволу співвласників на проведення переобладнання і перепланування житлових приміщень власник звертається до виконавчого комітету місцевої ради. За відсутності нотаріально завіреної копії згоди співвласників приміщення загального користування, а саме горища над квартирою, містобудівні умови та обмеження є такими, що видані з порушенням установленого законодавством порядку. Відповідно до частини четвертої статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Разом із цим нотаріальна форма згоди на отримання містобудівних умов та обмежень встановлена не законом, а локальними нормативними актами - рішеннями органів місцевого самоврядування. При цьому допускається засвідчення такої згоди директором комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд. Враховуючи, що розпорядження спільним майном здійснюється за згодою всіх співвласників, суд вважає, що важливе значення при вирішенні справ такої категорії має сам факт відповідного волевиявлення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] не отримала згоди від всіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] для переобладнання і перепланування допоміжного приміщення (горища) вказаного багатоквартирного будинку. Окрім цього встановлено, що відповідачка не зверталась до виконавчого комітету місцевої ради та не отримувала відповідного дозволу на проведення робіт по переобладнанню та переплануванню (горища) багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивачів були порушені відповідачем і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом згідно вимог закону. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний із застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. \~\~\~\~\~ У зв`язку із цим порушене право позивачів підлягає захисту в обраний ними спосіб. Позивачі у зв`язку із захистом свої прав понесли судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 1816 грн. 00 коп., судового збору при поданні\~заяви про\~забезпечення позову у розмірі 454 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивачів у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України(договір, ордер, квитанції). Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенні у розмірі 100%. Отже з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати,\~а саме:\~судовий збір,\~що сплачений\~при поданні\~позовної заяви\~у розмірі\~1816\~грн.\~00\~коп.\~по 908\~грн.\~00\~коп.\~на користь\~кожного,\~судовий збір\~сплачений при\~поданні заяви\~про забезпечення\~позову у\~розмірі 454\~грн.\~00\~коп.\~по 227\~грн.\~00\~коп.\~на користь\~кожного та\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 7000\~грн.\~по 3500\~грн.\~00\~коп.\~на користь\~кожного.

Outcome: approved