Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Іванів О.Б в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що підлягали стягненню в користь [PERSON] з [PERSON] згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області в цивільній справі №345/3538/17 від 20.11.2017, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та встановити їх у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, вирішити питання про стягнення судових витрат. Вимоги мотивує тим, що позивачка з відповідачем по справі перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду 26 лютого 2013 року. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, тому за позовом позивачки Калуським міськрайонним судом стягувалися аліменти з відповідача на користь дітей та збільшувався розмір їх стягнення. Останнім рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.11.2017 з відповідача присуджено аліменти на утримання дітей по 800 грн. щомісячно на кожну дитину. Проте з часу присудження аліментів рішенням Калуського міськрайонного суду, змінилося матеріальне становище позивачки, збільшилися витрати на утримання дітей, що надає підстави для звернення до суду із даним позовом, а саме: на даний час діти перебувають на утриманні та вихованні позивачки. Допомога відповідача є незначною, з врахуванням його можливостей. Діти сторін подорослішали, потребують на себе більших витрат, зокрема: на придбання одягу, на харчування, на організацію дозвілля, тощо. Позивачка постійно намагається надавати дітям необхідне матеріальне забезпечення, щоб вони не відчували себе ущемленими і не відмовляли собі в тому, на що мають уподобання і що сприяє їх розвитку. Однак на даний час позивачці це складно здійснювати з врахуванням того розміру аліментів, який стягнуто із відповідача. Позивачка отримує заробітну плату в середньому 11000 грн. на руки на місяць, проживає із дітьми, і з своєї заробітної плати утримує і себе, і дітей, і витрачає кошти на утримання житла, в якому разом проживають. В той же час відповідача не цікавить доля дітей в плані належного матеріального забезпечення. Відповідач вважає, що того розміру аліментів, який він надає в місяць є достатнім для матеріального забезпечення дітей. Позивачці відомо, що відповідач офіційно на території України не працевлаштований, інших непрацездатних осіб на його утриманні не має, постійно виїжджає за межі України на роботу, тим самим отримує додаткові доходи. Вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі, однак ухиляється від виконання цього обов`язку. Коштів , які позивачка заробляє , недостатньо для належного матеріального забезпечення дітей, з врахуванням того , що позивачка і сама себе повинна утримувати, а тому вважає за необхідне просити суд збільшити розмір аліментів, що присуджені на її користь рішенням суду на утримання їх неповнолітніх дітей з 800,00 грн. щомісячно на 4000,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дарморіс О.М. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким зазначила, що [PERSON] заперечує проти позовних вимог [PERSON] щодо зміни розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та встановлення їх у грошові сумі у розмірі 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття та вирішення питання про стягнення судових витрат, зокрема 5000,00 витрат на професійну правничу допомогу, при цьому керується наступним. Відповідач зазначає, що постійних джерел доходів в Україні немає, отримує незначні кошти за роботи, які не носять постійного характеру. Крім того, у відповідача на утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу. Доводи позивачки про те, що відповідач працює за кордоном, а, отже, отримує дохід від такої роботи, оскільки перетинає кордон України, не заслуговують на увагу. Відповідач дійсно виїжджає періодично за кордон на лікування і до близьких родичів у гості. Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що може гарантувати сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача 5000,00 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає наступне. У вказаній справі позивачем не надано достатніх доказів, що підтверджують розумність та співмірність витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. у зв`язку із чим відповідач вважає, що співмірним зі складністю справи та витраченим часом адвоката буде розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень. А тому вона просить суд частково задоволити позовні вимоги [PERSON] щодо зміни розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , та встановити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача в користь позивачки судовий збір пропорційно задоволених вимог та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивачки [PERSON] адвокат Іванів О.Б. подав до суду відповідь відзив, в якій зазначає, що відповідач подаючи заяву про перегляд заочного рішення суду від 08.11.2021, погодився з розміром аліментів по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Позиція відповідача спотворює дійсні обставини, зокрема свого матеріального становища, з метою досягти зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Окрім цього, згідно довідки наданої Державною прикордонною службою України, відповідач на тривалий період часу виїжджав за межі України. Це не підтверджує доводів відповідача про його лікування та гостювання за кордоном. Відповідач протягом 2021 року їздив за межі України на одному і тому транспортному засобі, яким відповідно до відомостей програми Opendatabot є автомобіль марки «Mitsubishi L200», рік випуску 2008. Середня вартість вказаного автомобіля становить 11000,00 доларів США. Фактично відповідач має можливість не тільки їздити і тривалий час перебувати за межами України, але й користуватися дорогим транспортним засобом і відповідно його обслуговувати, що вказує на покращення матеріального стану відповідача. Водночас покликання відповідача на наявність у нього третьої дитини від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів. Заперечення відповідача не заслуговують на увагу, оскільки адвокатом надано чіткий розрахунок витрат на правову допомогу. Судом стягнуто саме ті грошові кошти, які стороною затрачено на досудову підготовку, а не з участь в судовому засіданні. А тому, з огляду на вище викладене просить суд задоволити позов в повному обсязі. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 21.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Представником позивача у позовній заяві заявлено клопотання про витребування із Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону відповідачем з метою підтвердження обставин наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Ухвалою суду від 18.10.2021 клопотання представника позивача задоволено та витребувано із Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону відповідачем за період з січня 2017 по вересень 2021 (а.с. 24-25). 02.11.2021 на адресу суду надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації про дати в`їзду та виїзду через кордон України відповідачем (а.с.28). 08.11.2021 судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та збільшено розмір аліментів, що стягуються згідно з виконавчим листом, виданим на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року в цивільній справі № 345/3538/17, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 800,00 (вісімсот) гривень до твердої грошової суми 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно. 09.02.2022 року через канцелярію суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] адвоката Дарморіс О.М. про перегляд заочного рішення (а.с. 73-77). Ухвалою суду від 14.04.2022 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 10.05.2022 представник відповідача [PERSON] адвокат Дарморіс О.М. подала до суду відзив на позовну заяву. 11.05.2022 представник позивачки [PERSON] адвокат Іванів О.Б. подав до суду відповідь відзив. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 7). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні матері (а.с.4). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.11.2017 в частині визначення сум аліментів, що підлягають щомісячному стягненню на дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , збільшено розмір аліментів та визначено до стягнення суму по 800,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, про що видано виконавчий лист (а.с.5). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Бази громади Калуської міської територіальної громади № 537444 від 08.09.2021, неповнолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом із позивачкою [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки про доходи від 10.09.2021 позивачка [PERSON] працює у Ріп`янському ліцеї Калуської міської ради Івано-Франківської області, займає посаду головного бухгалтера, загальна сума доходу за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 становить 95553,21 грн. (а.с.9). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платника податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 02.05.2022, інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021, відсутня. Відповідно до відомостей застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відносно [PERSON] , останньому усього для пенсії нараховано за 2017 рік 38400,00 грн., 2018 рік 44676,00 грн., 2019 рік 50076,00 грн., 2020 рік -5537,31 гривень. Відповідно до довідки № 40 від 02.05.2020, виданої ГУ ПФУ в Тернопільській області, [PERSON] не числиться на обліку у відділі обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян, як отримувач пенсії. 15.11.2016 відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2016. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.05.2017. Таким чином,\~у зв`язку\~зі зміною\~матеріального становища\~позивачки,\~збільшенням розміру\~витрат на\~дітей,\~виникла необхідність\~у зміні\~розміру аліментів,\~визначених за\~рішенням суду. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та позицію відповідача, висловлену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7\~ст. 8 СК України\~передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і в\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Оцінюючи положення статті 180\~СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення судом 20.11.2017 рішення про стягнення аліментів в розмірі 800,00 грн. сімейне становище позивачки змінилося. На даний час доходів позивачки не вистачає, щоб забезпечити нормальний рівень життя дітей. Суд вважає доведеними доводи представника позивачки про те, що син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачкою. Розмір утримання, якого потребують діти, значно зріс, суми аліментів, яку сплачує відповідач на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови їх життя, розвитку та харчування. Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів, перша з яких становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" , установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року 2618,00 гривень. Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2618,00 гривень. На виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 адміністрація Державної прикордонної служби України надала інформацію про перетин відповідачем державного кордону України за період часу з 28.03.2018 по 11.08.2021, із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] здійснював перетин державного кордону, що може свідчити про те, що відповідач перебуває на сезонних роботах за кордоном (а.с. 28). Водночас суд не бере до уваги, твердження відповідача, що він їздить за кордон на лікування та в гості до родичів, оскільки на підтвердження вказаного ним не долучено будь-яких доказів. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дітям, оскільки діти ростуть і потребують більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано. При цьому суд враховує, що у відповідача також є на утримані одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу, яка, хоча і потребує витрат на утримання, однак не може бути причиною погіршення становища старших дітей відповідача. З матеріалів справи вбачається, що на даний час [PERSON] отримує доходи, водночас аліменти, які сплачує відповідач на користь позивачки на утримання їхніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, є значно нижчими за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України). Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Разом з тим, на думку суду, у відповідача відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що він спроможний надавати допомогу дітям лише на мінімальному рівні. Збільшуючи розмір стягуваних аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище та сімейне становище сторін по справі, інші обставини справи, зокрема, вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, ріст їх потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі 800,00 грн. є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Розподіл судових витрат: [PERSON] від сплати судового збору за позовною заявою про збільшення розміру аліментів звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд вважає, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути мінімальний визначений законом судовий збір у даній катергії справ в розмірі 908 грн. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала з адвокатом Іванів О.Б. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену договором вартість послуг в загальній сумі 5000,00 грн., що підтверджено квитанцією №б/н від 14.09.2021 (а.с. 11). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1875,00 грн. (5000 грн. х 37,5%) витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial