Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 23586 грн. 18 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.09.2018 з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , мала місце ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , який був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №216012-2101-10000003 від 28.03.2018. На виконання умов договору на підставі акта огляду транспортного засобу та рахунку №2372, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 49770 грн., складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт по справі №19958/18, на підставі якого в свою чергу позивачем 17.12.2018 виплачено страхове відшкодування для ремонту транспортного засобу «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , у вказаному розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями №15269 від 17.12.2018. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке виплатило позивачу 26183 грн. 82 коп. страхового відшкодування, розмір якого визначено з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується витягом з виписки по рахунку позивача. Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди, завданий транспортному засобу «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , перевищує страхове відшкодування, виплачене страховою компанією відповідача, тому на підставі ст.993, 1187, 1194 ЦК України, 27 Закону України «Про страхування» просить стягнути з відповідача на користь позивача різницю в сумі 23586 грн. 18 коп. Ухвалою від 03.11.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24.11.2021, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 20.06.2022. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, а також письмових поясненнях. Зазначила, що оскільки розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілому на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №216012-2101-10000003 від 28.03.2018 в розмірі завданих збитків перевищує страхове відшкодування, виплачене страховою компанією відповідача, розмір якого визначено з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що різниця має бути відшкодована відповідачем, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, тому просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях. Вважають, що рахунок-фактура №2372 від 03.12.2018 та розрахунок №19958/18 суми страхового відшкодування не є належними доказами розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , оскільки такий мав би підтверджуватися саме звітом про оцінку автомобіля потерпілого, а не рахунком-фактурою, наданим ФОП, крім цього без підтвердження того, що така особа взагалі має право здійснювати відповідну діяльність, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №753/21177-16-ц. Заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї документів, внаслідок ДТП, що мала місце 22.09.2018 з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений автомобіль «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , який був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №216012-2101-10000003 від 28.03.2018. Відповідно до страхового акта №19958/18 від 17.12.2018 сума страхового відшкодування склала 49770 грн. 00 коп. та така перерахована позивачем на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №15269 від 17.12.2018. При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , мав би підтверджуватися саме звітом про оцінку автомобіля потерпілого, а не рахунком-фактурою, наданим ФОП, крім цього без підтвердження того, що така особа взагалі має право здійснювати відповідну діяльність, оскільки як вбачається з матеріалів справи представником позивача долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ФОП [PERSON] , яким і виставлено рахунок та на рахунок якого позивачем перераховано страхове відшкодування, займається, зокрема і технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів Код КВЕД 45.20 (основний). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказаній нормі кореспондує також ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке виплатило позивачу 26183 грн. 82 коп. страхового відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику застрахованого транспортного засобу «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 49770 грн., у зв`язку з чим набув право зворотної вимоги до відповідача, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), здійсненою ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», становить 23586 грн. 18 коп., відповідачем свого розрахунку розміру завданих збитків та жодних доказів на спростування доводів позивача суду не представлено, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.20) судові витрати, що становлять 2270 грн. судового збору.

Outcome: approved