Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її бабуся- [PERSON] , [INFO] , яка з 2000 року і по день смерті проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить позивачці на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 6.07.2009 р., Витягу з державного реєстру правочинів № 7472274, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23540237. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,09 га, що розташована на території Васильківської сільської Ради Лохвицького району Полтавської області, нині- Лохвицької об`єднаної територіальної громади, право власності на яку посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 003804, виданого на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Васильківської сільської Ради Лохвицького району Полтавської області від 28 квітня 2000 року. Мати позивачки та дочка померлої- [PERSON] померла [INFO] . Тітка позивачки та дочка [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , мати та тітка позивачки у спадщину не вступали. [PERSON] вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] , де на і на теперішній час також постійно проживає і зареєстрована. Просить встановити факт проживання постійного проживання [PERSON] разом з нею за однією адресою, та визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 28.04.2022 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 42). Ухвалою суду від 06.06.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 59). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Нестеренко Н.М. на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 63). Представник відповідача- Лохвицької міської ради Полтавської області на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 57). Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, а судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Пунктом ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є бабою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 12), архівною довідкою Державного архіву Полтавської області № 04-14/8 від 18.01.2021 року про народження матері позивачки- [PERSON] (а.с. 14), записом акта про шлюб матері позивачки, яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] » (а.с. 15), свідоцтвом про народження [PERSON] від 28.06.1960 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки від 30.08.1981р., згідно якого остання змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.16). Мати позивачки- [PERSON] померла 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.08.1997 року (а.с. 17). [PERSON] , [INFO] , є рідною тіткою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої № [NUMBER] (а.с. 18), свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] від 15.01.1959 року (а.с. 19). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2019 року (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі і шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та в Постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі № 336/709/18-й для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що проживання в певному місці буде постійним, якщо особа проживала в ньому понад шість місяців протягом року, та при цьому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно довідки № 120 від 05.12.2018 року та довідки № 21 від 20.07.2021 року [PERSON] проживала без реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2009 року по день своєї смерті ( [INFO] ) (а.с. 21, 22). Таким чином, судом на підставі наданих доказів встановлений факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2009 року по день смерті останньої- [INFO] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,09 га, що розташована на території Васильківської сільської Ради Лохвицького району Полтавської області, нині- Лохвицької об`єднаної територіальної громади, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 003804, виданого на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Васильківської сільської Ради Лохвицького району Полтавської області від 28 квітня 2000 року (а.с. 26). Після смерті [PERSON] спадкові справи не заводилися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 29). Заповіти від імені [PERSON] не складалися та не посвідчувалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 30). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частина 2 ст. 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса 08.09.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини (а.с. 27). Відповідно до пункту 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна, що позбавляє її можливості оформити спадщину та зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем- Лохвицькою міською радою Лохвицького району Полтавської області, заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи принцип юридичної визначеності та підстави відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за ззаконом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved