Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У березні 2019 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (в ході розгляду справи змінило назву на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», далі також - ПрАТ «СК «АРКС», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 34 176,50 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 21.06.2016 у м. Києві на вул. Хрещатик сталася дорожньо-транспортна пригода (далі також - ДТП) за участю автомобілів Бентлі Контіненталь, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Міцубісі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва. Автомобіль Бентлі Контіненталь, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «АХА Страхування» відповідно до договору страхування наземного транспорту від 05.04.2016 № bm4131а6к5. На виконання умов вказаного договору позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 68 709,22 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» з лімітом відповідальності в розмірі 50 000 грн. та франшизою в розмірі 500 грн. В порядку регресу ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 34 532,72 грн., а відтак невідшкодованою залишилась частина збитку в розмірі 34 176,50 грн., яку повинен відшкодувати відповідач відповідно до вимог статті 1194 ЦК України. Відповідач позов не визнав та мотивував свої заперечення тим, що при визначенні розміру страхового відшкодування позивач безпідставно врахував витрати на заміну решітки заднього бамперу, пошкодження якої не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, винуватцем якої він був, а наданий на підтвердження розміру шкоди рахунок ФОП [PERSON] не відповідає загальним засадам оцінки майна і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у зв`язку з чим не може вважатися належним і допустимим доказом. Вказав також, що за будь-яких обставин він може нести відповідальність за завдану шкоду лише в розмірі, що перевищує ліміт відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 27.03.2019 суд відкрив провадження за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 05.08.2019 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи та відзив на позовну заяву з клопотанням про виклик сторін у судове засідання. 12.08.2019 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Ухвалою від 09.09.2019 суд замінив сторону позивача його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" та призначив судове засідання на 17.03.2020. 02.03.2020 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. 17.03.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 08.09.2020. 22.06.2020 від представника позивача [PERSON] надійшло повторне клопотання про розгляд справи без її участі. 07.09.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 26.11.2020. 27.10.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 09.11.2020 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні 26.11.2020 суд надав стороні відповідача час на подачу належним чином оформленого клопотання про призначення експертизи та відклав розгляд справи на 26.01.2021. 19.01.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про призначення комплексної судової трасологічно-автотоварознавчої експертизи. Ухвалою від 26.01.2021 суд задовольнив клопотання представника відповідача [PERSON] , призначив експертизу та зупинив провадження по справі на час її проведення. Ухвалою від 09.06.2021 суд поновив провадження по справі враховуючи, що для проведення експертизи у експерта виникла необхідність в уточненні поставлених питань та надання додаткових матеріалів і призначив судове засідання на 25.06.2021. 24.06.2021 від представника позивача Волчек Н. М. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Ухвалою від 25.06.2021 суд повертає матеріали справи на експертизу до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення експертизи, експертизу проводити без огляду експертом автомобіля Бентлі Контіненталь на підставі даних, зафіксованих у протоколі огляду транспортного засобу і в акті виконаних робіт та витребовує від ПАТ «СК «АРКС» кольорові фотографії пошкодженого транспортного засобу Бентлі Контіненталь на CD-диску. 08.07.2021 від представника позивача Волчек Н. М. надійшли кольорові фотографії пошкодженого ТЗ на CD-диску. 02.05.2022 до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи. 13.05.2020 суд поновив провадження по справі та призначив її до розгляду в судове засідання на 30.06.2022. 24.05.2022 від представника позивача Волчек Н. М. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. В судове засідання 30.06.2022 представник позивача не з`явилася, у раніше поданих заявах просила розглядати справу за її відсутності, відповідач та його представник позов не визнали з підстав, викладених у відзиві, просив у позові відмовити, вислухавши вступну промову, дослідивши письмові докази та додаткові пояснення суд вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частину рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 05.04.2016 між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено договір страхування наземного транспорту № bm4131а6к5, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Бентлі Контіненталь, д.н.з. [NUMBER] , на строк з 05.04.2016 по 04.04.2017 (а.с. 19-22). 21.06.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобілів Бентлі Контіненталь, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Міцубісі, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9). На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «АХА Страхування» виконало свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, перерахувавши безготівкові кошти в сумі 68 709,22 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 22.06.2016, страховим актом № АХА2110808 від 12.07.2016, рахунком-фактурою № АС-00002978 від 07.07.2016, актом виконаних робіт № ПО-0000142 від 16.08.2016, платіжним дорученням № 254 762 від 14.07.2016 та розрахунком сум страхового відшкодування (а.с. 8, 11, 12, 13, 14, 16-18). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність при використанні керованого [PERSON] автомобіля Міцубісі, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ СК «УНІКА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6647256 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000 грн та франшизою 500 грн. (що підтверджується Довідка № 94396296 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу АЕ/6647256). На цій підставі позивач звернувся до ПрАТ СК «УНІКА» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 02.11.2016 ПрАТ СК «УНІКА» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 34 532,72 грн. 02.02.2017 позивач направив відповідачу письмову претензію № СУ/003259/4-3, з вимогою добровільно компенсувати витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в сумі 34 176,50 грн., проте вказана вимога залишилася без реагування (а.с. 7). ІV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Згідно з нормою частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зміст правового статусу страховика визначений нормами статті 988 ЦК України та статті 20 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР), положеннями яких передбачено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату. Відповідно до статті 25 Закону № 85/96-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Судом установлено, що оцінка шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю "Бентлі Контіненталь" д.н.з. [NUMBER] , позивачем не здійснювалась, а розмір страхового відшкодування визначався на підставі даних рахунку-фактури № АС-00002978 від 07.07.2016 та акту виконаних робіт № ПО-0000142 від 16.08.2016, складених ФОП [PERSON] , що не суперечить ні умовам договору страхування, ні Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише даних автотоварознавчого дослідження. Згідно з приписами статті 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Більше того, згідно з даними висновку експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи № КСЕ-19/111-21/45402 від 22.02.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Бентлі Контіненталь" д.н.з. [NUMBER] , склала 72 443,69 грн. (а.с. 148-167), тобто перевищує розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування. Жодних доказів, які б свідчили про те, що пошкодження решітки (лівої гратки) заднього бамперу автомобіля Бентлі Контіненталь не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, винуватцем якої був відповідач, суду не надано, натомість проведеним у справі експертним дослідженням установлено, що такі пошкодження могли утворитися в результаті контактування передньої (правої, центральної) виступаючої частини автомобіля Міцубісі із задньою (центральною, лівою) частиною автомобіля Бентлі Контіненталь. Норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачають, що до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Аналіз наведених законодавчих положень в їх сукупності дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодування матеріальної шкоди у винуватця дорожньо-транспортної пригоди, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність (в тому числі в порядку регресу (суброгації), виникає лише у разі, якщо у страховика у визначених законом випадках не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно з положеннями статей 12, 76-82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір. За умовами укладеного між позивачем та Кавицькою договору страхування розмір страхованого відшкодування визначається без урахування коефіцієнта фізичного зносу, тобто страховик зобов`язаний відшкодувати страхувальнику вартість фактично завданих збитків, який визначається як вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу. Такі умови договору страхування не суперечать Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Судом установлено, що позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, реалізував своє право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і у зв`язку з недостатністю одержаної від останнього суми для повного відшкодування завданих збитків звернувся до суду з даним позовом. Отже ураховуючи, що різниця між отриманою позивачем від ПрАТ «СК «Уніка» регресною виплатою і розміром страхової суми, зазначеної у страховому полісі відповідача (лімітом відповідальності) становить 15 467,28 грн (50000-34532,72), позивач повинен довести, що у страховика цивільної відповідальності відповідача не виник обов`язок з відшкодування цієї суми. За положеннями Закону 1961-IV оцінка шкоди є обов`язковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування, при цьому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, відшкодовуються з урахуванням зносу (стаття 29), а відтак наявні підстави вважати, що ПрАТ «СК «Уніка» визначало розмір регресної виплати за результатами проведеної оцінки. Відповідно до законодавства належним доказом вартості збитків, завданих пошкодження транспортного засобу у ДТП, є акт автотоварознавчого дослідження (звіт, висновок), складений особою, що має відповідну кваліфікацію, спеціальні знання у галузі автотоварознавства та відповідний сертифікат оцінювача або статус судового експерта. Таких доказів позивач не надав, а відтак не довів наявність у страховика цивільної відповідальності відповідача законних підстав для зменшення обсягу його відповідальності перед позивачем. Зважаючи на викладене, суд визнає обгрунтованими вимоги ПрАТ «СК «АРКС» до [PERSON] про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди (сумою виплаченого страхового відшкодування) і страховою сумою, зазначеною у страховому полісі відповідача (лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну), тобто в сумі 18 709,22 грн (68 709,22 грн - 50 000 грн). V. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921 грн.(а.с. 6). Загальний розмір заявлених позивачем вимог становив 34 176,50 грн. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже ураховуючи, що позов задоволений на 18 709,22 грн., тобто на 55/100 частин (18709,22х100/34176,50), на [PERSON] слід покласти 55/100 частин сплаченого позивачем судового збору, що становить 1 056,55 грн. (1921/100х55). На підставі викладеного,

Outcome: partial