Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У грудні 2020 року позивач КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно акту прийому-передачі майна, затвердженого рішенням Боярської міської ради № 63/1 від 09 грудня 2014 року, КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» було передано на баланс гуртожиток за [ADDRESS] . Станом на день подачі позову, відповідач [PERSON] зареєстрована у гуртожитку по [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживають. Враховуючи вище викладене позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] та стягнути в відповідача судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року відкрито позовне провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року, згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №93 від 19.08.2021 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 року, який проведений, у зв`язку з прийняттям рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді [PERSON] та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення з посади судді; відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя, дану справу передано для розгляду судді Дубас Т.В.. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту прийому-передачі майна, затвердженого рішенням Боярської міської ради № 63/1 від 09 грудня 2014 року, КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» було передано на баланс гуртожиток за [ADDRESS] . Станом на даний час відповідач [PERSON] зареєстрована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області від 12.01.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06.09.2013 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів справи, відсутність більш як шість місяців [PERSON] за місцем реєстрації підтверджується актами депутата Боярської міської ради №10/1 від 16 січня 2020 року, №168/1 від 04.05. 2020 року та №404 від 31 липня 2020 року. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК. Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади первинного рівня (тобто жителі сіл; добровільних об`єднань у сільську громаду жителів кількох сіл; селищ; міст), територіальні громади вторинного рівня (жителі районів, областей), а також органи місцевого самоврядування, що здійснюють права комунальної власності від імені територіальної громади представницькі та виконавчі органи місцевого самоврядування. До об`єктів права комунальної власності, зокрема, належать: рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, пенсійні фонди, частки в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування, а також відумерла спадщина. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідність ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням. В суді знайшов підтвердження той факт, що відповідачка [PERSON] без поважних причин не проживає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , понад п`ять років витрат по утриманню та обслуговуванню житлового приміщення не несе. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши відповідачку такими, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved