Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги про стягнення аліментів позивач мотивує тим, що з 09.03.2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач надає матеріальні кошти на утримання дітей в незначних розмірах та не кожного місяця. Вона змушена постійно нагадувати відповідачу про його обов`язок сплати грошових коштів на утримання дітей, а сплачених ним коштів не вистачає на утримання дітей, їх лікування, вона не може матеріально сплачувати за відвідування ними гуртків, що затримує їх розвиток, внаслідок чого вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, а також заважаючи нерегулярний та мінливий дохід відповідача, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва [PERSON] від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.04.2021 року позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.06.2021 року вищевказане заочне рішення скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26.07.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача не погоджується з доводами позивача, вказуючи на те, що відповідач любить своїх дітей і надає кошти позивачу на їх утримання, а саме 3000,00 грн. щомісячно, які позивач отримує на свою банківську картку. Крім того, відповідач додатково купує продукти харчування, одяг, взуття та інше, що необхідно дітям для їх розвитку, тобто виконує свої батьківські обов`язки. Представник відповідача також зауважив, що відповідач визнає позов частково в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 26.10.2021 року прийнято справу до свого провадження після повторного автоматизованого розподілу в зв`язку із звільненням судді [PERSON] та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 27.10.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив. У даній відповіді позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, враховуючи її матеріальне становище, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, його добрий стан здоров`я та те, що він є працездатною особою, а також стан здоров`я дітей. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення, а також просили про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09.03.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, і даний факт визнано сторонами, що малолітні діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач у відзиві та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей, а тому задовольняє позовні вимоги частково. Суд також зауважує, що позивач не позбавлена можливості у майбутньому в разі зміни матеріального чи сімейного стану сторін звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує надані відповідачем квитанції про перерахування позивачу коштів в якості аліментів в розмірі 3000,00 грн. Вказане свідчить про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, проте, вважає, що вказаний розмір є недостатнім. Крім того, суд зауважує, що фактичне збільшення розміру аліментів за рішенням суду на 1000,00 грн. порівняно з добровільним перерахуванням не є надмірним фінансовим тягарем для відповідача. Надані відповідачем квитанції суд до уваги не приймає, оскільки з них неможливо встановити, ким саме та на які потреби здійснено ці витрати. Інші доводи та твердження сторін на висновки суду не впливають та підстав для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі не дають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 13.01.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн., а також стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн. пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial