Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] надмірно сплачені аліменти в сумі 66741 грн. 97 коп. Підтримуючи вимоги адвокат Рудейчук Я.В., яка представляє інтереси позивача, вказала, що за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 20.07.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти на період навчання у розмірі ? частини заробітку щомісяця, починаючи з 14.06.2018 року до 30.06.2019 року або до припинення ним навчання. У зв`язку з припиненням навчання аліменти за липень, серпень 2019 року не стягувалися, а з 01.09.2019 року, за заявою стягувача [PERSON] , яка додала довідку про продовження сином навчання, стягнення аліментів було відновлено. І лише 13.01.2022 року, після роз`яснення суддею Конотопського міськрайонного суду рішення від 20.07.2018 року за яким аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини заробітку стягнуті на період з 14.06.2018 року до 30.06.2019 року або до припинення [PERSON] навчання у Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету, якщо вказане навчання не буде припинено раніше 30.06.2019 року (кінцевою датою до якої стягнуті аліменти є 30.06.2019 року), виконавче провадження було закрито. Отже, на переконання сторони позивача, за період з 01.09.2019 року по 30.12.2022 року, відбулась зайва сплата аліментів загальним розміром 66741,97 грн., що і стало підставою для звернення до суду про відшкодування цих коштів [PERSON] , яка безпосередньо їх отримувала. [PERSON] підтримав вимоги фактично пославшись на обставини викладені вище. Не погоджуючись з позовом відповідач [PERSON] вказала про законність своїх дій щодо підстав стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. Адвокат Соляник Д.О., який надає юридичну допомогу відповідачу, також звернув увагу, що за положеннями ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною особою добровільно. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, задоволенню вимог заперечує. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову виходячи із такого. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України визначений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Сторнами не оспорюється той факт, що саме на підставі судового рішення Конотопського міськрайонного суду від 20.07.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягувалися аліменти на період навчання у розмірі ? частини заробітку щомісяця, починаючи з 14.06.2018 року до 30.06.2019 року або до припинення ним навчання. У зв`язку з припиненням навчання у Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету аліменти за липень, серпень 2019 року позивачем не сплачувалися. З 01.09.2019 року, за заявою стягувача [PERSON] , яка додала довідку про продовження сином навчання у Сумському державному університеті, стягнення аліментів було відновлено. Відмовляючи у задоволенні вимог суд виходить із того, що у рішенні Конотопського міськрайонного суду від 20.07.2018 року про стягнення аліментів визначена можливість стягнення цього платежу і після 30.06.2019 року, оскільки було зазначено до закінчення навчання при цьому не вказано у якому саме навчальному закладі. І лише ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 10.12.2021 року роз`яснено, що за судовим рішенням від 20.07.2018 року аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини заробітку стягнуті на період з 14.06.2018 року до 30.06.2019 року або до припинення [PERSON] навчання у Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету, якщо вказане навчання не буде припинено раніше 30.06.2019 року (кінцевою датою до якої стягнуті аліменти є 30.06.2019 року). Саме на підставі цього роз`яснення у подальшому було припинено стягнення аліментів, а виконавче провадження закрито (а.с.9). Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, що викладена у постанові від 01.12.2021 року по справі № 753/20347/20. За таких обставин не можна стверджувати про безпідставність отриманих відповідачем аліментів, а відтак і про цивільно-правову відповідальність.

Outcome: dismissed