Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивачі звертаючись з позовом до суду, просили визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідно до Ордеру №813, виданого 24 березня 1971 року Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих, бабусі позивача [PERSON] на сім`ю із трьох осіб було надано для проживання квартиру [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 28 липня 1964 року №1044. Згідно витягу з рішення №538 від 14 листопада 1988 року, виданого виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів, особовий рахунок було переоформлено на маму позивача [PERSON] (склад сім`ї: вона, чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , та донька [PERSON] ). Таким чином в квартирі на той час було зареєстровано маму позивачки, батька - відповідача по справі, позивача, та брата [PERSON] та з народження у 2014 році сина позивачки. [INFO] померла мати позивача. Брат позивачки [PERSON] за власним бажанням переїхав на інше місце проживання та виписався зі спірної квартири. Таким чином, на даний час в квартирі зареєстровані та проживають позивачі, та відповідач [PERSON] , який з осені 1996 року не проживає у спірній квартир, особисті речі відповідача відсутні, за комунальні послуги не сплачує. Позивачка зверталась до відповідача з письмовою вимогою про зняття з реєстрації у добровільному порядку, яке залишилось без належної уваги, а тому, позивачі вимушені звернутись з даним позовом до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що є предметом позову. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами адресовані відповідачу повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», станом на 04.07.2022 рік, відповідач не скористалась процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 28 липня 1964 року №1044, Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих 24 березня 1971 року [PERSON] видано Одер №813 на сім`ю із трьох осіб та надано для проживання квартиру [ADDRESS] (а. с. 6) Склад сім`ї складають: [PERSON] , [PERSON] (донька), [PERSON] (бабуся). Згідно з Витягу з рішення №538 виконавчого комітету Дарницької районної Ради народних депутатів від 14 листопада 1988 року, переоформлено особистий рахунок на гр. [PERSON] , склад сім`ї: вона, її чоловік [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] , 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що основний квартиронаймач, її мати [PERSON] , одержує іншу житлову площу. (а. с. 8) Згідно свідоцтва про смерть, виданого 28 квітня 2009 року Віддлом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а. с. 9) Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачі, та відповідач [PERSON] , [INFO] . (а. с. 15) Відповідно до положень статей 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р. інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] більше десяти років не проживає у квартирі [ADDRESS] , особисті речі відповідача у зазначеній квартирі відсутні, наміру проживати в спірній квартирі відповідач не має, за комунальні послуги не сплачує та не несе інших витрат по утриманню житла, ці обставини підтверджуються відповідними Актами, які складено начальником ЖЕД - 410 та мешканцями будинку [ADDRESS] (а.с. 19) Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України) За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved