Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 23 травня 2022 року керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області, який діє в інтересах держави в особі Ладижинської міської\~ради Вінницької\~області,\~КП «Ладижинська\~міська лікарня» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Ладижинська\~міська лікарня» 5067 грн 86 коп. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. На обґрунтування позову зазначив, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 грудня 2021 року [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 125 КК України, вирок набрав законної сили. За даним вироком суду [PERSON] завдав потерпілому [PERSON] умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Потерпілий [PERSON] упродовж 11 днів, а саме з 30.10.2021 по 10.11.2021, перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, що підтверджується відповідною довідкою. За період лікування загальна вартість ліжко-днів, протягом яких потерпілий перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, згідно з вищезазначеною довідкою, становила 5067 грн 86 коп. Таким чином, з вини [PERSON] заклад охорони здоров`я, який фінансується з бюджету, поніс витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 5067 грн 86 коп., які на момент пред`явлення позову не відшкодовано. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. ІІ.\~ Пояснення сторін. У судовому засіданні прокурор Гайсинської окружної прокуратури Білодід П.В. позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , буду належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник Ладижинської міської\~ради\~Вінницької\~області буду належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник КП\~«Ладижинська міська\~лікарня» буду належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно з вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 грудня 2021 року [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 125 КК України. За даним вироком суду [PERSON] завдав потерпілому [PERSON] умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вирок суду набрав законної сили. Згідно з довідкою № 278/1 від 29.04.2022 потерпілий [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , упродовж 11 днів, а саме з 30.10.2021 по 10.11.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради. Згідно з калькуляцією вартості послуг з медичного обслуговування, яка додана до довідки № 278/1 від 29.04.2022 за період лікування загальна вартість ліжко-днів, протягом яких потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, становить 5067 грн 86 коп. Відповідно до Статуту комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради - комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради є закладом охорони здоров`я, комунальним унітарним, некомерційним, неприбутковим підприємством, що забезпечує надання вторинної (спеціалізованої) та консультативно-діагностичної медичної допомоги населенню міста Ладижин, села Лукашівка, селище Губник, хутора Ружицьких. Підприємство засноване на базі відокремленої частини комунальної власності Ладижинської територіальної громади, яка є засновником Підприємства в особі Ладижинської міської ради. 02.05.2022 за № 51/3-306 вих-22 Гайсинською окружною прокуратурою надіслано запит Ладижинському міському голові щодо надання інформації про вжиття Ладижинською міською радою заходів щодо стягнення з [PERSON] витрат, понесених комунальним підприємством «Ладижинська міська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - [PERSON] в сумі 5067 грн 86 коп. На адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшла відповідь від Ладижинської міської ради № 2.1-09/720 від 09.05.2022 про те, що міською радою не вживалися жодні заходи з стягнення витрат з [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . Окрім того, Ладижинська міська рада повідомила, що не заперечує проти подання позову Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області. 02.05.2022 за № 51/3- 305вих-22 Гайсинською окружною прокуратурою надіслано запит головному лікарю комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» щодо надання інформації про вжиття лікарнею заходів щодо стягнення з [PERSON] витрат, понесених комунальним підприємством «Ладижинська міська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - [PERSON] в сумі 5067 грн 86 коп. На адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшла відповідь комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради № 293 від 10.05.2022 про те, що підприємством не вживалися жодні заходи з стягнення витрат з [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . Окрім того, комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради повідомило, що не заперечує проти подання позову Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області. IV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Відповідно до ч.1, 2\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3\~ст.16 Конституції України). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2.ст.5 ЦПК). Згідно із частиною першою та другою статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~(з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 3 ст.\~1206\~Цивільного\~кодексу\~України визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Відповідно до ч.3 ст.56\~ЦПК\~України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. Відповідно до п. 3 Постанови №\~11\~Пленуму\~Верховного\~суду України\~від\~07\~липня\~1995\~року\~«Про\~відшкодування витрат\~на\~стаціонарне\~лікування особи,\~яка\~потерпіла\~від злочину,\~та\~судових\~витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~№545\~від\~16\~липня\~1993\~року\~«Про\~порядок обчислення\~розміру\~фактичних\~витрат закладу\~охорони\~здоров`я\~на\~стаціонарне\~лікування потерпілого\~від\~злочинного\~діяння та\~зарахування\~стягнених\~з винних\~осіб\~коштів\~до відповідного\~бюджету\~і\~їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. КП «Ладижинська міська лікарня» фінансується з місцевого бюджету за рахунок державної медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та коштів місцевого бюджету. Відповідно до Статуту комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради - комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради є закладом охорони здоров`я, комунальним унітарним, некомерційним, неприбутковим підприємством, що забезпечує надання вторинної (спеціалізованої) та консультативно-діагностичної медичної допомоги населенню міста Ладижин, села Лукашівка, селище Губник, хутора Ружицьких. Підприємство засноване на базі відокремленої частини комунальної власності Ладижинської територіальної громади, яка є засновником Підприємства в особі Ладижинської міської ради. Засновником та власником комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради є Ладижинська міська рада, яка виступає від імені територіальної громади міста. Оскільки фінансування комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради здійснюється за рахунок коштів бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених даною лікарнею, є порушенням прав територіальної громади міста Ладижина, села Лукашівка, селище Губник, хутора Ружицьких, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Інтерес держави в даному позові виражається в інтересах частини Українського народу - членів відповідної територіальної громади. Відповідно до статті 142\~Конституції\~України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У зв`язку із цим Відповідач своїми діями порушив матеріальні інтереси територіальної громади м. Ладижин. Відповідно до положень ст.\~60\~Закону\~України\~«Про місцеве\~самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Керівником Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України\~належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Відповідачем в повному обсязі визнаються позовні вимоги в розмірі 4365 грн 05 коп. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Беручи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні в медичному закладі є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак, суд вважає, що є усі достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі від злочину. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved