Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово - комунальні послуги у сумі 2354,56 грн.; збитки від інфляції у сумі 154,73 грн.; 3,0 % річних - 55,98 грн. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 13.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості б/н від 29.10.2018 по особовому рахунку № [NUMBER] відповідача станом на 31.10.2018 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 15.07.2019 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд залишити позов без задоволення, оскільки на думку сторони, зобов`язання співвласника будинку перед позивачем за договором № 55/17 від 13.08.2014 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.10.2017 припиняються. 23.07.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що договір № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій був укладений 13.08.2014 між позивачем та відповідачем, та сторонами були лише позивач та відповідач. [PERSON] не уповноважувала письмово інших осіб на припинення дії договору, укладеного особисто нею. Будь-яких заяв про дострокове розірвання договору від відповідача не надходило, а тому укладений договір вважався щороку продовженим. 06.08.2019 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначила, що розірвання договору №55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який був укладений із нею, допускається лише за згодою сторін, а, оскільки такої згоди не було досягнуто, за аргументацією позивача, то вона повинна отримувати від позивача послуги до сьогодні, бо договір не розірванимй до сьогодні. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2018, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданного 27.06.2014 реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві. 13.08.2014 між ТОВ «Перший український експертний центр» позивачем та [PERSON] було укладено договір № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п. 1 договору № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку від 13.08.2014, предметом цього договору є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житловому будинку [ADDRESS] , а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно з пп. 1 п. 13 договору № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку від 13.08.2014, Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно з законодавством. Відповідно до пп.1 п.11 договору № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку від 13.08.2014, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Згідно п. 20 договору № 55/17 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку від 13.08.2014, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до кінця календарного року в якому був підписаний даний договір. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначив, що, в результаті несплати коштів відповідачем за спожиті комунальні послуги, за період часу з 01.10.2017 по 31.10.2018 виникла заборгованість, яка складається: - заборгованість за житлово - комунальні послуги у сумі 2354,56 грн.; збитки від інфляції у сумі 154,73 грн.; 3,0 % річних - 55,98 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до приміщення відповідача, а останній отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла до 09.06.2018, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09.06.2018, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не виконуючи умови договору шляхом не сплати коштів у встановлений строк, порушила вимоги ст. 530 ЦК України. Таким чином, згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: approved