Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

31 січня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що ТОВ «Черкасигаз Збут» здійснює діяльність з провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.06.2015 року № 1684 (з урахуванням постанови НКРЕКП № 838 від 29.06.2017 року). У відповідності до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року (із змінами згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017 року та постановою № 867 від 19.10.2018 року) на позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям в межах території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу Оператором ГРМ. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року. Типовий договір розміщено на офіційному сайті постачальника www.gas-zbut.ck.ua, Регулятора та опубліковано в газеті «Нова Доба» №102-103 (1607) від 24.12.2015 року. Вказаний договір є типовим, публічним та укладається на невизначений строк з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На виконання постанови НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 та у відповідності до вимог Правил постачання позивачем за адресою: [ADDRESS] ), 30.12.2015 разом із супровідним листом № 309/1 від 30.12.2015 (за формою, встановленою додатком № 2 до Типового договору), постачальником направлено споживачу [PERSON] заяву-приєднання до умов Типового договору з присвоєним персональним ЕІС- кодом 56ХМ38А16042252Z, як суб`єкту ринку природного газу за наявними у позивача даними. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено її до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилася, скерувала до суду заяву в якій просить цивільну справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VІІІ(в редакції від 02.04.2020 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ (в редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення). Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Черкасигаз Збут» здійснює діяльність з провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.06.2015 року № 1684 (з урахуванням постанови НКРЕКП № 838 від 29.06.2017 року). У відповідності до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року(із змінами згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017рокута постановою № 867 від 19.10.2018 року) на позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям в межах території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу Оператором ГРМ. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року. Типовий договір розміщено на офіційному сайті постачальника www.gas-zbut.ck.ua, Регулятора та опубліковано в газеті «Нова Доба» №102-103 (1607) від 24.12.2015 року. Вказаний договір є типовим, публічним та укладається на невизначений строк з урахуванням статей633,634,641та642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На виконання постанови НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 та у відповідності до вимог Правил постачання позивачем за адресою: [ADDRESS] ), 30.12.2015 разом із супровідним листом № 309/1 від 30.12.2015 (за формою, встановленою додатком № 2 до Типового договору), постачальником направлено споживачу [PERSON] заяву-приєднання до умов Типового договору з присвоєним персональним ЕІС- кодом 56ХМ38А16042252Z, як суб`єкту ринку природного газу за наявними у позивача даними. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач, зі своєї сторони, в порушення умов Типового договору та Правил постачання зобов`язання в частині своєчасної та в повному обсязі здійснення оплати за надані послуги з постачання природного газу не виконав, внаслідок чого станом на 01.01.2022 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 34 179,16 грн. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил постачання, побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. У відповідності до п. 22 розділу III Правил постачання, побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Крім того, згідно з п. 4.6 Типового договору та п. 14 розділу III Правил постачання, оплата рахунка постачальника про сплату послуг за договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену Типовим договором та чинним законодавством (п. 8.1 розділ VIII Типового договору). Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено уст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 14.09.2000р. [PERSON] звернулась до позивача, в які як власник житлового приміщення по [ADDRESS] просила надати розстрочку на оплату послуг газопостачання з жовтня 2020 року. Гарантувала оплату поточних платежів та погашення боргу. Відповідно до відомостей по особовому рахунку № [NUMBER] відповідач [PERSON] частково оплачувала послуги газопостачання, однак має заборгованість перед ТОВ «Черкасигаз Збут» за спожитий природний газ станом на 01.01.2022 року в сумі 34 179,16грн. Оплата за спожитий природний газ відповідачем своєчасно та в повному обсязі не проводилася. Тож вказана сума заборгованості підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2481 грн. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Outcome: approved