Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В ході підготовчого засідання ухвалою від 07.10.2021 року, за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача - Територіальну громаду в особі Долинської сільської ради Запорізького району, Запорізької області. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер її співмешканець - [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами за цією ж адресою- [ADDRESS] . Інша 1/2 частина цього будинку належить на праві власності позивачці. Заповіт спадкодавець залишив на інше спадкове майно- земельну ділянку на ім`я [PERSON] , який свої спадкові права вже оформив та отримав у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карашової Т.М. свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивачка вважає, що являється спадкоємцем четвертої черги за законом у порядку ст. 1264 ЦК України, оскільки постійно проживала з спадкодавцем на протязі більш ніж 5 років до дня смерті. Інших спадкоємців 1-4 черги немає. Позивачка зазначає, що у встановлений законодавством строк вона звернулася до нотаріуса Карташової Т.М. для подання заяви про прийняття спадщини. Однак, приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М. позивачці 23.07.2021 року було видано Постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому що згідно п.п. 4.4. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України «факт проживання спадкодавців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили», а тому і виникла необхідність для звернення з позовною заявою. Позивачка в позові зазначає, що фактичні сімейні стосунки між нею та спадкодавцем [PERSON] виникли в 2006 року, з цього часу вони проживали однією сім`єю до дня смерті спадкодавця у належній спадкодавцю та їй житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . З 2006 року вона була зареєстрована в зазначеному будинку. Позивачка та спадкодавець вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, та спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. По теперішній час позивачка проживає в спадковому житловому будинку. В зв`язку з тим, що позивачка не може отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову 1/2 частину житлового будинку в нотаріальній конторі, тому вона звернулася до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини разом з [PERSON] , який помер [INFO] , визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після його смерті, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за вищезазначеною адресою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутність та відсутність позивачки, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач: представник територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позов визнав. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Дослідивши позовну заяву разом з доданими матеріалами справи судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 18.01.2021 року, виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Позивач [PERSON] та [PERSON] спільно проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №08-62/0189 від 27.04.2021 року. Факт спільного проживання з спадкодавцем підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.07.2021, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] постійно та безперервно проживали за адресою: [ADDRESS] з 2006 року по день його смерті. Крім того, в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років. Свідки суду повідомили, що вони тривалий час знали померлого [PERSON] та позивачку [PERSON] , які з 2006 року фактично проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, спільний побут, у них був спільний бюджет. Вони разом підтримували порядок в будинку та дворі, обробляли сад та город; спільно проводили час, їздили у гості, купували майно для спільного користування, сплачували платежі за комунальні послуги. Всі життєві труднощі вони додали разом, піклувались однин про одного, мали взаємні права та обов`язки. Односельчани вважали їх членами однієї родини, про те, що шлюб між ними не був зареєстрований вони не знали, не цікавились такою інформацією. Право власності [PERSON] на майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстроване на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2006 року приватним нотаріусом Карташовою Т.М., р № 6208. Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. від 23.07.2021р. вих.№741/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв`язку з необхідністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю судовим рішенням. На запит суду приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що заповіт спадкодавець склав відносно іншого спадкового майна на користь третьої особи - [PERSON] , який спадщину за заповітом оформив та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на інше спадкове майно він заяв не подавав. Позивачка [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до п. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Цивільним Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Виходячи з положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенції), які передбачають, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Положення ст. 13 Конвенції передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно із п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5 «Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути:….. реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи…..». Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, всі наявні докази свідчать про те, що позивачка дійсно проживала однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини разом з [PERSON] , який помер [INFO] , та якому належала на праві приватної власності 1/2 житлового будинку в [ADDRESS] , що є підставою для визнання її спадкоємицею четвертої черги за законом після його смерті, та визнання за нею права власності на частину спадкового житлового будинку. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved