Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич В.П., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, у якому ставить вимоги про стягнення з Ужгородської міської ради на користь [PERSON] збитки в сумі 73 222, 04 грн., завдані внаслідок пошкодження транспортного засобу деревом та 2000 грн. відшкодування витрат, пов`язаних з визначенням вартості відновного ремонту транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб автомобіль марки OPEL Vivaro, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] . 12 травня 2020 року в м. Ужгороді на перехресті вулиць Шевченка- Митна на вказаний належний позивачу транспортний засіб , який перебуває у володінні та користуванні [PERSON] впало дерево(його частина), внаслідок чого автомобіль отримав значні пошкодження. 14.05.2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до Ужгородської міської ради з проханням забезпечити участь представника в огляді транспортного засобу на предмет виявлення пошкоджень. Огляд було призначено експертом на 19.05.2020 року, однак у клопотанні було відмовлено. 27.05.2020 року Управлінням надзвичайних ситуацій підтверджено факт падіння дерева на автомобіль. Відповідно до звіту № 63/20 про оцінку автомобіля марки OPEL Vivaro, 2009 р.в. реєстраційний номер [NUMBER] від 21.05.2020 року вартість відновлювального ремонту від падіння дерева становить 73222,04 грн., що позивач вважає прямими збитками, які завдані власнику транспортного засобу. Позивач вказує на те, що балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Разом з тим станом на 2020 рік в м. Ужгороді відсутнє підприємство, на балансі якого перебувають об`єкти благоустрою, зокрема зелені насадження, а тому вважає належним відповідачем за завдану шкоду представницький орган місцевого самоврядування - Ужгородську міську раду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі та визначено проводити судовий розгляд за загальними правилами позовного провадження. 08.04.2021 року представник відповідача Ужгородської міської ради подала відзив на позов, у якому просить залучити до участі у справі Департамент міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Ужагромікс» в якості співвідповідачів та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що на думку сторони відповідача матеріали справи не містять належного та допустимого об`єму доказів на підтвердження того, що шкоду завдано саме внаслідок падіння дерева на автомобіль позивача 12.05.2020 року на перехресті вулиць Шевченка - Митна в м. Ужгороді. Так на думку представника фіксація будь-якої події дорожньо-транспортної пригоди мала відбутися шляхом складання уповноваженою особою органів Національної поліції відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 140 КУПАП. Так, позивачем не надано протоколу огляду місця події із зазначенням де саме та коли відбулося падіння дерева на автомобіль позивача та які пошкодження зазнав останній. Також звертає увагу на відсутність в матеріалах справи довідок про вказану пригоду, схему з місця події, акт обстеження вулично-шляхової мережі, пояснення водія чи власника транспортного засобу, які мали бути відібрані уповноваженою особою Національної поліції. Відповідач вважає, що [PERSON] не дотримано передбаченого законодавством порядку фіксації події, що визначені постановою КМУ «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що на думку відповідача зумовлює неприпустимість наявних в матеріалах справи доказів. Відтак вказані обставини на думку представника зумовлюють неможливість реальної оцінки пошкоджень, які отримав належний позивачу транспортний засіб та неможливість встановлення давності виникнення всіх пошкоджень, встановлення механізму виникнення пошкоджень, що зафіксовані у висновку експерта, який міститься в матеріалах справи. Крім того відповідач вважає подання дерева форс-мажорною обставиною, яка звільняє від матеріальної відповідальності. Також звертає увагу на те, що не дивлячись на насування грози позивач сам вибрав місце, де припаркувати належний йому транспортний засіб. У відзиві представник позивача також посилається на п. 3.2.68. Положення про департамент міського господарства, яким визначено, що саме Департамент здійснює повноваження щодо організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, залучення на договірних засадах з метою організації благоустрою міста, подання пропозицій підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності , а також кошів населення. Так, за результатами відкритих конкурсних торгів надавачем послуг щодо благоустрою території (послуги з озелення та утримання зелених насаджень) у 2020 році є ТОВ «Ужагромікс», про що укладений договір від 05.05.2020 року № 20-57/1216039 між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Ужагромікс». 19.07.2021 року представник відповідача - Департаменту міського господарства подав (надалі Департамент) до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що на його думку позивачем не надано суду доказів та не доведено факт пошкодження автомобіля з вини Департаменту або завдання шкоди діями Департаменту чи причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю. Звертає увагу на те, що Департамент не є власником чи балансоутримувачем зелених насаджень загального користування, такий не є укомплектованим спеціальною технікою та спеціалістами для утримання зелених насаджень. Також пояснює, що делегування Департаменту повноважень щодо організації озеленення та видачі дозвільних документів на обрізку, кронування чи видалення зелених насаджень не означає, що відбувся перехід всіх зелених насаджень на його балансовий облік. Натомість зелені насадження на вул. Шевченка(перехресті з вул. Митною) не перебувають та ніколи не перебували на балансі Департаменту. Крім того представник відповідача вказує, що в день події були небезпечні пориви вітру, а тому падіння дерева на автомобіль позивача і його пошкодження могло статися внаслідок непереборної сили, зокрема небезпечних гідрометеорологічних явищ у вигляді сильного вітру, тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною позивачу шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідачів. У судове засідання, яке відбулося 23.06.2022 року позивач та його представник не з`явилися , хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді. Разом з тим подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Суд констатує, що від представника відповідача Департаменту міського господарства до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням представника відповідача у відпустці. В якості доказу надав Витяг з розпорядження № 113/к/пм від 17.06.2022 року. Крім того від представника відповідача - начальника управління правового забезпечення Ужгородської міської ради - Ленько А. надійшло до суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із звільненням представника, що представляв інтереси відповідача у даній справі. Представник відповідача ТОВ «УЖАГРОМІКС» в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, заяв про відкладення судового розгляду до суду не подав. Надавши правову оцінку клопотанням відповідачів про відкладення судового розгляду суд констатує, що суд багаторазово за клопотаннями відповідачів відкладав судові засідання, в тому числі і для підготовки до судового розгляду зокрема 26.05.2021 року, 09.06.2021 року, 08.07.2021 рок, 13.07.2021 року, 07.04.2022 року, дана справа перебуває на розгляді в суді більше одного року. Таким чином сторони мали достатньо час для підготовки і надання всіх необхідних доказів по справі. Сторони висловили свою правову позицію по суті спору, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи по суті без їх участі на підставі наявних у справі письмових матеріалів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб автомобіль марки OPEL Vivaro, білого кольору, реєстраційний номер Чеської Республіки [NUMBER] , 2009 р.в. Позивач ствреджує, що 12 травня 2020 року в м. Ужгороді на перехресті вулиць Шевченка- Митна на вказаний належний позивачу транспортний засіб , який перебуває у володінні та користуванні [PERSON] ( згідно доданої до справи копії довіреності) впало дерево(його частина), внаслідок чого автомобіль отримав значні пошкодження. Вказану обставину позивач підтверджує листом Заступника начальника Управління з реагування на надзвичайні ситуації Управління ДСУ в Надзвичайних ситуацій у Закарпатській області Лешко Д. № 5205-2368/5225 від 27.05.2020 року. У вказаному повідомленні зазначено, що по лінії 101надійшло повідомлення з мобільного номеру : [NUMBER] про падіння дерева на автомобіль марки OPEL Vivaro, білого кольору за адресою: м. Ужгород, вул. Митна, 17. На ліквідацію наслідків падіння дерева було залучено чергове аварійно рятувальне відділення аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління ДСНС України в Закарпатській області в складі 5 чоловік особового складу та 1 одиниця техніки. Також стороною позивача надано доказ його звернення до відповідача - Ужгородської міської ради з метою залучення представника Ужгородської міської ради в огляді пошкодженого транспортного засобу та відмови у клопотанні. Підставою відмови вказано відсутність однозначних і беззаперечних доказів того, що пошкодження транспортного засобу відбулося через неналежний догляд за об`єктами зеленого господарства Матеріалами справи встановлено, що з метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки OPEL Vivaro, білого кольору, реєстраційний номер Чеської Республіки [NUMBER] , 2009 р.в внаслідок його пошкодження від падіння дерева користувачем [PERSON] ПП залучено суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , який на підставі договору від 13.05.2020 року склав Звіт № 63/20 про оцінку автомобіля марки OPEL Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 р.в від 21.05.2020 року. Згідно вказаного висновку на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених в Методиці складено висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки OPEL Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження від падіння дерева станом на 12.05.2020 рік складає 73 222, 04 грн. Позивач звернувся до з суду з даним позовом та ставить вимогу про відшкодування встановленої експертом матеріальної шкоди у розмірі 73 222, 04 грн. та витрат пов`язаних з визначення вартості відносного ремонту в розмірі 2000 грн. шляхом стягнення шкоди з відповідача Ужгородської міської ради, яку [PERSON] вважає відповідальноюм за неналежний догляд за зеленими насадженнями в м. Ужгород. Відповідач Ужгородська міська рада позовні вимоги заперечує, вважає себе неналежним відповідачем. Крім того на його думку фіксація будь-якої події дорожньо-транспортної пригоди мала відбутися шляхом складання уповноваженою особою органів Національної поліції відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 140 КУПАП. Так, сторона відповідача акцентує увагу на відсутності в матеріалах справи протоколу огляду місця події із зазначенням де саме та коли відбулося падіння дерева на автомобіль позивача та які пошкодження зазнав останній. Також звертає увагу на відсутність в матеріалах справи довідок про вказану пригоду, схему з місця події, акт обстеження вулично-шляхової мережі, пояснення водія чи власника транспортного засобу, які мали бути відібрані уповноваженою особою Національної поліції. Таким чином відповідач вважає, що [PERSON] не дотримано передбаченого законодавством порядку фіксації події, що визначені постановою КМУ «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що на думку відповідача зумовлює неприпустимість наявних в матеріалах справи доказів. Надавши оцінку вказаним доказам, суд виходить із наступного. Ужгородський міськрайонний відділ управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Закарпатській області відноситься до органів виконавчої влади, а саме є Територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади. Положеннями ст.19 Кодексу цивільного захисту України визначено ( надалі Кодексу), що до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту належить: 1) забезпечення цивільного захисту на відповідній території; 2) забезпечення виконання завдань створеними ними територіальними підсистемами та їх ланками; 3) забезпечення реалізації вимог техногенної безпеки на потенційно небезпечних об`єктах та інших суб`єктах господарювання, які можуть створити реальну загрозу виникнення аварії, що належать до сфери їх управління; 4) розроблення та забезпечення реалізації регіональних, місцевих програм та планів заходів у сфері цивільного захисту, зокрема спрямованих на захист населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, забезпечення техногенної та пожежної безпеки; 5) керівництво створеними ними аварійно-рятувальними службами, формуваннями та спеціалізованими службами цивільного захисту, місцевою та добровільною пожежною охороною, забезпечення їх діяльності та здійснення контролю за готовністю до дій за призначенням; 6) створення за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та підтримання у постійній готовності територіальної системи централізованого оповіщення, здійснення її модернізації та забезпечення функціонування; 7) забезпечення оповіщення та інформування населення про загрозу і виникнення надзвичайних ситуацій, у тому числі в доступній для осіб з вадами зору та слуху формі; 8) організація аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій на відповідній території, а також радіаційного, хімічного, біологічного, медичного захисту населення та інженерного захисту територій від наслідків таких ситуацій; 9) організація та керівництво проведенням відновлювальних робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; 10) організація та здійснення евакуації населення, майна у безпечні райони, їх розміщення, створення служб медицини катастроф, необхідних для надання екстреної медичної допомоги та життєзабезпечення населення; 11) контроль за станом навколишнього природного середовища, санітарно-гігієнічною та епідемічною ситуацією, за місцями захоронення біологічних матеріалів, заражених активними формами бактерій; 12) розроблення та здійснення на відповідній території заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, в особливий період; 13) підготовка пропозицій щодо віднесення міст до груп цивільного захисту та подання їх центральному органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; 14) віднесення відповідно до основних показників суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, до категорії цивільного захисту та затвердження їх переліку у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України; 15) створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; 16) завчасне накопичення і підтримання у постійній готовності засобів індивідуального захисту для населення, яке проживає у прогнозованих зонах хімічного забруднення і зонах спостереження суб`єктів господарювання радіаційної небезпеки I і II категорій, та формувань цивільного захисту, а також приладів дозиметричного і хімічного контролю та розвідки; 17) взаємодія з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту; 18) організація та забезпечення життєдіяльності постраждалих від надзвичайних ситуацій, а також під час ведення воєнних (бойових) дій або внаслідок таких дій; 19) забезпечення соціального захисту постраждалих внаслідок надзвичайної ситуації, зокрема виплати матеріальної допомоги; 20) створення на регіональному та місцевому рівнях комісій з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, а в разі виникнення надзвичайних ситуацій - спеціальних комісій з їх ліквідації (за потреби), забезпечення їх функціонування тощо. Відповідно до вимог ст. 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України мають право на: 1) отримання інформації про надзвичайні ситуації або небезпечні події, що виникли або можуть виникнути, у тому числі в доступній для осіб з вадами зору та слуху формі; 2) забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання; 3) звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань захисту від надзвичайних ситуацій; 4) участь у роботах із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій у складі добровільних формувань цивільного захисту; 5) отримання заробітної плати за роботу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації у разі залучення до таких робіт згідно з трудовими договорами; 6) соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків; 7) медичну допомогу, соціально-психологічну підтримку та медико-психологічну реабілітацію у разі отримання фізичних і психологічних травм. Згідно зі ст. 22. Вказаного кодексу до сил цивільного захисту належать: 1) Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту; 2) аварійно-рятувальні служби; 3) формування цивільного захисту; 4) спеціалізовані служби цивільного захисту; 5) пожежно-рятувальні підрозділи (частини); 6) добровільні формування цивільного захисту. Згідно з ч. 2 ст. 23 Кодексу Аварійно-рятувальні служби утворюються: 1) державні - центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, іншими центральними органами виконавчої влади; 2) регіональні - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі відповідно; 3) комунальні - органами місцевого самоврядування у місті, районі міста, селищі, селі; 4) об`єктові - керівником суб`єкта господарювання, що експлуатує об`єкти підвищеної небезпеки; Аварійно-рятувальні служби мають право на: 1) отримання від місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання інформації, необхідної для виконання покладених на службу завдань; 2) безперешкодний доступ на об`єкти суб`єктів господарювання та їх територію для виконання аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; 3) встановлення вимог щодо додержання заходів безпеки для всіх осіб, які перебувають у зоні надзвичайної ситуації; 4) проведення під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій документування, кіно- і відеозйомки, фотографування та звукозапису; 5) тимчасову заборону або обмеження руху транспортних засобів і пішоходів поблизу та в межах зони надзвичайної ситуації. Положеннями ст. 67 кодексу визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки , а саме : 1) здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; 2) здійснення контролю за додержанням вимог техногенної та пожежної безпеки під час проведення робіт із будівництва будівель та споруд, крім об`єктів будівництва I та II категорій складності, площа яких не перевищує 300 квадратних метрів (за винятком об`єктів, вбудованих у будівлі), а також крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, індивідуальних гаражів; \Пункт 2 частини першої статті 67 в редакції Закону № 353-VII від 20.06.2013\ 3) участь у розробленні державних правил з питань техногенної та пожежної безпеки; 4) погодження у порядку, визначеному законодавством, проектів національних і галузевих стандартів, норм, правил, технічних умов і регламентів та інших нормативно-технічних документів щодо забезпечення техногенної та пожежної безпеки; \Пункт 5 частини першої статті 67 виключено на підставі Закону № 353-VII від 20.06.2013\ 6) участь у розробленні положень, інструкцій та інших нормативних актів, що розробляються суб`єктами господарювання у сфері техногенної та пожежної безпеки; 7) здійснення відповідно до закону ліцензування господарської діяльності з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення; \Пункт 7 частини першої статті 67 в редакції Закону № 353-VII від 20.06.2013\ 8) проведення перевірки за повідомленнями та заявами про злочини, пов`язані з пожежами та порушенням правил пожежної безпеки; 9) участь у розслідуванні причин виникнення надзвичайних ситуацій та невиконання запобіжних заходів; 10) забезпечення контролю за створенням, збереженням і цільовим використанням матеріальних ресурсів, призначених для ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, центральними органами виконавчої влади, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання; 11) складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; 12) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей; 13) реєстрація декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єктів господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки; 14) складення протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності та притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб і громадян, винних у порушенні законів та інших нормативно-правових актів у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту; 15) перевірка стану планування та готовності до здійснення заходів з організованої евакуації населення у разі виникнення надзвичайних ситуацій; 16) подання Раді міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування інформації про юридичних та фізичних осіб, винних у порушенні законодавства у сфері цивільного захисту; 17) розроблення нормативно-правових та інших нормативних актів відповідно до компетенції та забезпечення їх прийняття в установленому законом порядку; 18) застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог законодавства з питань цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки; 19) розгляд відповідно до закону справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з порушенням установлених законодавством вимог пожежної безпеки, невиконанням приписів та постанов центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, і накладення адміністративних стягнень; 20) проведення технічного розслідування обставин і причин виникнення надзвичайних ситуацій, загибелі і травмування людей, знищення і пошкодження майна; 21) проведення перевірки наявності документів, що дають право на виконання вибухопожежонебезпечних робіт; 22) здійснення звукозапису, фото- і відеозйомки як допоміжних засобів документування правопорушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, підготовка пропозицій щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій; 23) скликання в установленому порядку та проведення нарад з питань, що належать до їх компетенції; 24) отримання в установленому порядку від центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання інформації, необхідної для виконання поставлених завдань; 25) залучення до комплексних перевірок представників центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, фахівців науково-дослідних та проектних установ, інших органів державного нагляду за погодженням з їх керівниками, якщо їх повноваження на здійснення чи участь у комплексних заходах передбачені законом; 26) здійснення інших повноважень, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до переконання, що доводи сторони позивача щодо неналежної фіксації позивачем події щодо падіння дерева на належний йому транспортний засіб та відсутність складеного органами поліції протоколу, довідки про дорожньо-транспортну пригоду, схему місця події тощо, а відтак і його сумніви щодо часу, місця події є неправомочні. Так, власник транспортного засобу зафіксував подію у можливий та доступний йому спосіб - щляхом фотографії. Ним вжито заходів для повідомлення ДСНС України у Закарпатській області для повідомлення 12.05.2020 року о 10 год 47 хв. до оперативно-диспечерської служби по лінії «101» про падіння дерева на автомобіль OPEL Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті вжитих ним заходів було залучено чергове аварійно-рятувальне відділення у складі 5 чоловік. До повноважень аварійно- рятувальних відділень, як вже попередньо зазначено, законодавець відніс проведення під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій документування, кіно- і відеозйомки, фотографування та звукозапису. Таким чином група працівників, що була залучена до ліквідації наслідків даної надзвичайної ситуації, повинна була зафіксувати всі фактичні дані. Також суд встановив, що стороною позивача надано доказ його звернення до відповідача - Ужгородської міської ради з метою залучення представника відмови у клопотанні. суб`єкт владних повноважень відмову у цьому клопотанні і підставою відмови вказано відсутність однозначних і беззаперечних доказів того, що пошкодження транспортного засобу відбулося через неналежний догляд за об`єктами зеленого господарства. Разом з тим положеннями ст. 67 Кодексу цивільного захисту України визначено визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, зокрема організація аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій на відповідній території, а також радіаційного, хімічного, біологічного, медичного захисту населення та інженерного захисту територій від наслідків таких ситуацій; організація та керівництво проведенням відновлювальних робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; взаємодія з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту; забезпечення соціального захисту постраждалих внаслідок надзвичайної ситуації, зокрема виплати матеріальної допомоги; створення на регіональному та місцевому рівнях комісій з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, а в разі виникнення надзвичайних ситуацій - спеціальних комісій з їх ліквідації (за потреби), забезпечення їх функціонування тощо. Також суд звертає увагу на те, що посилання сторони відповідача на те, що позивач не залучив органи поліції для складення адміністративного протоколу про ДТП також не ґрунтуються на законі. Так, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну. Рівень надзвичайної ситуації при дорожньо-транспортній пригоді визначається відповідно до Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків;що затверджується Кабінетом Міністрів України. В даному випадку транспортний засіб був припаркований, жодного руху не вчиняв і отримав пошкодження внаслідок небезпечної події - падіння дерева, в результаті чого отримав ушкодження. Вимог щодо обов`язкового залучення органів поліції крім аварійно-рятувальних служб у таких випадках стороною відповідача не доведено. Натомість суд акцентує увагу на тому, що положеннями ст. 67 Кодексу цивільного захисту України регламентовано повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки на участь у розслідуванні причин виникнення надзвичайних ситуацій та невиконання запобіжних заходів; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; складення протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності та притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб і громадян, винних у порушенні законів та інших нормативно-правових актів у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту. В даному випадку суб`єкт владних повноважень - Ужгородська міська рада у відповідь на звернення позивача не вжила жодних заходів для складення акту перевірки фактичних обставин події, не витребувала в аварійно-рятувального відділення( який фактично є підпорядкованим йому органом) всі необхідні матеріали , якими зафіксовано подію, що мала місце 12.05.2020 року, не склала протокол про притягнення до адміністративної відповідальності та притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб і громадян, винних у порушенні законів та інших нормативно-правових актів у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту тощо, тобто не вжила жодних заходів для перевірки підстав (чи навпаки необґрунтованості ) доводів позивача щодо пошкодження упавшим деревом його автомобіля. Що стосується доводів відповідача Ужгородської міської ради стосовно відповідальності Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Ужагромікс» щодо питань організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, суд встановив наступне. Важливим аспектом отримання компенсації за завдані збитки є правильне визначення балансоутримувача тобто винну особу. В даному випадку для встановлення особи, яка відповідатиме за заподіяну шкоду, потрібно з`ясувати, чи відноситься дерево, що впало, до об`єкта благоустрою; якщо так, то до якого саме і хто за нього відповідає Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року № 2807-IV визначено правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Стаття 5 Закон України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що органи управління у сфері благоустрою населених пунктів. Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закон України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів. До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; організація місць відпочинку для населення; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу «Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку»; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом. Стаття 11 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає повноваження органів самоорганізації населення у сфері благоустрою населених пунктів. До повноважень органів самоорганізації населення у сфері благоустрою населених пунктів належить: внесення в установленому порядку на розгляд органів місцевого самоврядування пропозицій з питань благоустрою населених пунктів; організація участі населення у виконанні робіт з благоустрою населених пунктів; здійснення громадського контролю за дотриманням правил благоустрою територій населених пунктів; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; вирішення інших питань у цій сфері відповідно до цього Закону та Закону України «Про органи самоорганізації населення». Відповідно до норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень Ужгородської міської ради у сфері благоустрою населених пунктів належить зокрема визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою. До повноважень виконавчих органів Ужгородської міської ради належить зокрема: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом. Так відповідними рішеннями виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про постійно діючу комісію для обстеження зелених насаджень» затверджуються постійно діючі комісії для обстежень зелених насаджень на території міста. Пунктами 2-5 Порядку видалення та висадження зелених насаджень на території м. Ужгорода передбачено, що видалення зелених насаджень здійснюється за рішенням міжвідомчої комісії затвердженої рішенням виконавчого комітету на підставі ордера (крім випадку, передбаченого пунктом 12, цього Порядку). Управління житлово-комунального господарства департаменту міського господарства протягом трьох днів після надходження заяви (але не рідше ніж один раз на тиждень), повідомляє членам постійно діючої комісії щодо необхідності обстеження зелених насаджень. Підставою для обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, є заява юридичної чи фізичної особи (далі - заявник) про видалення зелених насаджень. До заяви заявник (з урахуванням конкретних обставин) додає копію генплану забудови або реконструкції земельної ділянки, погодженої головним архітектором міста; копію рішення міської ради про відведення в оренду відповідної земельної ділянки; копію договору оренди землі, дозвіл на будівельні роботи; фотознімки зелених насаджень. Комісія у п`ятиденний строк, після надходження заяви про видалення зелених насаджень, визначає стан зелених насаджень, розташованих на зазначеній території і складає акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, у чотирьох примірниках за зразком, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.09.2006 року № 302. Згідно з п. п. 7, 8 Порядку секретар комісії з обстеження зелених насаджень готує ордери на видалення зелених насаджень, в якому зазначаються дані про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню. Ордер на видалення зелених насаджень (за зразком, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.09.06 № 302) видає відділ благоустрою управління житлово-комунального господарства департаменту міського господарства. Пунктом 13 Порядку визначено, що видалення аварійних, сухостійних та фаутних дерев на об`єкті благоустрою загального користування (парки, сквери, бульвари, зелені насадження вздовж вулиць та доріг, на прибудинкових та територіях шкіл, дитячих садків, багатоповерхових житлових будинків тощо) здійснює балансоутримувач на підставі акта обстеження зелених насаджень, ордер на видалення яких оформляється протягом 7 (семи) календарних днів. Відповідно до п. п. 14, 15, 17 Порядку у ході ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно з подальшим оформленням документів дозвільного характеру. Обов`язковому відновленню у повному обсязі підлягають зелені насадження після їх видалення під час виконання окремих видів робіт, а саме: ліквідації аварійної ситуації на інженерних мережах населеного пункту, проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі, ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації. Санітарна обрізка дерев не є видаленням зелених насаджень і проводиться за рішенням міжвідомчої комісії на підставі акта обстеження, за винятком присадибних ділянок та земель, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, на яких санітарна обрізка дерев не потребує складання акта обстеження. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Частинами 2, 3 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі. Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10.04.2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини. Правила розроблені з метою охорони та збереження зелених насаджень у містах та інших населених пунктах і утримання їх у здоровому впорядкованому стані, створення та формування високодекоративних, стійких до несприятливих умов навколишнього природного середовища насаджень. Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, є обов`язковими для виконання всіма установами, підприємствами, організаціями та громадянами, які займаються проектуванням, створенням, ремонтом і утриманням зелених насаджень, розташованих на територіях населених пунктів України. Відповідно до п. 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Згідно з п. 4.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, об`єкти благоустрою зеленого господарства використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони і утримання відповідно до цих Правил. А відповідно до п. п. 5.1., 5.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності. Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Пунктом 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними, на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності, є балансоутримувачі цих об`єктів. У свою чергу пунктом 5.8. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок їх власників або орендарів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку (п. 7.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України). Відповідно до п. 9.1.10. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, для нормального росту й правильного розвитку дерев здійснюють догляд за кроною протягом усього життя рослин. Обрізають дерева навесні до розпукування бруньок або восени після опадання листя. У дерев видаляють порослеві пагони, які утворюються біля кореневої шийки, а також на стовбурах в міру її появи. Сухі гілки обрізують у міру їх виявлення впродовж року. Пункт 9.1.11.2. даних Правил встановлює, що санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування. Санітарне обрізання потрібно проводити щороку протягом вегетаційного періоду. З метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо (п. 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України). Пункт 12.2. вказаних Правил визначає, що під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт. Періодичність проведення часткових оглядів визначає балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельних ділянок, на яких ростуть зелені насадження. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки. Згідно з п. 14.1. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їхній реєстр за видовими складом та віком. Пунктом 14.1.3. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядуквання. Як вбачається з матеріалів справи, вул. Митна, 17 , де на автомобіль позивача впало дерево та як наслідок пошкодило останній, перебуває у комунальній власності, що не заперечується сторонами. Пунктом 5 частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно підпункту 7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Відповідно до п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105, до елементів благоустрою, зокрема, належать зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відтак згідно п. 5.5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування;на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 Правил органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності. Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. При цьому укладення з юридичною особою договору про надання певних послуг і передача цьому підприємству зелених насаджень на баланс не є тотожними. Доказів того, що балансоутримувачем вказаної у справі земельної ділянки є Департамент міського господарства чи ТОВ «Ужагромікс» стороною відповідача, а саме Ужгородською міською радою не надано. Доводи відповідача щодо відповідальності ТОВ «Ужагромікс» за належний догляд за зеленими насадженнями у 2020 році у зв`язку з укладенням Договору № 20-57/1216030 від 05.05.2020 року суд оцінює критично, оскільки подія з пошкодження транспортного засобу мала місце 12.05.2020 року, а вказаний договір був укладений за декілька днів. Заходи ж щодо утримання об`єктів з благоустрою є комплексними, що проводяться круглорічно спеціально створеними комісіями. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. У відповідності до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105 відповідальним за зелені насадження в місті є балансоутримувач вказаних об`єктів благоустрою, який зобов`язаний здійснювати інвентаризацію та паспортизацію зелених насаджень. Також балансоутримувач зобов`язаний двічі на рік (навесні та восени) проводити загальний огляд усіх зелених насаджень. Таким чином суд приходить до переконання, що стороною відповідача Ужгородською міською радою не надано жодних доказів того, що ним як балансоутримувачем об`єкту благоустрою - зеленими насадженнями на вул. Шевченка - у передбаченому законом порядку своєчасно здійснювалась інвентаризація та паспортизація зелених насаджень на вказаній території, що давало б підстави стверджувати, що такі перебували в належному стані, і як стверджують відповідачі мали місце виключно обставини непереборної сили - несприятливі погодні умови, які б виключили вину відповідача. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що саме відповідач - Ужгородська міська рада не вжив необхідних та своєчасних заходів для належного утримання об`єкта благоустрою, що стало причиною пошкодження майна позивача. За правилами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Частиною 1 п. 7 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Що стосується розміру збитків, суд враховує наданий стороною позивача Звіт № 63/20 , проведений експертом Тимканич М.С., який стороною відповідача не спростований. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України на відповідача Ужгородську міську раду належить покласти понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908.00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved