Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій, з урахуванням поданих збільшень, просив суд визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль «Nissan Note», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки вказаного автомобіля в сумі 104 953,25 грн., а також понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2017 року. У період шлюбу 08.08.2020 ними був придбаний автомобіль «Nissan Note», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 179 000,00 грн. Автомобіль було оформлено на дружину, оскільки планувалося, що вона буде ним користуватися у подальшому. Таким чином, автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. На даний час автомобіль також перебуває у користуванні відповідача, тому позивач і звернувся до суду з даною позовною заявою. 17.12.2021 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 10.01.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 02.02.2022 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Відановою О.В. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач не заперечувала, що автомобіль був придбаний у період шлюбу та знаходиться у її користуванні. Однак заперечувала щодо дійсної вартості автомобіля, зазначеної позивачем, вважаючи довідку про середньо ринкову вартість автомобіля неналежним доказом, та надала Звіт авто товарознавчого дослідження транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість спірного автомобіля становить 153 290,00 грн. Також відповідач просила відступити від засад рівності часток подружжя, посилаючись на те, що на день розгляду справи в суді автомобіль потребує значних вкладень для можливості продовження його використання за цільовим призначенням, відповідачеві необхідно вкласти в його ремонт 58 801,00 грн. Автомобіль є річчю індивідуального користування відповідача. Позивач ухиляється від утримання дитини, у зв`язку з чим до суду подано позовну заяву про стягнення аліментів. 18.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач стверджував, що забезпечує сина усім необхідним, забирає на вихідні до себе, кожного тижня возить на секцію футболу. Заперечував щодо необхідності відступу від рівності часток. Просив справу розглядати у його відсутність. 22.02.2022 представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, в яких просила визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль, зобов`язавши її виплатити [PERSON] компенсацію у розмірі 10 000,00 грн. У судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи містяться заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їхню відсутність. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2017 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). 08.08.2020 подружжям був придбаний автомобіль «Nissan Note», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 179 000,00 грн., автомобіль було оформлено на відповідача [PERSON] (а. с. 6 -7, 9 -10). Звертаючись до суду позивач просить залишити вказаний автомобіль у власності відповідача та стягнути з відповідача на його користь компенсацію вартості його частки у спільному майні подружжя. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Згідно з ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Судом встановлено, що спірний автомобіль перебуває у користуванні відповідача, на момент розгляду справи в суді сторони не вирішили питання про поділ майна, відповідачем в ході розгляду справи не спростовано режим спільного майна стосовно автомобіля, тому з огляду на викладене, позивач набуває право на отримання компенсації вартості його частки у спільному майні подружжя. Позивач, як на підставу визначення вартості автомобіля, посилався на довідку № 15/21 по середньо ринковій вартості автомобіля від 07.12.2021, складену ФОП « [PERSON] », відповідно до якої середня ринкова вартість автомобіля «Nissan Note» з бензиновим типом двигуна об`ємом 1598 см3 , з автоматичною коробкою передач, 2007 року випуску, станом на 07.12.2021 складає 7 666,67 дол. США, або за курсом НБУ після округлення 209 906,50 грн. Однак, суд не приймає вказану довідку, як належний доказ вартості спірного майна, оскільки визначення вартості автомобіля відбувалося без огляду автомобіля. Відповідачем надано Звіт авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля «Nissan Note», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого вартість вказаного автомобіля станом на 20.01.2022 становила 153 290,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 76 645,00 грн. в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до частини 3 статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна, відповідно до частини 2 статті 70 СК України, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Проте, судом встановлено, що правових підстав для застосування частин 2, 3 статті 70 СК України немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя, відсутні. Питання ж щодо стягнення аліментів, їх розміру на даний час судом не вирішено. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 766,50 грн.

Outcome: partial