Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У травні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, згідно з якою просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 21 045,47 грн., 3 % річних у розмірі 1 211,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 271,81 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Позивач вказує, що 01.08.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] . Також позивачем вказано, що розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться нс трок міжповірочного інтервалу. Відповідній розмірі внеску встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 №1716 для відповідного будинку у розмірі 8,24 грн. щоквартально, однак він н сплачений Відповідачем, внаслідок борг складає 49,44 грн. Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань за Договорам у відповідача в період з 01.08.2016 року по 31.03.2021 року зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожити послуг з водопостачання та водовідведення не виконав, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість у розмірі 20 996,03 грн., розмір внеску встановлення - 49,44 грн., 3 % річних у розмірі 1211,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 271,81 грн. У зв`язку з викладеним вище позивач звернувся з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 11.06.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.02.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якій просив залиши без задоволення позов вимоги з наступних підстав: - позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості не вказується розмір тарифу за відповідний розрахунковий період по якому проводилось нарахування за спожиту послугу. Вказано відповідачем, що ним підготовлено альтернативний розрахунок заборгованості, розмір якої вказано 20 416,69 грн., а тому відповідач вважає, що у позивача вбачаються грубі порушення позивачем умов Договору в частині вірності нарахувань за спожиті послуги, інформування відповідача про зміну тарифу на підставі якого повинні були проводитись нарахування, а в подальшому і розрахунку штрафних санкцій. Також позивачем порушено норми чинного законодавства щодо оформлення виправлення помилок/описок в офіційних документах що містяться у Розрахунку заборгованості Довідка. - також відповідач вважає, що позивачем порушено строк позовної давності оскільки звернувся до суду 07.05.2021 року, а період за який просить стягнути заборгованість з 01.08.2016 по 31.03.2021, а тому пропущено трирічний строк позовної давності та не надано належних доказів та свідчень якими позивач обґрунтовував порушення строків позовної давності. 06.05.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якому позивач зазначив, що позов підлягає задоволенню, а щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності зазначає, що строк не пропущено, оскільки усвідомлена періодична оплата боргу відповідачем є підставою для переривання строку позовної давності. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, подав заяву в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 01.08.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та [PERSON] укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року №1198, яким внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до п. 1.1. договору, ПрАТ «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Суд критично оцінує твердження відповідача що у позивача вбачаються грубі порушення умов Договору в частині вірності нарахувань за спожиті послуги, інформування відповідача про зміну тарифу на підставі якого повинні були проводитись нарахування, а в подальшому і розрахунку штрафних санкцій. Також позивачем порушено норми чинного законодавства щодо оформлення виправлення помилок/описок в офіційних документах що містяться у Розрахунку заборгованості Довідка з огляду на наступне. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2005 № 630 (далі - Правила № 630) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Розрахунок заборгованості на який йдеться посилання у даній справі, є належним, оскільки у вказаному розрахунку зазначено повний і чіткий розмір нарахувань за кожен місяць і по кожному виду послуг (водопостачання та водовідведення. об`єми) з урахуванням встановлених тарифів». Щодо тарифів, то слід зазначити, що платіжним документом для споживачів є повідомлення на сплату комунальних послуг із зазначенням особового рахунку, який відкрито на кожну квартиру, де міститься докладна інформація про об`єми споживання, тарифи, нарахування, оплати, коригування (при проведенні) та суми до сплати. Повідомлення на сплату надходять щомісячно на поштову адресу споживачів. Формат повідомлення відповідає вимогам Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». При цьому, послуги з водопостачання та водовідведення надаються лише ПрАТ «АК «Київводоканал», яке є монополістом у даному сегменті ринку по наданню послуг з водопостачання та водовідведення і якого внесено до Переліку суб`єктів природних монополій міста Києва, що підтверджує Зведений перелік природних монополій, який згідно з частиною другої статті 5 Закону України «Про природні монополії» складається та ведеться Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень (розпорядження АМКУ від 28.11.2012 № 874-р). Таким чином, судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Відповідач у свою чергу порушила умови договору, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача в період з 01.08.2016 року по 31.03.2021 року виникла заборгованість у розмірі 20 996,03 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрат оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодування споживачами відповідальної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або горячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу. Відповідний розмір внеску встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 для відповідного будинку у розмірі 8,24 грн. щоквартально, однак він не сплачений відповідачем, внаслідок чого його борг складає 49,44 грн. Незгода відповідача з існуючими розмірами внесків та тарифами не є підставою для їх незастосування під час проведення нарахувань. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п.5) ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості, який перевірено судом, за період часу з 01 серпня 2016 р. по 31 березня 2021 р. відповідач має наступну заборгованість: - за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 21 045,47 грн.; - три відсотки річних у розмірі 1 211,72 грн.; - інфляційних втрат - 3 271,81 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (с. 264 ЦК України) Усвідомлена періодична оплата боргу Відповідачем, є підставою для переривання строку позовної давності. Як вбачається із розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період із 08.2016 - березень 2021 року, відповідачем здійснювались оплата за послуги: 09.2016 року, 12.2016 року, 03.2017 року, 03.2019 року, а тому перебіг позовної давності переривається. Загальновідомим є факт про те, що комунальні платежі, у тому числі за послуги водопостачання та водовідведення підлягають сплаті до 20 числа кожного місяця наступного за розрахунковим. Оскільки у Відповідача наявний обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, тому строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу. Зазначене відповідає правовій позиції, раніше висловленій Верховним Судом у постанові від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц: з урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Відповідачі, сплативши частково заборгованість за житлово-комунальні послуги, перервали позовну давність.. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст. 32 конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пп.62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). Водночас правила переривання позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують Факт такого переривання (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного СУДУ ВІД 07.06.2018 у справі №668/8830/15-ц). Отже, факт періодичної оплати за отримані послуг свідчить про переривання строків позовної давності відповідно до положень ст. 264 Цивільного кодексу України. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже позовні вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги заявлені в межах строків позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2016 року по 31.03.2021 року у розмірі 21 045,47 грн., 3 % річних у розмірі 1 211,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 271,81 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved