Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. На обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок серії [NUMBER] , виданого 05.07.2011 року виконкомом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області на підставі її ж рішення №90 від 21.06.2011 року, вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Поряд із її домоволодінням суміжно розташоване домоволодіння відповідача [PERSON] 11.04.2011 року виїздом комісії було встановлено факт, що між їх з відповідачем суміжними земельними ділянками існують старі межові знаки (більше 10 років). Встановлено, що суміжні земельні ділянки проінвентаризовано проектними організаціями без відома сільської ради, але питання по встановленню спірної між ними з відповідачем межі так і не було вирішено, а протокол погодження меж не підписаний сторонами. Враховуючи викладене, рекомендовано комісії сільської ради по вирішенню земельних спорів виготовити схему спірної межі та акт встановлення межі вищезгаданих ділянок з прив`язкою до твердих контурів та затвердити його рішенням на найближчій сесії, а проектній організації повторно здійснити інвентаризацію земельних ділянок, використовуючи дані матеріали. Рішенням Романковецької сільської ради №58/03-11 від 13.05.2011 року їй було надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі у власність земельних ділянок: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,25 га, із них 0,23 га в урочищі «Тернів» та 0,02 га по [ADDRESS] . Маючи намір на заволодіння чужим майном, відповідач вчинив самозахоплення земельної ділянки, наданої їй у приватну власність орієнтованою площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] та облаштував огорожу, встановивши паркан із сітки-рабиці на бетонні стовпи, внаслідок чого відбулося зміщення старих межових знаків між їх з відповідачем суміжними земельними ділянками. З метою оскарження неправомірних дій відповідача, вона зверталася із відповідними заявами до Романковецької сільської ради, у яких вказувала проблемні питання, які підлягають вирішенню в установленому законом порядку. Однак, сільська рада на її заяви надавала формальні відповіді, які не вирішували спір, безпідставно відмовляла в розгляді її звернень або взагалі їх не розглядала. Наведена обставина стала підставою для подальшого її звернення до Сокирянського районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до голови Романковецької сільської ради Цапа В.М. та Романковецької сільської ради про визнання неправомірними дій і бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.12.2013 року визнано протиправною бездіяльність голови Романківецької сільської ради Цапа В.М. щодо організації розгляду її заяви про вирішення земельного спору від 15.03.2013 року. Зобов`язано Романковецьку сільську раду розглянути її заяву про вирішення земельного спору від 15.03.2013 року у відповідності до вимог ст.ст.158, 159 ЗК України. Рішенням Романківепької сільської ради №130/18-2017 від 20.12.2017 року «Про розгляд заяви гр. [PERSON] » було затверджено акт погодження та встановлення меж земельної ділянки (0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) гр. [PERSON] по [ADDRESS] без підпису відповідача [PERSON] , суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] . При проведенні встановлення меж наданої їй у приватну власність земельної ділянки та суміжних земельних ділянок гр. [PERSON] (розробник даної документації ПП «Грандцентр», кадастровий номер кадастровий номер: 7324088000:01:001:0937) було виявлено невідповідність місцерозташування земельної ділянки [PERSON] та суміжного землекористувача гр. [PERSON] на місцевості (тобто дані ділянки перетинають її земельну ділянку). Вказаний факт самоправних дій відповідача описано у листі начальника відділу Сокирянського виробничого відділу ЧРФ ДП ЦДЗК Носової А.В від 03.08.2018 №98. З урахуванням викладеного, начальником відділу Сокирянського виробничого відділу ЧРФ ДП ЦДЗК Носовою А.В було запропоновано реєстратору відділу Держгеокадастру у Сокирянському районі провести державну реєстрацію земельної ділянки 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] не зважаючи на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Романківецької сільської ради від 22.05.2020 року №39/31-2020 «Про затвердження технічної документації з землеустрою про передачу у власність земельної ділянки громадянам» було вирішено затвердити [PERSON] технічну документацію земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (за рахунок землі житлової та громадської забудови) та передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер 7324088000:01:001:1749) площею 0,2500 га, за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, через зміщення відповідачем старих межових знаків вона позбавлена можливості приватизувати земельну ділянку площею 0,02 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка самовільно захоплена відповідачем та відгороджена зведеним ним парканом. Відповідач не бажає добровільно повертати вказану земельну ділянку, чинить перешкоди і не допускає працівників землевпорядної організації для проведення топографо-геодезичних робіт та встановлення площі по фактичному користуванню останнього, чим порушує її право власності на землю та правила добросусідства. Також зазначала, що що на час подання даного позову до суду їй стало відомо щодо оприлюдненого на офіційному веб-сайті Романковецької сільської ради рішення №176/07-11 від 16.12.2011 «Про внесення змін до рішення сесії №64/03-11 від 13.05.2011 року «Про розгляд акту погодження та встановлення меж земельної ділянки у громадянина [PERSON] по [ADDRESS] та передачу у власність земельної ділянки». Вказаним рішенням сесія сільської ради вирішила затвердити акт від 08.04.2011 року погодження та встановлення меж земельної ділянки у громадянина [PERSON] по [ADDRESS] без підпису сусідки [PERSON] . Пунктом 2 вказаного рішення вирішено передати у власність земельну ділянку площею 0,2448 га [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . На прибудинкову територію площею 0,0219 га встановлено обмеження 01.01.03 згідно Законів України «Про трубопровідний транспорт», «Про транспорт», «Про залізничний транспорт», Повітряний кодекс України, постанова Кабінету міністрів України від 16.11.7.002 №1747 «Про затвердження Правил охорони магістральних трубопроводів». Рішення сесії №64/03-11 від 13.05.2011 року «Про розгляд акту погодження та встановлення меж земельної ділянки у громадянина [PERSON] по [ADDRESS] та передачу у власність земельної ділянки», вважати таким, що втратило чинність. Незважаючи на її вимоги до відповідача щодо звільнення земельної ділянки орієнтовною площею 0,02 га від самовільно встановленого паркану, останній так і не здійснив його демонтаж та не відновив старих межових знаків між їх суміжними земельними ділянками. Таким чином, вважає, що самовільно облаштований відповідачем паркан із сітки-рабиці на бетонні стовпи створює їй перешкоди для користування земельною ділянкою площею 0,02 га переданою їй у власність для ведення особистого селянського господарства та унеможливлює подальшу приватизацію вказаної земельної ділянки. Посилаючись на вимоги ст.ст.91, 152 ЗК України, ст.ст.317, 319, 386, 391 ЦК України, просила зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою орієнтовною площею 0,02 га, призначеною для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованого паркану з подальшим відновленням старих межових знаків між суміжними земельними ділянками. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та з наведених у позовній заяві підстав просила їх задовольнити в повному об`ємі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити. При цьому, вказували на те, що оскільки позивачка [PERSON] не є власником земельної ділянки площею 0,02 га, відповідно її права як власника чи землекористувача не порушені. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, Сокирянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак секретар міської ради Степаненко Л.І. подала до суду заяву про розгляд даної справи без участі представника Сокирянської міської ради,Ю щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення та доводи учасників справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05.07.2011 року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради, позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15, 123-124). Рішенням Романковецької сільської ради №58/03-11 від 13.05.2011 року позивачці [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі у власність земельних ділянок: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, із них 0,23 га в урочищі « [INFO] » та 0,02 га по [ADDRESS] (а.с.8). Рішенням Романковецької сільської ради №130/18-2017 від 20.12.2017 року затверджено акт погодження та встановлення меж земельної ділянки у [PERSON] по [ADDRESS] без підпису [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Рішенням Романковецької сільської ради №39/31-2020 від 22.05.2020 року [PERSON] затверджено технічну документацію з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (за рахунок землі житлової та громадської забудови) та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 7324088000:01:001:1749, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №264029384 від 02.07.2021 року, державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 7324088000:01:001:1749, проведена державним реєстратором 06.07.2020 року (а.с.121-122). Крім цього, судом встановлено, що рішенням Романковецької сільської ради №176/07-11 від 16.12.2011 року (п.1) затверджено акт від 08.04.2011 року погодження та встановлення меж земельної ділянки у [PERSON] по [ADDRESS] без підпису сусідки [PERSON] . Згідно п.2 вказаного рішення передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,2448 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . На прибудинкову територію площею 0,0219 га встановлено обмеження 01.01.03 згідно Законів України «Про трубопровідний транспорт», «Про транспорт», «Про залізничний транспорт», Повітряний кодекс України, постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 №1747 «Про затвердження Правил охорони магістральних трубопроводів». Пунктом 3 вказаного рішення визнано таким, що втратило чинність рішення сесії №64/03-11 від 13.05.2011 року «Про розгляд акту погодження та встановлення меж земельної ділянки у [PERSON] по [ADDRESS] та передачу у власність земельної ділянки» (а.с.145-146). Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №264031266 та №264031662 від 02.07.2021 року, державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2448 га, кадастровий номер 7324088000:01:001:0937 по [ADDRESS] , проведена державним реєстратором 02.09.2013 року (а.с.125-128). Статтею 14\~Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право\~власності на\~землю (земельну\~ділянку)\~набувається і\~здійснюється відповідно\~до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч.ч.2,4 ст.373 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 ст.78\~ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у ч.1 ст.79 ЗК України, якою передбачено, що земельна ділянка це частина земної поверхні\~з установленими межами, певним місцем розташування,\~з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч.1 ст.79-1\~ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ст.125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Проте, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що земельна ділянка площею 0,02 га по [ADDRESS] ні на праві власності, ні на праві користування позивачці [PERSON] не належить і\~межі землекористування в натурі не встановлювались. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.4 ст.79-1\~ЗК України). Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (ч.7 ст.79-1 ЗК). Згідно з ч.1 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки у випадках, визначених ст.79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст.107 ЗК України. Разом з цим, позивачка [PERSON] не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що земельну ділянку площею 0,02 га по [ADDRESS] \~було сформовано, а також доказів, що відомості про межі вказаної земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право власності чи право користування земельною ділянкою в розумінні ст.125\~ЗК України у позивачки [PERSON] не виникло, а відповідно вона не вправі порушувати питання про усунення перешкод у здійснені нею її прав власника. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав набуття права власності чи права користування на спірну земельну ділянку, передбачених ст.ст.81, 93 ЗК України, а тому суд вважає, що нею не доведено належність їй прав щодо володіння, користування чи розпорядження спірною земельною ділянкою, як не доведено і порушення її прав щодо вказаної земельної ділянки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному об`ємі.

Outcome: dismissed