Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

16.08.2021 року [PERSON] , звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою в якій просив встановити факт її проживання на території України на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство». В обґрунтування заяви зазначив, що він народився [INFO] , про що 12.11.1968 року складено відповідний актовий запис №3793. Матір`ю заявника є [PERSON] , українка, громадянка України. З часу народження і дотепер [PERSON] безперервно проживає в місті Миколаєві. З середини 80-х років і дотепер [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . В 1986 році [PERSON] закінчив Вечірню середню школу № 17 Заводського району м. Миколаєва, про що було видано Атестат про середню освіту. Також в 1985 році [PERSON] закінчив Професійно-технічне училище № 21 Миколаївської області. 07.07.1990 р. Ленінським райвідділом ЗАГС м. Миколаєва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу в 1991 р. від даного шлюбу народився син [PERSON] . 21.07.1992 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що видано свідоцтво Заводським відділом ЗАГС м. Миколаєва. В процесі заміни паспорту Української PCP на паспорт громадянина України заявнику [PERSON] , було видано Тимчасове посвідчення особи громадянина України - станом на час проголошення незалежності. Таким чином, без встановлення факту постійного проживання на території України він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України та на підставі цього вирішити свої життєві проблеми, що і послужило підставою для її звернення із зазначеною заявою. Ухвалою суду від 19.08.2021, заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого позовного провадження. Заявник [PERSON] , повідомлявся належним чином про слухання справи. Представники зацікавленої особи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви були повідомленні належним чином про поважність причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] народився [INFO] , про що 12.11.1968 року складено відповідний актовий запис №3793. Матір`ю заявника є [PERSON] , українка, громадянка України. З часу народження і дотепер [PERSON] безперервно проживає в місті Миколаєві. З середини 80-х років і дотепер [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . В 1986 році [PERSON] закінчив Вечірню середню школу № 17 Заводського району м. Миколаєва, про що було видано Атестат про середню освіту. Також в 1985 році [PERSON] закінчив Професійно-технічне училище № 21 Миколаївської області. 07.07.1990 р. Ленінським райвідділом ЗАГС м. Миколаєва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу в 1991 р. від даного шлюбу народився син [PERSON] . 21.07.1992 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що видано свідоцтво Заводським відділом ЗАГС м. Миколаєва. В процесі заміни паспорту Української PCP на паспорт громадянина України заявнику [PERSON] , було видано Тимчасове посвідчення особи громадянина України - станом на час проголошення незалежності. Однак по сплину строку дії тимчасового посвідчення до компетентних органів щодо документування паспортом [PERSON] не звертався - з поважних причин. В 2021 році [PERSON] звернувся до Заводського PB ум. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області з заявою щодо встановлення його особи та видачу паспорту. Проведеною перевіркою було встановлено особу заявника, проте не встановлено кого належність до громадянства будь-якої держави. В своїй заяві заявник зазначає, що без встановлення факту постійного проживання на території України він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України та на підставі цього вирішити свої життєві проблеми. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 зі змінами, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України",або на інших територіях, що входили на момент її народження чи підчас її постійного проживання до складу Української Народної Республіки,Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України,Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. За таких обставин юридичне значення має факт постійного проживання заявника на території України в певний період часу, а саме станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталася до Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області з заявою про видачу паспорта громадянина України. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.2 ч. 5ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved