Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Шкапенко О.В. 10.11.2021 звернувся до суду з позовом в інтересах акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.01.2020 та просить стягнути із відповідача на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість, станом на 15.10.2021, у загальному розмірі 13 724,28 грн, а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 11.01.2020 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору. Позивачем також зазначено, що всі основні умови кредитування доведені до відома відповідачеві про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має заборгованість за кредитом, яка станом на 15.10.2021 становить 13 724,28 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 9 464,28 грн, заборгованості по відсоткам - 4 210,00 грн, штрафу - 50,00 грн. Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суд від 06.12.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з копіями доданих до неї документів, було направлено відповідачу за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, що зазначена у відповіді на запит від 03.12.2021 виконавчого комітету № 4 Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області, а саме: вул. Комсомольська, 14, с. Хоцьки, Бориспільський район, Київська область. Проте рекомендований лист повернувся на адресу суду без вручення відповідачу, з відміткою працівника відділу зв`язку «За закінченням терміну зберігання». Зважаючи на такі обставини, судом на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України 27.01.2022 постановлено ухвалу, відповідно до якої справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з обов`язковим викликом сторін та повідомленням відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Представник позивача в судове засідання не з`явився. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Інших доказів та пояснень, що підтверджували позовні вимоги, представник позивача суду не надав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи 01.03.2022 та 21.06.2022 повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України [PERSON] з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до матеріалів позовної заяви додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 11.01.2020, яка містить інформацію щодо особи відповідача [PERSON] , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. Також, відповідач своїм підписом засвідчив згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і погоджується на оформлення послуги. Проте відповідачем у анкеті-заяві не зазначено, яку послугу просить він надати. Позивачем також додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де зазначено в графі підпис клієнта [PERSON] «підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 11.01.2020 о 18.53 год з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. До позову додано роздруківку витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Акцент-Банк» при наданні банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Зелена», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms. Зазначені документи не містять будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». В суді досліджено довідку про наявність рахунку відкритому в АТ «Акцент-Банк» на ім`я [PERSON] за договором від 11.01.2020 та зазначено строк дії до вересня 2026 року. З довідки про розмір кредитного ліміту вбачається, що за ініціативою клієнта [PERSON] за договором по надання банківських послуг б/н від 11.01.2020 за період з 11.01.2020 по 28.11.2021 було встановлено 11.01.2020 о 18:54:24 год кредитний ліміт у розмірі 5 000,00 грн; 03.04.2021 о 04.40.08 год за ініціативою банку кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. Також позивачем надано виписку по рахункам відповідача за період з 11.01.2020 по 28.11.2021. Виписка підтверджує користування коштами відповідачем [PERSON] . До позову додано розрахунок заборгованості за кредитом станом на 15.10.2021, який містить інформацію щодо загальної заборгованості за кредитом у розмірі 13 724,28 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 9 464,28 грн, заборгованості по відсоткам - 4 210,00 грн, штрафу - 50,00 грн. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо даної категорії справ, викладеній в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»), а оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З копії анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» вбачається, що [PERSON] ознайомився з Правилами надання банківських послуг, Тарифами Акцент-Банку та зобов`язався виконувати їх умови. Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом і він користувався кредитними коштами, через що, у зв`язку з поданням позову (вимогою про повернення коштів), в нього виник обов`язок щодо повернення цих коштів. Однак, суд не може встановити точні суми, дати надання частин цих кредитних коштів, а також строки, в які ці кошти мали бути повернені, що позбавляє можливості обрахувати відсотки за їх користування. Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення, а також щодо сплати штрафу. За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору № б/н від 11.01.2020 на умовах, зазначених позивачем. При цьому, станом на 15.10.2021 за позичальником обліковується заборгованість за кредитом в розмірі 9 464,28 грн. Враховуючи, що в порушення умов договору позичальник [PERSON] фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернув, чим порушив права кредитора, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 9 464,28 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими простроченими відсотками за користування кредитом а також штрафів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (69 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 566,30 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial