Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , за вимогами якого просить визнати за нею, як другого з подружжя, право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , до складу якої, згідно технічного паспорту, входить: приміщення № 1 (коридор) площею 6,4 кв.м., приміщення № 2 (ванна) площею 2,0 кв.м., приміщення № 3 (вбиральня) площею 1,3 кв.м., приміщення № 4 (кухня) площею 6,9 кв.м., приміщення № 5 (житлова кімната) площею 10,8 кв.м., приміщення № 6 (житлова кімната) площею 18,9 кв.м., приміщення № 7 (житлова кімната) площею 9,9 кв.м., приміщення (балкон) площею 1,1 кв.м.; визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру становить 1/2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадковому майні, а саме на 1/12 частку квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 27-31). Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну спадкодавцю частку кооперативної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є: вона, як дружина; син [PERSON] та син [PERSON] . Позивачка зазначає, що за життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів їхньому синові [PERSON] . Проте, вона, як дружина померлого, є співвласником квартири [ADDRESS] . Крім того, вона, як непрацездатна особа, має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Позивачка стверджує, що спадщину вона прийняла своєчасно шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. У видачі свідоцтва на частку у спільному майні подружжя та свідоцтва на обов`язкову частку у спадщині на вказану квартиру нотаріусом їй було відмовлено, так як вона не надала оригінал свідоцтва про право власності на квартиру виданого 30.05.2007 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва, оскільки оригінал цього свідоцтва про право власності знаходиться у спадкоємця за заповітом - відповідача. На вимогу нотаріуса [PERSON] відмовився надати оригінал документу. Саме ця обставина стала підставою для звернення до суду. Позивачка зазначає, що шлюб з [PERSON] було зареєстровано 29.08.1965 року. Перебуваючи в шлюбі, спадкодавець вступив до житлово-будівельного кооперативу «Буревісник - 1» та отримав трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] на сім`ю із трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тому ця кооперативна квартира належала [PERSON] та їй на праві спільної сумісної власності подружжя, в якій її частка складала Ѕ. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина лише на Ѕ частку спірної квартири. Вона, як особа, яка на момент смерті спадкодавця досягла пенсійного віку, відповідно до ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку, яка дорівнює 1/12 частці, яку б вона отримала, як спадкоємець за законом. Таким чином, відповідач має право на 5/12 часток спірної квартири. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків позову протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (т. 1 а.с. 22). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання, за клопотанням позивачки витребувано від відповідача оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007 року для його огляду в судовому засіданні та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тетерської О.Ю. копію спадкової справи № 11/2019 відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 56-57). 23.06.2021 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тетерської О.Ю. на виконання вимог ухвали надійшла копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 66-176). Ухвалою суду від 26.07.2021 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] [PERSON] про витребування доказів, витребувано від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копію свідоцтва про право власності на спірну квартиру, виданого [PERSON] . Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.05.2007 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 24.05.2007 року № 911-С та витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» копії матеріалів інвентаризаційної справи квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 197). 15.10.2021 року до суду від КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали суду надані копії документів (т. 1 а.с. 213-216). 12.11.2021 до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від КП «Житло-сервіс» за дорученням Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надійшла копія свідоцтва про право власності (т. 1 а.с. 224-226). Ухвалою суду від 02.12.2021 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т. 1 а.с. 241). В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідач та третя особа суд не повідомили. Позивачка суду подала заяву про розгляд справи без участі її та представника, у заяві зазначила, що бути присутньою в судовому засіданні не має змоги через погіршення її стану здоров`я, заявлений позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач викликався за вказаною у позовній заяві адресою, яка є місцем реєстрації відповідача, при цьому вся поштова кореспонденція [PERSON] не отримувалась та була повернута без вручення. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням заяви позивачки, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 29.08.1965 року між позивачкою та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т. 1 а.с. 35). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть - т. 1 а.с. 36). Відповідно свідоцтва про право власності від 30.05.2007 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 24.05.2007 року № 911-С, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 225, 230-231). Також належність спадкодавцю права власності на спірне нерухоме майно підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 30.01.2020 № КВ-2020 № 3308 (т. 1 а.с. 38). Отже, вказана спірна квартира була набута позивачкою та спадкодавцем у період їх перебування в зареєстрованому шлюбі. За нормою ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Законодавцем визначено, що поділ майна може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. За викладених обставин, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та позивачки, як подружжя, у зв`язку з чим останній належить Ѕ частина цього нерухомого майна. З матеріалів спадкової справи № 11/2019 відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. встановлено, що відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] до приватного нотаріуса звертався 14.06.2019 року; у заяві вказував, що спадкоємцями за законом першої черги є: дружина померлого - [PERSON] , [INFO] , та син померлого - [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 67). На ім`я відповідача спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 24.12.2012 року на квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 3399 (т. 1 а.с. 73). Позивачка приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тетерській О.Ю. подавала нотаріально посвідчену заяву від 16.09.2019 року про прийняття спадщини після померлого її чоловіка [PERSON] (т. 1 а.с. 87). Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , як дружина останнього. За нормою частини 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 23.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. винесена постанова про відмову позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва на частку в спільному майні подружжя на спірну квартиру та свідоцтва на обов`язкову частку у спадщині на квартиру після смерті її чоловіка [PERSON] . У постанові нотаріуса зазначено, що підставою для відмови у видачі свідоцтв є ненадання оригіналу документа, що підтверджує право власності померлого на квартиру [ADDRESS] , а саме правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності виданого 30.05.2007 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва; як вбачається з матеріалів спадкової справи № 11/2019, оригінал вказаного свідоцтва знаходиться у спадкоємця за заповітом сина померлого [PERSON] , що підтверджується повідомленням № 80/02-14, яке [PERSON] подав до нотаріальної контори 03.02.2020 року (т. 1 а.с. 175). Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (у редакції на час спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вищевикладених обставин, спадковим майном після смерті [PERSON] є Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Відповідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка, відповідач та [PERSON] , який заяву про прийняття спадщини подавав 13.08.2019 року (т. 1 а.с. 82). Позивачка [PERSON] [INFO] , тобто є особою пенсійного віку. Також, відповідно довідки серії КИЕ-1 № 514434 від 27.09.2000 року, позивачка є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, пенсіонер (т. 1 а.с. 32, 33). Отже, позивачка, має право на обов`язкову частку у спадковому майні, відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, що становить 1/12 частки спірної квартири ((1/2 частка : 3 = 1/6) : 2). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за наведених обставин підлягає задоволенню позов у частині вимог про визнання за позивачкою права власності у спільному майні подружжя на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадковому майні, а саме на 1/12 частку спірної квартири. У частині позовних вимог про визначення Ѕ частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру суд приходить до наступного висновку. Як зазначено вище, [PERSON] помер [INFO] . Спірні правовідносини регулюються нормами сімейного та спадкового права. Судом встановлені обставини стосовно спільності набутої під час шлюбу позивачкою та спадкодавцем спірної квартири. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом з тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відтак, визначення за [PERSON] Ѕ частки у спірному майні суперечить вищевказаним положенням закону, оскільки на момент подання позову ця особа вже померла, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, провадження № 61-28423 св 18. З огляду на викладене, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб не є в даному випадку належним способом судового захисту, тому в частині вимог про визначення частки спадкодавця у праві власності у задоволенні позову слід відмовити. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 30.04.2021 року, складеного оцінювачем ТОВ «Еталон оцінка», ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 1 657 785,00 грн. (т. 1 а.с. 46). Позивач звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи, відповідно пункту 9 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат суд присуджує до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь держави судовий збір в сумі 9 670 грн. 41 коп. ((1 657 785 грн. х 7/12) : 100).

Outcome: partial