Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

27 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , 3/4 частки автомобіля «Chery» модель А15 Amulet, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, VIN [NUMBER] , а також 3/4 частки депозитних вкладів в АТ КБ «Приватбанк», яка становить у грошовому виразі 44\~767,70 грн. відповідно банківських договорів на загальну суму 59\~960,27 грн. Ухвалою судді Чорного І.Я. від 13.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 01 липня 2021 року, 30 липня 2021 року, 30 серпня 2021 року підготовчі засідання відкладалися через відсутність відомостей про вручення учасникам справи повідомлення про час, дату та місце проведення судового засідання, за клопотанням представника позивача. Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Чорного І.В. та на підставі розпорядження керівника апарату суду № 312 від 24.09.2021, яким справу перерозподілено на суддю Колочко О.В., цивільну справу № 212/3543/21 прийнято до провадження судді Колочко О.В. та призначено підготовче засідання на 28 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 28.10.2021 за клопотанням представника позивача витребувані докази, відкладено підготовче засідання на 22 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 22.011.2021 за клопотанням відповідача залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, підготовче засідання відкладено на 13 грудня 2021 року. 13 грудня 2021 року, 11 січня 2022 року, 04 лютого 2022 року, 23 лютого 2022 року, 10 березня 2022 року, 05 квітня 2022 року підготовчі засідання були відкладені за клопотанням представника позивача, через неотримання витребуваних судом доказів, неявку відповідача та третьої особи. 10 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 02 червня 2022 року. 02 червня 2022 року ухвалою суду судовий розгляд відкладений через неявку відповідача та третьої особи, за відсутності відомостей про їх належне сповіщення про дату, час та місце проведення судового засідання. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, в матеріалах справи наявна її письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 34). Представник позивача [PERSON] до суду не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с. 173). Відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі (а.с. 66). Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 03 червня 2005 року (а.с. 10). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с. 89). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 вересня 2018 року (а.с. 9). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] у період з 05 жовтня 1991 року по 07 червня 2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка є у справі третьою особою (а.с. 45-46). Згідно з копією Договору купівлі-продажу від 19.03.1996 [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , відповідно до довідки КП «Криворізьке БТІ» є її власником (а.с. 15-16). З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що у [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк» наявні депозитні рахунки: № [NUMBER] , відкритий 20.05.2016 на підставі договору № SAMDNWFD0071165109701, залишок станом на 20.10.2020 у сумі 41\~405,39 грн.; № UA233052990000026308760136511, відкритий 15.12.2017 на підставі договору № SAMDNWFD0071797645300, залишок станом на 20.10.2020 у сумі 9\~487,19 грн.; № UA513052990000026302760183935, відкритий 11.12.2017 на підставі договору № SAMDNWFD0071791910900, залишок станом на 20.10.2020 у сумі 9\~310,92 грн. (а.с. 97). Також, згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] з 30.04.2008 є власником автомобіля марки Chery модель А15 Amulet, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 103). Постановою від 31 березня 2021 року приватний нотаріус Кучман І.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] у зв`язку з тим, що не має можливості виділити частку у спільному майні колишнього подружжя. Постанова мотивована тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка є спадковим майном, була придбана померлим в період шлюбу з громадянкою [PERSON] (а.с. 103 зворотній бік). Також, постановою від 31 березня 2021 року приватний нотаріус Кучман І.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з наявністю суперечки між спадкоємцями (а.с. 107 зворотній бік). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з ч. 1 ст. 22 КпШС України, чинного на час придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, враховуючи, що спадкодавець [PERSON] та третя особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 05 жовтня 1991 року по 07 червня 2001 року, то і квартира за адресою [ADDRESS] , яка була придбана 19.03.1996, вважається придбаною у період перебування зазначених осіб у зареєстрованому шлюбі, і є об`єктом права спільної сумісної власності даного подружжя, яке не припинилось після розірвання шлюбу. Згідно з ст. 28 КпШС (чинного на час придбання спірної квартири), у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.\~Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України\~ майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. \~У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу з [PERSON] у 2001 році, третя особа [PERSON] не виділяла свою частку в спільній сумісній власності на спірну квартиру. Отже, виходячи з наведених норм законодавства до спадкового майна після смерті [PERSON] входить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Частинами першою та другою статті 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~ Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами 1, 3 статті 61\~ СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма закріплена і в ст. 70 СК України, а саме, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, до спадкового майна входить 1/2 частина автомобіля марки Chery модель А15 Amulet, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаного у зареєстрованому шлюбі між позивачем та [PERSON] , та 1/2 грошових коштів на депозитних рахунках померлого [PERSON] , які відкриті останнім за час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка, якій було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, і як наслідок позивач не може реалізувати свої спадкові права у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведені норми закону та викладені вище обставини, суд вважає, що [PERSON] має право у порядку спадкування за законом на половину спадкового майна після смерті її чоловіка [PERSON] , тобто на 1/4 частину квартири, 1/4 частину автомобіля і на 1/4 частину грошових коштів на депозитних рахунках, і саме на ці частки у спадковому майні слід визнати її право власності, тим самим задовольнити позов частково. Що стосується вимог позивачки про визнання за нею право власності на 1/2 частини автомобіля та 1/2 грошових коштів на депозитних рахунках, суд вважає в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до наведених норм законодавства половина зазначеного майна є її власністю, як одного з подружжя, і не потребує вирішення у судовому порядку саме у розрізі позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування, оскільки вказані частки зазначеного майна не входять до спадкової маси після смерті [PERSON] і позивач має можливість зареєструвати своє право власності у визначеному законом порядку або у разі перешкод для цього звернутися із відповідним позовом до суду. Також, за наведених вище обставин суд не вбачає підстав для визнання права власності за позивачем саме на 1/2 частину спірної квартири, оскільки окрім неї спадкоємцем першої черги є відповідач [PERSON] , який не відмовився від спадщини і таким чином має долю у спадковому майні у розмірі ј частини. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме 527,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial