Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , доводиться батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження № 14 від 12 липня 2010 року, вчиненого Кам`яномостівською сільською радою, Первомайського району, Миколаївської області про народження дитини [PERSON] [INFO] , яка народилася в с. Катеринка, Первомайського району, Миколаївської області, вказавши батьком дитини - « [PERSON] », громадянина України, та змінити прізвище дитини зі " [PERSON] " на " [PERSON] ". Позовні вимоги мотивовані тим, що в січні місяці 2009 року, в м. Одесі, вона познайомилась із [PERSON] та стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . На час народження дочки вони проживали на найманій квартирі, [PERSON] начався в закладі МНС, через що відчували нестачу коштів, вирішили, що [PERSON] не буде подавати заяву про визнання батьківства, а вона буде отримувати державну допомогу, як мати одиначка. За таких обставин, запис про батька дитини при реєстрації її народження, вчинено у відповідності із положеннями ст.135 СК України. [INFO] вона народила сина [PERSON] , батьківство віносно якого [PERSON] визнав і в свідоцтві про народження дитини його записано батьком. Дітей вона народила в Первомайському районі, Одеської області, де на той час проживала її мати. Після народження сина вони переїхали на проживання до батьків [PERSON] в с. Жабокрич, Крижопільського району, Вінницької області, де вони придбали житловий будинок по [ADDRESS] , де, 19.01.2013 року. Особливої уваги на те, що вони проживали в незареєстрованому шлюбі і відносно дочки [PERSON] не оформлено батьківство не звертали, так як [PERSON] вважав і відносився до дочки, як до своєї дитини, а його батьки відносились, і по цей час відносяться до неї, як до внуки. Через деякий час, через особисті обставини, вони припинили сімейні стосунки і вона переїхала проживати до своїх батьків в с. Катеринка, Первомайського району, Миколаївської області, де проживає по цей час. Про стягнення аліментів із [PERSON] вона питання не ставила, оскільки він продовжував піклуватись про дітей, добровільно надавав матеріальну допомогу на їх утримання, спілкувався із дітьми. В квітні місяці 2022 року, мати [PERSON] , [PERSON] повідомила їй, що [PERSON] загинув під час бойових дій захищаючи Батьківщину. У зв`язку із тим, що на цей час вона є інвалідом у зв`язку із отриманою травмою в ДТП, та через бойові дії в Миколаївській області, на похорони [PERSON] ні вона, ні діти прибути не змогли. В даний час мати [PERSON] . [PERSON] повідомила, що органами МО України виплачується матеріальна допомога членам сім`ї у зв`язку із загибеллю [PERSON] і настоює на тому, щоб вона вирішувала питання про встановлення факту батьківства [PERSON] відносно дочки [PERSON] в судовому порядку. Встановлення даного факту не пов`язується із можливістю отриманням матеріальної допомоги, яка, у разі її отримання матір`ю [PERSON] буде виділена нею і дочці [PERSON] , а пов`язується із майбутнім дитини, яка має знати що її батько загинув захищаючи Україну і вона може, в подальшому житті, мати право на встановлені державою певні пільги при навчанні та інші. Тому і звернулась із заявою до суду. Заявник та представник заявника в судовому засіданні підтримали заяву та просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] дійсно є її онукою, а її покійний син [PERSON] визнавав [PERSON] своєю донькою. Також, вказала, що [PERSON] та її син [PERSON] разом із дітьми проживали однією сім`єю до 2013 року. Заінтересована особа Первомайський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, де не заперечують проти задоволення заяви, справу просить слухати у їхню відсутність. В судовому засіданні допита свідок [PERSON] , яка вказала, що знає [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживала з ними по сусідству та перебувала у дружніх відносинах. [PERSON] завжди вказував, що [PERSON] є його донькою. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Ч. 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному випадку встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для реалізації можливості оформити документи для отримання допомоги на малолітню дитину у зв`язку з втратою годувальника. Таке оформлення неможливе, так як в свідоцтві про народження доньки запис про батька, проведений за її прізвищем, а ім`я та по батькові записані з її слів. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка ї утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Той факт, що [PERSON] , дійсно є батьком [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про народження сина [PERSON] у якому вірно зазначено ім`я та по батькові чоловіка заявниці, поясненнями свідка. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факти, встановлення яких просить заявник. Відсутні дані, які б свідчили про наявність спору про право у даних правовідносинах. Отже, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved