Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

У серпні 2019 року Начальник Головного управління ДФС у Чернігівській області Барановський О., звернувся до суду із вказаною заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та просить зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» надати інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи - підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а саме інформацію про обсяг та обіг коштів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 на розрахунковому рахунку № [NUMBER] АТ «Райффайзен Банк Аваль», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лескова, буд. 9, із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначенням платежів, які подавались до банку з метою використання при проведенні перевірки. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що на обліку в Чернігівській ДПІ Чернігівського управління Головного управління ДФС у Чернігівській області перебуває Фізична особа-підприємець [PERSON] . Так, ФОП [PERSON] взято на облік у податкових органах 16.04.2004. До ГУ ДФС у Чернігівській області надійшли відомості щодо припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , що відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. З метою проведення відповідних заходів, ФОП [PERSON] було направлено лист від 28.05.2019 № 4439/ФОП/25-01-13-05-12 щодо надання документів пов`язаних з господарською діяльністю. Ухвалою судді від 06.08.2019 у справі відкрито провадження. Представник заявника просив розглянути справи за його відсутності. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 справа передана на розгляд судді Головко Ю. Г. та ухвалою від 09.02.2022 прийнята до провадження. В судове засідання 10.06.2022 представник заявника повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В судове засідання представник заінтересованої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. За наведених обставин, враховуючи заяву про розгляд справи без участі представника заявника, суд приходить висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів. Як убачається із матеріалів справи, на обліку в Чернігівській ДПІ Чернігівського управління Головного управління ДФС у Чернігівській області перебуває ФОП [PERSON] ФОП [PERSON] має розрахункові рахунки у АТ «Райффайзен Банк Аваль». ГУ ДФС у Чернігівській області вказує, що отримали відомості щодо припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , що відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. З метою проведення відповідних заходів, на підставі ст.ст. 20, 73 ПК України, ФОП [PERSON] було направлено лист від 28.05.2019 № 4439/ФОП/25-01-13-05-12 щодо надання документів пов`язаних з господарською діяльністю. Листом від 27.05.2019 ГУ ДФС у Чернігівській області на підставі ст. 20, ст. 73 ПК України, ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» просили АТ «Райффайзен Банк Аваль» надати інформацію про рух коштів із зазначенням контрагентів, дати операцій, суми проведених операцій та призначення кожного платежу по розрахунковому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. Проте, отримали відмову у наданні інформації, із зазначенням причини, що розкривається інформація, що містить банківську таємницю, виключно щодо наявності рахунків клієнтів. Відповідно до статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Встановлений законом режим банківської таємниці не має абсолютного характеру, оскільки передбачено правомірні правові дії щодо розкриття такого виду інформації, і саме на суд як орган державної влади покладено обов`язок у кожному конкретному випадку оцінити нагальну потребу в розкритті такої інформації. Згідно з п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, комерційних банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб`єктів підприємницької діяльності». Відповідно до п. 73.4 ст. 73 ПК України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. За нормою п. 11 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», до завдань органів державної податкової служби відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. Статтею 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до ч. 1 якої, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: на письмову вимогу суду або за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону). За приписами ч. 1 ст. 1076 ЦК України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом. Сама по собі необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. Пунктами 4, 5 ст. 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Відповідно до пунктів 20.1.4. і 20.1.5. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Відповідно до пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав, зазначених у цьому пункті даної статті. Однак, на переконання суду, зважаючи на обставини справи, звертаючись до суду із заявою, Головного управління ДФС у Чернігівській області не обґрунтувало необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, щодо ФОП [PERSON] , з огляду на те, що документальна планова перевірка діяльності ФОП [PERSON] не була призначена, відомостей про це матеріали справи не містять. Суду не надало належних доказів на підтвердження проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ФОП [PERSON] податкового законодавства або доказів на підтвердження неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством. Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. Отже, заявник не навів достатніх підстав та не надав суду належних доказів для перевірки діяльності ФОП [PERSON] за вказаний в заяві період (01.01.2016 по 31.12.2018), а тому необхідності розкриття інформації, яка містить банківську таємницю та мету використання такої інформації, заявником не доведено. Відповідно до ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви. На підставі викладено та

Outcome: dismissed