Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

21.04.2022 Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідачки в користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради 10.02.2022 року надійшло клопотання адміністрації дитячого будинку «Оранта» м.Дрогобича від 10.02.2022 року №23, стосовно надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , матері малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки з часу влаштування дитини в дитячий будинок «Оранта», мати жодного разу не відвідала його в закладі, не цікавилася його життям, здоров`ям та навчанням. На підставі заяви матері [PERSON] тимчасово влаштовано в дитячий будинок «Оранта» на повне державне забезпечення у зв`язку з тим, що його батько [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі, а мати [PERSON] опинилася в складних життєвих обставинах, участі у вихованні сина не бере, при влаштуванні дитини в дитячий будинок «Оранта» присутньою не була. Крім того, в письмовому поясненні мати зазначила, що дійсно не відвідує сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням у зв`язку з тим, що вона не має наміру і можливості в майбутньому займатись вихованням свого сина. Дані факти можна розцінювати як ухилення від виховання свого сина, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, та є підставою для позбавлення батьківських прав. Представник позивача - Яким І.С. позов підтримав і доповнив, що на даний час [PERSON] перебуває у КЗ ЛОР «Великолюбінський НРЦ І-ІІ ступенів. Відповідачка життям сина не цікавиться, не відвідує його, не бере участі у його вихованні, а тому підтримує висновок Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву в якій вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки не має наміру і можливості в майбутньому займатись вихованням свого сина [PERSON] . Просить слухати справу у її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю для [PERSON] , [INFO] (копія Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 27.12.2016). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №291 від 06.09.2021, [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано у дитячий будинок «Оранта» м.Дрогобича на повне державне забезпечення у зв`язку з тим, що його батько [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі, а мати [PERSON] опинилася у складних життєвих обставинах. З рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 38 від 15.02.2022 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відчислено з дитячого будинку « Оранта ». Згідно повідомлення начальника Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області В.Петрика №15261/52/01-21 від 05.10.2021 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.184 КУпАП. З вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2018 у справі №442/7646/17, вбачається, що [PERSON] призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Згідно повідомлення директора НРЦ С.Мащака №122 від 05.04.2022 року, [PERSON] за період навчання [PERSON] в КЗ ЛОР «Великолюбінському НРЦ І-ІІ ступенів» жодного разу не відвідувала сина, не цікавилась його життям, здоров`ям та навчанням. Участі у його вихованні не бере. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №3-35/2268 від 05.04.2022, підтверджено факт невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] . Вважають за доцільне позбавлення [PERSON] , 1995 р.н., батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З пояснення [PERSON] , наданого начальнику відділу-служби у справах дітей Дрогобицької міської ради І.Яким, вбачається, що [PERSON] відомо, що адміністрація дитячого будинку «Оранта» надала клопотання про надання висновку щодо доцільності позбавлення її батьківських прав. Остання щодо цього не заперечує, оскільки не має наміру і можливості в майбутньому займатись вихованням свого сина [PERSON] . Також підтверджує, що дійсно не відвідує сина, не цікавиться його життям, здоров1ям та навчанням. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. На думку суду, надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, байдуже ставлення. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов до висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків і необхідність позбавлення її батьківських прав відносно дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, яка разом з дитиною не проживає, не займається її вихованням, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, то з відповідача в дохід держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved