Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 13282,12 грн. та судових витрат у розмірі 2270,00 гривні. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 11.08.2010 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду з тим, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., який в подальшому збільшився до 13000,00 грн. Отже, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Позовна заява надійшла до суду 26.08.2021 року. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 02.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання призначене на 27.09.2021, відповідач не з`явилась, відомості про вручення їй судової повістки відсутні, розгляд справи було відкладено. Ухвалою Куликівського районного суду від 27 вересня 2021 року, явка представника позивача в судове засідання визнана обов`язковою, про що повідомлено позивача. У судове засідання, призначене на 25 жовтня 2021 року та 09 листопада 2021 року, представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, не з`явився. Причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Ухвалою Куликівського районного суду від 09 листопада 2021 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року ухвалу Куликівського районного суду від 09 листопада 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, зустрічний позов не пред`явив. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав заявлених в ньому. Заслухавши представника позивача та дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. 11.08.2010 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (а.с. 20). Підписавши анкету-заяву відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердила, що вона ознайомилася та погодилася з договором надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, які розміщені на офіційному сайті www.privatbank.ua. Разом з тим, відповідачем в підписаній нею анкеті заяві не зазначено розміру бажаного кредитного ліміту, типу банківської карти, обраного тарифу обслуговування кредитної карти та відсоткової ставки за кредитом. Будь які документи, підписані відповідачем, в яких зазначений тип отриманої кредитної картки, розмір процентної ставки, розмір неустойки за невиконання зобов`язань за договором та підстав її нарахування, строку дії кредитного договору позивачем не надані. Згідно з інформацією яка міститься у виписці за договором б/н від 11.08.2010 року та у розрахунку заборгованості за договором, починаючи з 30.12.2011 року [PERSON] почала користуватися кредитними коштами, станом на 08.04.2012 виникла поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 58,39 грн., яка потім змінювалась, погашалась та періодично зростала, що дає підстави для висновку про те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними (а.с. 7-17). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.08.2010 року станом на 12.07.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 13282 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 10679,40 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2602,72 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються в даному випадку банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Анкета - заява про приєднання від 11.08.2010, підписана відповідачем не містить інформацію про розмір відсотків та тип кредитної картки, яку отримала відповідач. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просить також стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір вказаних складових і порядок їх нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором від б/н 11.08.2010 року, позивач посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як на невід`ємні частини даного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, які саме Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідач та з якими вона ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві позичальника від 11.08.2010 року домовленості сторін про сплату відсотків та їх розмір, наданий банком витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» так само, як і Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться на сайті Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 сформулювала правовий висновок, який стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах. Верховний суд вказав на те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17), підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків. Водночас, враховуючи, що відповідач отримав кредит, користувався наданими позивачем грошовими коштами, свої зобов`язання повернути кредитні кошти не виконав, чим порушив права позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 10679 грн. 40 коп. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на ухвалу суду від 09.11.2021 пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 3623 грн. 00 коп.

Outcome: partial