Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

01.07.2021 позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрований судом 06.07.2021), в якому просив у судовому порядку стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» на свою користь заборгованість у розмірі 53468,00 грн. та судові витрати у розмірі 908,00 грн. 08.07.2021 судом прийнято до розгляду позову заяву, відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 20.10.2021 судом зарито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 10.05.2022 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський», про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки, відмовлено в повному обсязі. 16.05.2022 представник відповідача, адвокат Івченко Вікторія Петрівна, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 23.05.2022, подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, про стягнення з позивача - [PERSON] на користь СВК «Розаліївський» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., мотивуючи тим, що 10.05.2022 судом ухвалено рішення яким відмовлено в задоволенні позову. Однак, судом не вирішено питання про стягнення судових витрат, які поніс відповідач - СВК «Розаліївський», а саме витрат на професійну правничу допомогу. СВК «Розаліївський» зазначив у відзиві на позовну заяву попередній розрахунок судових витрат, які товариство понесло у зв`язку з розглядом справи та в судовому засіданні 10.05.2022 представник відповідача зробила відповідну заву щодо долучення доказів в підтвердження судових витрат у зв`язку з розглядом справи, що будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі. Витрати на професійну правничу допомогу адвоката у відповідності до ст. 137 ЦПК України пов`язані з підготовкою та супроводженням судової справи у Білоцерківському міськрайонному суді та становлять 30000,00 грн., які включають: аналіз та дослідження документів щодо стягнення заборгованості - 5000,00 грн., підготовка та подання відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів та подальше супроводження справи - 25000,00 грн. 20.06.2022 представник позивача, адвокат Волощенко Віталій Іванович, подав до суду заперечення на заяву про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, обгрунтовуючи тим, що 10.05.2022 судом було проголошено рішення по справі №357/7348/21, яким у задоволенні позовної заяви [PERSON] було відмолено. 23.05.2022 представником відповідача було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, щодо витрат на правничу допомогу, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь СВК «Розаліївський» судові витрати на правову допомогу у сумі 30000 грн. Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України чітко передбачає, що подати докази витрат на правничу допомогу необхідно саме на протязі 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду, саме ухвалення, а не складення повного тексту рішення. Рішення по справі №357/7348/21 було ухвалено 10.05.2022, при цьому строк для подачі доказів щодо витрат на правову допомогу закінчився 15.05.2022 включно. Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу була подана представником відповідача 23.05.2022 та зареєстрована судом 23.05.2022, тобто зі спливом строків, передбачених положенням ст. 141 ЦПК України, з врахуванням того, що представник відповідача була присутня на судовому засіданні від 10.05.2022 та достовірно володіла інформацією про ухвалення рішення по справі. На підтвердження понесених витрат представником відповідача було надано копії: договору про надання правничої допомоги №17/05 від 17.05.2021, укладеного між відповідачем та адвокатом Івченко Вікторією Петрівною, додатку №1 від 12.05.2022 до цього договору, акту №1 про прийняття-передачу наданих послуг від 12.05.2022 та детальний опис щодо надання правової допомоги. Жодних інших доказів на підтвердження понесених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу суду надано не було, окрім того, такі докази були надані лише разом із заявою представника відповідача від 23.05.2022, тобто поза межами строку, встановленого у ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, в пункті 3.1. Договору № 17/05 про надання правової допомоги від 17.05.2021 передбачається, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеною Додатком №1 до цього Договору. Розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонам в додатках до цього Договору. Отже, в Договорі № 17/05 про надання правової допомоги відсутні будь-які умови щодо розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару що не дає, як суду, так і представнику позивача, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Також, зазначає, що сам Договір про надання правової допомоги укладений 17.05.2021, а Додаток №1 до Договору, у якому визначається вид правової допомоги, що надавалась адвокатом, кількість годин, тариф/вартість годин, ціна, укладений лише 12.05.2022, тобто після винесення рішення суду по справі №357/7348/21 від 10.05.2022.Також, у матеріалах справи №357/7348/21 присутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У ньому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції: правова консультація, вивчення документів, аналіз доказів та судової практики, написання та формування відзиву до позовної заяви, участь у розгляді справи в суді першої інстанції становлять фіксовану суму 30000 грн., а в Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №17/05 уже передбачена погодинна оплата, що є ще одним сумнівом у дійсності домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. Разом з тим, ухвалою суду від 08.07.2021 було прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі №357/7348/21, призначено підготовче судове засідання на 09 серпня 2021 року та надано право надати до суду відзив проти позову та пред`явити зустрічний позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, а у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Стаття 134 ЦПК України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Однак, представником відповідача було пропущено строки на подання відзиву, разом з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат, не подано будь-яких доказів поважності причин такого пропуску та не надано заяви про поновлення строків на подання відзиву (разом з додатками), відзив на позов (разом з додатками - попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат), не міг бути прийнятий суддею до розгляду та підлягав залишенню без розгляду у відповідності до ч.2 статті 126 ЦПК, а в поданих, з порушення строків документах, містяться обставини щодо різних видів гонорару - погодинного та фіксованої оплати, що свідчить про відсутність будь-якого узгодження розміру гонорару адвоката на момент розгляду справи в суді. Тому, просив відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.13.06.2022 представник відповідача, адвокат Івченко Вікторія Петрівна, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в якому також зазначила, що заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник відповідача на підтвердження стягнення судових витрат надала копію договору про надання правничої допомоги №17/05 від 17.05.2021, що укладений між СВК «Розаліївський» та адвокатом Івченко Вікторією Петрівною, копію додатку №1 від 12.05.2022 до договору про надання правничої допомоги №17/05 від 17.05.2021, копію акту №1 про прийняття-передачу наданих послуг від 12.05.2022,детальний опис щодо надання правової допомоги на загальну суму 30 000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 191-198). Відповідно до п. 3.1 Договору №17/05 про надання правової допомоги від 17.05.2021, за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеною Додатком №1 до цього Договору. Розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонам в додатках до цього Договору. Відповідно до додатку №1 від 12.05.2022 до договору №17/05 про надання правової допомоги від 17.05.2021 вартість послуг складає 30000,00 грн., згідно розрахунку витрат правової допомоги та сторони визначили порядок оплати за послуги, а саме оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом не пізніше 90 календарних днів з дати винесення рішення у справі №357/7348/21 за позовом [PERSON] до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський», про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки, крім того визначили, що сторони протягом 5 днів після винесення рішення у справі №357/7348/21 підписують акт наданих (виконаних) послуг, який засвідчує факт надання адвокатом та прийняття клієнтом наданих за договором послуг (робіт) в повному обсязі. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Так, від представника відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, однак, до заяви не додано жодних доказів на підтвердження неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, а згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, представник позивача заперечуючи стягнення судових витрат на правничу допомогу зазначає, що представником відповідача було пропущено строки на подання відзиву, разом з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат та не подано будь-яких доказів поважності причин такого пропуску та не надано заяви про поновлення строків на подання відзиву, також, відзив на позов (разом з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат), не міг бути прийнятий до розгляду та підлягав залишенню без розгляду у відповідності до ч.2 статті 126 ЦПК. Також, зазначає, що рішення по справі №357/7348/21 було ухвалено 10.05.2022, при цьому строк для подачі доказів щодо витрат на правову допомогу закінчився 15.05.2022, а заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу була подана представником відповідача та зареєстрована судом 23.05.2022, тобто зі спливом строків, передбачених положенням ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник відповідача була присутня на судовому засіданні від 10.05.2022 та володіла інформацією про ухвалення рішення по справі. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Судом враховується те, що першою заявою, яка була подана представником відповідача СВК «Розаліївський» - це письмові заперечення на позов від 16.09.2021, разом з якими було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с.89-94), в якому було зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат відповідача в розмірі 30 000,00 грн. та які були прийняті судом до розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3, 6, ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. 10.05.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі №357/7348/21 та п`ятий день строку подачі такої заяви припадає на 15.05.2022, який є вихідним днем (неділя), тобто, останнім днем п`ятиденного строку є - 16.05.2022, а саме перший робочий день після нього. Отже, заява про ухвалення додаткового рішення разом з доказами, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, подана в межах строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а саме 16.05.2022, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, з урахуванням ч. 6 ст. 124 ЦПК України. Крім того, в судовому засіданні - 10.05.2022 представник відповідача зробила відповідну заяву щодо долучення доказів на підтвердження судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі. Заперечуючи стягнення судових витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначив також те, що в Договорі № 17/05 про надання правової допомоги відсутні будь-які умови щодо розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару що не дає, як суду, так і представнику позивача, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Також зазначає, що сам Договір про надання правової допомоги укладений 17.05.2021, а Додаток №1 до Договору, у якому визначається вид правової допомоги, що надавалась адвокатом, кількість годин, тариф/вартість годин, ціна, укладений лише 12.05.2022, тобто після винесення рішення суду по справі №357/7348/21 від 10.05.2022.У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Однак, зазначені твердження суд, також, оцінює критично, враховуючи наступне. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Встановлено, що в договорі про надання правничої допомоги №17/05 від 17.05.2021, який укладений між СВК «Розаліївський» та адвокатом Івченко Вікторією Петрівною та додатку №1 від 12.05.2022 до договору про надання правничої допомоги №17/05 від 17.05.2021 сторони належним чином визначили розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом. Разом з тим, враховуючи наявність заперечень представника позивача, зокрема щодо розміру витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (Правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 та у постанові від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18). Також, суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Отже, щодо послуг наданих адвокатом Івченко В.П., слід зазначити, що час витрачений адвокатом не досліджується судом в рамках його обґрунтованості, оскільки такі послуги підтверджуються фактичним їх наданням та матеріалами справи. Однак, час адвоката, який витрачений на участь у трьох судових засіданнях у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області 15,0 годин (по 5 годин на судове засідання з урахуванням часу на дорогу вартістю 4500,00 грн. за одне засідання), суд оцінює критично, оскільки згідно протоколу судового засідання від 20.10.2021, від 18.11.2021 та від 10.05.2022 представник відповідача витратила лише 1 годину 30 хв. на участь в засіданні, а тому, враховуючи вартість однієї години участі адвоката в судовому засіданні - 900,00 грн. (4500,00 грн. за засідання/5 годин), представником відповідача було всього затрачено не 15 годин роботи, а 1,5 години, що становить всього 1500,00 грн. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19. Отже, відповідач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість на загальну суму 18000,00 грн., яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням суду від 10.05.2022 у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі, тому, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, приймає до уваги конкретні обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, приходить до висновку, про ухвалення додаткового рішення, та стягує з позивача - [PERSON] на користь відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 18000,00 грн.

Outcome: partial