Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну частку (пай), розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натрі (на місцевості), що знаходиться на землях Колективного сільськогосподарського підприємства «Троїцьке», розташованої в с.Троїцьке Біляївського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0220969 виданого на підставі рішення Біляївської районної державної адміністрації від 05.12.1996 року №383/96. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем за законом до майна якого є його донька [PERSON] . На підставі заяви позивача нотаріальною конторою була зведена спадкова справа №312/2014 до майна [PERSON] . Відповідно до листа державного нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку та рекомендовано звернутись до суду з питанням визнання права власності в порядку спадкування за законом. Таким чином позивачка не має можливості набути спадщину в порядку передбаченому ст.1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.01.2022 року відкрито провадження по справі, з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 09.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового засідання позивач та її представник не з`явилися, але від представника позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу у їх відсутність (а.с.98-99). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність (а.с.69-70 ). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.05.2014 року\~\~(а.с. 33). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.1971 року, позивач є донькою [PERSON] (а.с. 40). Позивачка, уклавши шлюб з [PERSON] , змінила дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 18 (а.с. 41). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0220969 від 09.02.1998 року, [PERSON] належить земельна частка (пай) розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за №5402 від 20.11.2003 року, спадкоємцем за заповітом зазначеного майна земельної частки (пай) розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі є [PERSON] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] ,\~спадкоємцем за\~заповітом була\~ [PERSON] , яка прийняла спадщину та отримала на своє ім`я Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 20 листопада 2003 року за реєстровим № 540, яка не перереєструвала на своє ім`я право на земельну частку (пай) розміром 2, 64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Троїцьке» в селі Троїцьке, Біляївського району Одеської області. Після смерті [PERSON] , спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцем за законом до майна якого є його донька - [PERSON] . Позивачка звернулася із заявою до Біляївської районної\~державної нотаріальної\~контори про прийняття спадщини на земельну ділянку, однак листом №1953/02-14 від 08.05.2019 року (а.с.14) їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрацію права на земельну частку (пай), площею 2,64 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натрі (на місцевості), що знаходиться на землях Колективного сільськогосподарського підприємства «Троїцьке» Біляївського району Одеської області (а.с. 14-15). Як вбачається зі спадкової справи №312/2014 року, позивачка є спадкоємцем за законом на вказану земельну частку (пай), розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натрі (на місцевості), що знаходиться на землях Колективного сільськогосподарського підприємства «Троїцьке», розташованої в с.Троїцьке Біляївського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (ай) серії ОД №0220969 виданого на підставі рішення Біляївської районної державної адміністрації від 05.12.1996 року №383/96, інших спадкоємців немає (а.с. 31-66). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої\~статті 16\~ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України,\~Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі\~статтею 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Суд звертає увагу на те, що право власності на нерухоме майно \~відповідно \~до закону \~підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної \~\~реєстрації, відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину, тому позивач змушена була звернутись з позовом до суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані \~докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved