Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НРР № 864454 від 13 січня 2022 року. У будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача і фактично в будинку ніколи не проживав. Ухвалою від 03 березня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації, оскільки, як зазначено у позовній заяві, номери засобів зв`язку невідомі. На адресу суду не надійшло відзиву відповідача на позов. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З доданих до позовної заяви документів видно, що [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину №12, виданого 13 січня 2022 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, номер запису про право власності: 46144699 (а.с.6-7). Довідкою №51 від 08 лютого 2022 року, виданою виконкомом Вербківської сільської ради, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , з 05 березня 2013 року по теперішній час зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично за адресою реєстрації не проживав і наразі не проживає (а.с.8). За змістом статей 317, 319,\~321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Позивач просить захистити своє порушене право шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не є співвласником будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований у цьому жилому приміщенні і набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. При цьому відповідач фактично не проживає в будинку і не користується ним, однак не знявся з реєстрації, що може бути перешкодою у розпорядженні позивача своїм майном. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 Цивільного кодексу України. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати на сплату судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved