Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 06.09.2019 у виконавчому комітеті Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 36. Від шлюбу дітей не мають. Позовні вимоги мотивує тим, що у них з чоловіком різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, вважає, що втратили одне до одного почуття любові та поваги. З вересня 2020 разом не проживають на спільного господарства не ведуть, не цікавляться життям одне одного та припинили будь-яке спілкування між собою. Вказала, що спільної згоди з відповідачем щодо розірвання шлюбу немає, збереження такого неможливе та буде суперечити її інтересам, тому просить суд позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з`явилась, вона та її представник - адвокат Чохрій В.С. подали до суду письмові заяви, в яких позов підтримали, просили справу розглядати у їхній відсутності (а.с. 21, 25, 62-64). Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій 08.11.2021 суду заяві позов категорично заперечив, підстав свого заперечення не навів (а.с. 22). У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За положеннями ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З позовної заяви, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10) вбачається, що сторони 06.09.2019 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 36. Від шлюбу дітей не мають, з вересня 2020 не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не цікавляться житям одне одного, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 02.12.2021 сторонам надано строк для примирення - три місяці. Постановою Львівського апеляційного суду від 10.03.2022 вищевказану ухвалу залишено без змін. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати в подальшому сімейні відносини, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стало неможливим та суперечитиме інтересам подружжя, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач обґрунтованого заперечення на позов не надав, заходи примирення позитивного наслідку не мали, а отже, враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] існуючий шлюб слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 8 ст. 294 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу, що передбачено ч. 3ст. 293 ЦПК України. Позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. За положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, а позивачкою не доведено факту порушення її прав у зв`язку з необхідністю відновлення її дошлюбного прізвища « [PERSON] », суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, та тому в їх задоволенні відмовляє. Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки 908 грн. судового збору.

Outcome: partial