Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

01.11.2021 [PERSON] в особі свого представника адвоката Сосєдко М.О. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №51900 від 20 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-04424-040913 від 04 вересня 2021 року, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень (а.с. 2-10). Обґрунтовуючи позов, зазначає, що виконавчий напис було видано з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зазначає, що виконавчий напис може бути виданий лише у разі надання доказів щодо безспірності заборгованості, у разі наявності доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості та за нотаріально-посвідченим договором . Ухвалою від 02 листопада 2021року (а.с.35-38) заяву позивача про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, одночасно витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином завірену копію виконавчого напису №51900 від 20.05.2021 та копії документів, на підставі яких його було вчинено (а.с.39-41). У судове засідання учасники справи повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримує (а.с.66). Відповідач про причину неявки суд не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не направив. Треті особи про дату та час судового розгляду повідомлені. Від Дружківського відділу державної виконавчої служби надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника (а.с.55). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. письмових пояснень по суті позову, витребувані судом докази до суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81\~ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №51900, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дакорд Фінанс» (місце знаходження: 02002, м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, буд.13 оф.403, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43950742), якому ТОВ «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346) відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №240621-ФК від 30 квітня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877) відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (код платника податків згідно з ЄДРПОУ 39508708) відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому «ПАТ «Дельта Банк» (код платника податків згідно з ЄДРПОУ 34047020) на підставі Договору факторингу №450/К від 11 травня 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №001-04424-040913 від 04 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] за період з 30.04.2021 року по 20.05.2021 року включно, у розмірі: 2018,90 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 964,94грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, комісіями; 50,00грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 3033,83 грн. (а.с.13). 06 жовтня 2021 року державним виконавцем Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Карпенком А.М.,було відкрито виконавче провадження ВП №66997488 з примусового виконання виконавчого напису №51900, виданий 20.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., яким стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дакорд Фінанс» (ЄДРПОУ: 43950742) загальну суму заборгованості 3033,83 грн. (а.с.12). Відповідач, який обізнаний про суть і підстави позову, своїм правом на подачу відзиву не скористався, обов`язку щодо надання усіх наявних у нього письмових доказів, не приховування доказів, не виконав. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~\~Законом України «Про нотаріат»\~\~та іншими актами законодавства України, ч. 1 \~ст. 39 Закону «Про нотаріат». Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідач жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для видачі виконавчого напису, а також, що подані нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості та, що з дня виникнення права вимоги за кредитним договором, укладеним 04.09.2013 року, на момент вчинення виконавчого напису минуло не більше трьох років, надісланих боржнику повідомлень про усунення порушення умов договору, суду не надав. Так, відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. В цьому зв`язку, суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Отже, чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не містить окремого розділу щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а виключно за нотаріально посвідченими договорами. Таким чином, приватним нотаріусом Остапенко Є.М. не міг бути вчинений виконавчий напис №51900 від 20 травня 2021 року на підставі зазначеного в ньому Кредитного договору №001-04424-040913 від 04 вересня 2013 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Подібна правова позиція наведене у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21\~вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №\~12-5гс2) З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про виконавчий напис», а отже має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Будь-яких доказів, які б спростовували ці висновки суду, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до вимог ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу\~України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 908 гривень та 454 гривні на загальну суму 1362 гривні (а.с. 1,32), підлягають стягненню на його користь з відповідача. Крім того до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58\~ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України\~представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно\~статті 15 ЦПК України\~представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62\~ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, відповідності до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України\~«Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України\~«Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Представником позивача до матеріалів позовної заяви було долучено ордер Серії АЕ №1100213, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП №5066, Договір про надання правової допомоги №22 від 12 жовтня 2021 року, Акт виконаних робіт від 23 жовтня 2021 року та Квитанція АТ «Раййфайзен банк» від 13.10.2021 про оплату послуг адвоката в сумі 5000 гривень, що підтверджують понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги (а.с. 21,22,2326,27). Факт надання такої допомоги, окрім долученого договору та додатків, акту виконаних робіт, підтверджується також складеними адвокатом процесуальними документами: позовною заявою, заявою про забезпечення позову, адвокатського запиту, заявою про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с.2-10,33-34,66). На переконання суду понесені позивачем витрати на правничу допомогу є співмірними з заявленими позовними вимогами, з урахуванням того, що оспорюваним виконавчим написом з позивача на користь відповідача було стягнуто 62876 гривень, а також, враховуючи, що розмір таких витрат не перевищує мінімального розміру заробітної плати, встановленого на дату звернення з позовом до суду. Враховуючи викладене, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved