Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 29.09.2015 виконавчим комітетом Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 15, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29.09.2015 сторони уклали шлюб. В даному шлюбі народились троє дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на життя та сімейні відносини, через що між ними постійно виникали непорозуміння і сварки. Між ними немає спілкування та взаєморозуміння. Розлад у сімейних стосунках набув стійкого характеру. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2022 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Ухвалою суду від 25.05.2022 провадження в справі відкрито та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає, просить його задоволити. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.09.2015 виконавчим комітетом Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2015. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими копіями свідоцтв про народження (а.с. 11-13). Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved