Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 липня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбних стосунків сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Більше ніж як шість місяців шлюбні відносини між ними фактично припинились. Спільного господарства не ведуть. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами. 18 жовтня 2021 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними. Вважає, що вказані в позові причини про розірвання шлюбу є надуманими та не підтверджені належними доказами. При цьому, їх сім`ю можна зберегти і він прикладе до цього максимум зусиль. Зазначив, що він кохає позивача, планує налагодити з нею стосунки і жити в любові, а також дуже любить їх спільних дітей та матеріально їх утримує, а тому просив надати їм строк на примирення у шість місяців. 16 грудня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зупинено провадження у справі у зв`язку з наданням строку на примирення подружжю на два місяці. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року провадження у справі було відновлено, оскільки строк для примирення скінчився, але сторони до примирення не дійшли, у зв`язку з чим судовий розгляд справи відкладався на 04 квітня 2022 року та 29 червня 2022 року. У судове засідання 29 червня 2022 року сторони до суду не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 07 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 387 (а. с. 10). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11 квітня 2019 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1335, та доньку - [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 934 (а. с. 11, 12). З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Таким чином, суд вважає що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не виявила бажання змінити прізвище, а відтак після розірвання шлюбу залишається прізвище « [PERSON] ». Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, було надано строк на примирення, однак сторони не примирилися, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначила, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір у сумі 908 гривень з відповідача не підлягає стягненню.

Outcome: approved