Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування Великодальницької сільської ради, звернулось до суду з уточненим позовом, в якому просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50% від необхідного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивував тим, що в службі у справах дітей Великодальницької сільської ради на обліку «Діти, які опинились в складних життєвих обставинах» перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , який взятий на облік наказом №167 від 01.10.2020 року, у зв`язку з тим, що дитина проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Батько дитини [PERSON] , помер [INFO] . Батьки малолітнього [PERSON] перебували у громадянському (не зареєстрованому) шлюбі. Відповідно до довідки, наданої виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради №2204 від 11.09.2020 року [PERSON] з 15.08.2020 року не проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З протоколу бесіди від 16.03.2020 року було встановлено, що [PERSON] ще в липні залишила дитину [PERSON] на дідуся [PERSON] , [INFO] та бабу [PERSON] , [INFO] . Цілком самоусунулась від утримання та виховання дитини. Інколи в телефонному режимі може поспілкуватись з дитиною. З акту обстеження житлово - побутових умов за адресою [ADDRESS] від 09.09.2021 року та протоколу бесід від 09.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] , з`ясовано, що [PERSON] вже понад рік не виконує батьківських обов`язків відносно [PERSON] , не відвідує дитину, не надає бабусі та дідусю для утримання дитини жодної матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я дитини. Періодично з`являється в селі, про що свідчать сусіди, але до дитини жодного разу не приходила. За час проживання в селі зарекомендувала себе з негативного боку, зловживає алкогольними напоями, часто сварилась з чоловіком тому, що залишала дитину на дідуся та бабусю, а сама зникала на декілька днів. 06.09.2021 року з метою захисту законних інтересів дитини, служба у справах дітей Великодальницької сільської ради звернулась з клопотанням до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Великодальницької сільської ради про надання доцільності на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 10.09.2021 року о 10:00 год., начальника служби у справах дітей Великодальницької сільської ради підтвердила, що на обліку служби у справах дітей перебуває малолітній [PERSON] , [INFO]. Від народження по теперішній час дитина проживає за адресою: [ADDRESS] на житловій площі, яка належить його дідові [PERSON] . Мати [PERSON] , [INFO] з 10.08.2020 року не виконує батьківські обов`язки по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO]. За весь цей час бачила його двічі, не цікавилась його життям, станом здоров`я, тощо. На засіданні комісії [PERSON] була запрошена належним чином, на засідання не прибула, роз`яснень не надала, на телефонний зв`язок не вийшла. З метою захисту прав та інтересів дитини, членами комісії одноголосно було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги позивача визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо задоволення позову. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, за змістом ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.05.2019 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1473. Батьками дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.09.2020 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №743. Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 01.10.2020 року за №167 про взяття дитина облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, встановлено, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , було взято на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що дитина проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Копією акту обстеження умов проживання від 09.09.2021 року житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного акту, у дитини окрема кімната, яка обладнана меблями для дитини відповідного віку, є іграшки, речі особистого вжитку. Відповідно до протоколу бесіди від 16.09.2020 року з [PERSON] , встановлено, що [PERSON] залишила малолітнього [PERSON] одразу після смерті батька дитини [PERSON] .. Спілкується з батьками покійного чоловіка періодично (телефонує щоб дізнатися як син). За час перебування дитини у дідуся та бабусі, мати дитини жодного разу не приїжджала, матеріально не допомагала. Дідусь та бабуся малолітнього [PERSON] мають намір позбавити [PERSON] батьківських прав. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Великодальницької сільради Біляївського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Склад сімї: мати [PERSON] , [INFO] , не зареєстрована, не проживає разом з сином з 15.08.2020 року, бабусі [PERSON] , [INFO] , дідусь [PERSON] , 1964 року народження. Відповідно до характеристики вихованця Великодальницької ДНЗ я/с «Сонечко» [PERSON] , [INFO], [PERSON] , відвідує Великодальницький ДНЗ я/с «Сонечко» з 02.08.2021 року. За цей час дитина проходила адаптацію, і проявила себе як добра, життєрадісна дитина. [PERSON] проживає та виховується бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , згідно рішення №178 від 21.12.2020 року. Бабуся та дідусь приділяють достатньо уваги вихованню свого онука. Дитина приходячи в дитячий садок має охайний вигляд. [PERSON] має відповідно свого віку фізичний розвиток. Грає з однолітками та добре контактує з дорослими. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сину [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради, діючий в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , розглянувши заяву [PERSON] стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] . [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків з серпня 2020 року, місце знаходження її було не відоме, на телефонний зв`язок не виходила, сином не цікавилась, за весь час навідалась до дитини двічі. Таким чином, з метою захисту прав малолітньої дитини орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 24.09.2021 року за №161 було затверджено висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дитини [PERSON] , [INFO] та подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 18 вищезгаданої постанови Верховний Суд України, зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена позиція узгоджується також з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що ст. 8 Конвенції включає право батьків на те, щоб було вжито заходів, спрямованих на возз`єднання з їхньою дитиною, а також зобов`язання національних властей вжити подібних заходів. На сьогодні наявні численні рішення ЄСПЛ щодо питань, які пов`язані із захистом прав дитини, ґрунтуються як на положеннях Європейської конвенції про захист прав людини, Загальної декларації прав людини, так і на положеннях Конвенції про права дитини (справа «Аманалакьоай проти Румунії», «Хазе проти Німеччини»). Відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ст. 19 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що представник позивача звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: approved