Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовну заяву обґрунтовує тим, що чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О.В. з заявою про вступ до спадщини. 10.02.2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину, у розмірі Ѕ грошових вкладів з належними відсотками та нарахуваннями, що належать померлому чоловіку [PERSON] . Оскільки позивачка та [PERSON] на час сплати пайових внесків за квартиру перебували у шлюбі, а відтак після смерті останнього відкрилась спадщина на належну йому Ѕ частину спірної квартири. Крім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року визнано за [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного, позивачка просить визнати право власності на ј частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року, клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Чуракової Н. М. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування - задоволено. Витребувано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О. В., належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На виконання вище вказаної ухвали суду від 21.02.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко О. В. надано належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи №11/2011 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В судове засідання позивачка та її представник, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи не з`явилися. Письмові матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги викладені у позовні заяві підтримують у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. У своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Від відповідачки [PERSON] на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, позовні вимоги про визнання права власності на ј частину квартири [ADDRESS] на спадщину в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] за позивачкою [PERSON] , визнає повністю. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] . З 19.04.1963 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження від 19.04.1963 року серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2017 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.27). З матеріалів справи вбачається, що в спірній квартирі [PERSON] був зареєстрований з 15.11.1990 року, знятий з реєстрації 09.08.2011 року, у зв`язку зі смертю, що підтверджується довідкою ЖБК «Хімік-17» № 27 від 31.05.2012 року (а.с.31). Відповідно до довідки ЖБК «Хімік-17», в квартирі [ADDRESS] , мешкає і прописана [PERSON] з 15.11.1990 року (а.с.93). З довідки ЖБК «Хімік-17» №173 від 13 травня 1993 року, вбачається, що [PERSON] є членом кооперативу та повністю виплатила суму 10636 карбованців 86 коп. за кооперативну квартиру (а.с.26). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення № 908 від 10 березня 1994 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі ЖБК «Хімік-17» №173, від 13.05.1993 року (а.с.25). Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана подружжям [PERSON] під час їх шлюбу, а тому квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Суд також дійшов висновку про те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому Ѕ частину спірної квартири. Таким чином, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року, визнано за [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.33-35). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від №9 від 18.09.87 року, пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Згідно ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст. 60 СК України, передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім`я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1,3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved