Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих, правонаступником якого є виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького «Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь» №280-д від 20 травня 1958 року в частині виділення земельної ділянки площею 350, 40 кв.м під індивідуальну забудову [PERSON] за рахунок існуючого домоволодіння по [ADDRESS] , зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що його (позивачу) батькові [PERSON] відповідно до договору дарування від 22 грудня 1957 року належав будинок за [ADDRESS] (згідно з довідкою від 15.08.1958 року будинку була присвоєна адреса: [ADDRESS] ), розміщений на земельній ділянці 700 кв.м., яка (земельна ділянка) була надана за договором на право побудови будинків безстрокового користування земельною ділянкою від 09 серпня 1952 року його (позивача) тітці [PERSON] , як забудовнику, а потім перейшла у користування його (позивача) батькові [PERSON] на підставі зазначеного вище договору дарування. Зазначив, що, відповідно до наявних у нього (позивача) документів, у 1958 році змінився (зменшився) розмір земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS] , з 700 кв.м до 355,8 кв.м. та в листопаді, 2020 року ним (позивачем) було отримано архівний витяг рішення №280-двиконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих «Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь» від 20 травня 1958 року, за яким, зокрема, було затверджено матеріали, представлені комісією по розгляду заяв трудящих міста на земельні дільниці на надано земельні дільниці під індивідуальну забудову по згоді домовласникам слідкуючим особам: [PERSON] робітнику хлібокомбінату площею 350, 40 кв.м за рахунок існуючого домоволодіння по [ADDRESS] по згоді домовласника [PERSON] [ADDRESS] . Вважає, що його (позивача) права як спадкоємця його (позивача) батька , були грубо порушені діями органу державної влади, оскільки його батько згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки не надавав. До того ж, допущено помилку в написанні прізвища [PERSON] , так як в рішенні зазначено прізвище « [PERSON] на». Зазначив, що, оскільки, на момент винесення неправомірного рішення діяв Цивільний кодекс Української РСР від 1922 року, то мають бути застосовані норми права, які встановлювали права для правовідносин того часу, за якими, зокрема, підставою припинення користування наданою земельною ділянкою є добровільна відмова від користування земельною ділянкою, закінчення строку, на який було надано земельну ділянку або виникнення необхідності вилучення земельної ділянки для державних або громадських потреб, поряд з цим, жодної з зазначених вище підстав не існувало на момент винесення протиправного рішення №280-д, на підставі чого дії відповідача незаконними, а рішення таким, яке підлягає скасуванню в частині виділення земельної ділянки площею 350, 40 кв.м під індивідуальну забудову [PERSON] за рахунок існуючого домоволодіння по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом в судове засідання учасників справи. \~ \~ \~ \~Під час підготовчого провадження у справі: \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 16 червня 2021 року за клопотанням позивача про витребування доказів, - витребувано: з державного архіву Кіровоградської області рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих«Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь» №280-д від 20 травня 1958 року та матеріали, на підставі яких було винесено дане рішення; та з обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентарної справи по житловому будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На виконання зазначеної ухвали суду Державний архів Кіровоградської області направив архівний витяг з протоколу засідання виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 20 травня 1958 року №9 з рішенням виконкому №280-д "«Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь», зареєстровані судом 16.07.2021 за вх.№17591, та, крім того, повідомлено, що матеріали, на підставі яких було винесено зазначене рішення, до архіву на зберігання не надходили. Крім того, обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» направлено матеріали інвентаризаційної справи по [ADDRESS] , зареєстровані судом 31.08.2021 року за вх.№20858. Відповідачем виконавчим комітетом Кропивницької міської ради подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 16.09.2021 року за вх.№22404, за змістом якого подану позивачем позовну заяву вважає необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що позивачем, в порушення вимог ст.ст.76, 77, 79, 81, 83, 89 ЦПК України не доведено з посиланням на належні, достовірні та допустимі докази обставини справи, які входять до предмета доказування, зокрема, не надано та не підтверджено належними доказами того, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки не надавав та рішення було прийнято за відсутності відповідної згоди, натомість, висновки позивача в цій частині грунтуються виключно на його (позивача) суб`єктивних припущеннях, що є неприпустимим. Крім того, обгрунтовуючи зміст позовних вимог, позивач вказує на те, що в оскаржуваному рішенні прізвище [PERSON] написано з посилками, на підставі чого рішення підлягає скасуванню, поряд з цим, згідно з вимогами чинного законодавства України помилка в написанні прізвища особи не є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, так як не вказує на незаконність та протиправність останнього, а її (помилки) наявність, - є підставою для внесення відповідних змін в рішення, більш того, позивачем не зазначено, яким чином помилка в написанні прізвища особи призвела до прийняття незаконного рішення.Окрім того, позивачем не обгрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами обставини порушення його (позивача) прав та законних інтересів в даних правовідносинах, оскільки, як стверджує позивач, на сьогоднішній день, оскаржуваним рішенням порушуються його право як спадкоємця після смерті батька на отримання у спадок та в подальшому володіння, користування та розпорядження відповідною частиною земельної ділянки по [ADDRESS] , яка на сьогоднішній день перебуває у власності іншої особи, в той час як батько позивача [PERSON] [PERSON] згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки не надавав, поряд з цим, позивачем на надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б окремо та/або в сукупності вказували на те, що на час смерті спадкодавець [PERSON] мав права володіння, користування та розпорядження на відповідну частину земельної ділянки по [ADDRESS] та ці права не припинились внаслідок його відмови від неї та існували в останнього на час смерті, зокрема, матеріали справи не містять доказів того, що батько позивача [PERSON] згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки не надавав та до дня своєї смерті він заперечував з приводу її передачі [PERSON] і оскаржував право на відповідну частину земельної ділянки останньої в інший спосіб, тим самим, оскільки на час смерті спадкодавця його прав на спірну частину земельної ділянки не знайшли своє підтвердження, тому останні не можуть бути об`єктом спадщини, перейти позивачу та бути предметом захисту в суді. З огляду на зазначене, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду його (позивача) спадкові права та інші законні інтереси не порушені, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову. Позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, зареєстровану судом 20.10.2021 року за вх.№25093, за змістом якої аргументи, які висловив відповідач у відзиві на позов, - є хибними, оскільки наданими до позову доказами доведено, що згода його (позивача) батька [PERSON] на виділення земельної ділянки відсутня як у відповідача, так і в державному архіві. Рішення про виділення земельної ділянки винесено без наявності відповідних правових підстав. Ніякої згоди на виділення частки земельної ділянки, на якій розташований будинок [ADDRESS] , і який належав його (позивача) батькові на праві власності, - надано не було. Його (позивача) спадкові права порушені, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, на стадії підготовчого провадження у справі судом витребувано в обласному комунальному підприємству «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на виконання судового запиту обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» направлено до суду інвентаризаційну справу по [ADDRESS] , зареєстровано судом 01.11.2021 року за вх.№26098. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом в судове засідання учасників справи. Під час судового розгляду справи по суті: \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та в його інтересах представник адвокат Яшан Ю.Б. (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 18.04.2022 року №170) позов підтримали з підстав, зазначених в ньому, просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача виконавчого комітету Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. \~ \~ \~ \~При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, на підставі чого, та враховуючи відсутність підстав, визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи по суті в судовому засіданні з участю позивача та його представника та на підставі поданих учасниками справи заяв по суті справи та наявних у справі доказів. Заслухавши позивача [PERSON] та в його інтересах представника адвоката Яшан Ю.Б., зваживши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, а також дослідивши матеріали інвентаризаційних справ по [ADDRESS] (частково),з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону, на підставі чого є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Зокрема, судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , за яким позивач [PERSON] , народився [INFO] , актовий запис за №42 від 18 жовтня 1952 року, його батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Судом також встановлено, що батько позивача [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис за №897. Мати позивача [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис за №1843. Крім того, встановлено, що [PERSON] 02.03.2018 року звертався до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 ГТУ юстиції у Кіровоградській області з питання оформлення спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] , на що отримав роз`яснення за вих.№515/01-16 від 07.03.2018 року, за яким із наданих документів вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить: [PERSON] 16/25 ч. (приватна спільна часткова), договір дарування від 27.11.1990 р. №3-3674 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); та [PERSON] 9/25 ч. (приватна спільна часткова), договір дарування від 05.01.1994 р. №4-67 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора), тим самим, із наданих документів вбачається, що у померлого [PERSON] , станом на 01.01.2013 року відсутнє право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1\~ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1\~ст.13 ЦПК України). За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із обранням відповідного способу захисту. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої\~статті 13 ЦК України. Статтею 264\~ЦПК України серед іншого передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту. Суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Поряд з цим, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними доказами наявність порушення його прав та законних інтересів. З огляду на зазначене, звертаючись до суду з позовом позивач [PERSON] просив скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих, правонаступником якого є виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького «Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь» №280-д від 20 травня 1958 року в частині виділення земельної ділянки площею 350, 40 кв.м під індивідуальну забудову [PERSON] за рахунок існуючого домоволодіння по [ADDRESS] , що є предметом позову, зазначивши як на підстави позову, що його (позивачу) батькові [PERSON] відповідно до договору дарування від 22 грудня 1957 року належав будинок за [ADDRESS] (згідно з довідкою від 15.08.1958 року будинку була присвоєна адреса: [ADDRESS] ), розміщений на земельній ділянці 700 кв.м., яка (земельна ділянка) була надана за договором на право побудови будинків безстрокового користування земельною ділянкою від 09 серпня 1952 року його (позивача) тітці [PERSON] , як забудовнику, а потім перейшла у користування його (позивача) батькові [PERSON] на підставі зазначеного вище договору дарування. У 1958 році розмір земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS] , зменшився з 700 кв.м до 355,8 кв.м. та підставою для зменшення розміру земельної ділянки є оскаржуване в частині рішення №280-двиконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих «Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь» від 20 травня 1958 року, за яким, зокрема, було затверджено матеріали, представлені комісією по розгляду заяв трудящих міста на земельні дільниці на надано земельні дільниці під індивідуальну забудову по згоді домовласникам слідкуючим особам: [PERSON] робітнику хлібокомбінату площею 350, 40 кв.м за рахунок існуючого домоволодіння по [ADDRESS] по згоді домовласника [PERSON] [ADDRESS] . Позивач [PERSON] вважає, що порушені його права як спадкоємця після смерті спадкодавця батька [PERSON] , який згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки площею 700 кв.м не надавав, та, крім того, прізвище [PERSON] в оскаржуваному рішенні написано з помилками. Окремо судом відзначається, що домоволодінню [ADDRESS] (на даний час м.Кропивницький) у зв`язку з перенумерацією вулиці присвоєно адресу [ADDRESS] . Судом, в свою чергу, в судовому засіданні за участі позивача та його представника досліджені матеріали інвентаризаційної справи по [ADDRESS] (на даний час м.Кропивницький), за якими в хронологічному порядку встановлено та зазначені обставини не спростовано позивачем, що 16 червня 1941 року між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем укладено договір купівлі-продажу домоволодіння №48, нотаріально посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано за №11562/2, за яким Продацець продав, а Покупець купила домобудівлю, що знаходиться в [ADDRESS] (а.і.с.7-8). Відповідно до заключення про реєстрацію домоволодіння від 25.05.1950 року домоволодіння по [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці розміром 763 кв.м, яке складається з жилого будинку та одного сараю, підлягає реєстрації на праві власності за [PERSON] (а.і.с.17). З наданих позивачем пояснень судом також встановлено, що [PERSON] є бабусею позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами та доньками [PERSON] , відповідно [PERSON] є тіткою позивача, а [PERSON] є матір`ю позивача. Відповідно до заповіту від 13 квітня 1951 року, посвідченого державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1903/11, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, за яким належне їй на праві власності домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла своїй рідній дочці [PERSON] (а.і.с.18). Судом також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис за №249. Відповідно до заключення про реєстрацію домоволодіння від 29.01.1952 року домоволодіння по [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці розміром 763 кв.м, яке складається з жилого будинку та одного сараю, підлягає реєстрації на праві власності за [PERSON] (а.і.с.19). Відповідно до договору на право побудови будинків безстрокового користування земельною дільницею від 09 серпня 1952 року, посвідченого державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №13668/1, [PERSON] на підставі рішення Виконкому від 15 липня 1952 року за №893 про відвод земельної ділянки, - відведено земельну ділянку площею 762, 8 кв.м під індивідуальне будівництво житлового будинку в [ADDRESS] в межах згідно викіпіровки з генплану садиб по [ADDRESS] (а.і.с.21). Актом встановлення меж від 26 липня 1952 року проведено винос на місцевість меж земельної ділянки площею 762, 8 кв.м по [ADDRESS] , яка надана в користування [PERSON] (а.і.с.24). В подальшому, на підставі договору дарування від 22 грудня 1957 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-7248, [PERSON] подарувала [PERSON] , який прийняв у дар домоволодіння [ADDRESS] , яке розташовано на земельній ділянці площею 700 кв.м., та яке належить дарителю згідно свідоцва про право на спадщину, виданого Кіровоградською нотконторою 22/1/1952 р. по р. [ADDRESS] та зареєстрованого облінвентарбюро 4/11-1952 під №5195/18 (а.і.с.42). Відповідно до заключення про реєстрацію домоволодіння від 22.12.1957 року домоволодіння по [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці розміром 700 кв.м, яке складається з жилого будинку та двох сараїв, підлягає реєстрації на праві власності за [PERSON] (а.і.с.40). Рішенням народного суду м.Кіровограда від 01 березня 1972 року (справа №2_109_72) позов [PERSON] (мати позивача) задоволено. Договір дарування Р-2-7248 від 22 грудня 1957 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] (батько позивача) про передачу домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] [PERSON] в дар [PERSON] в частині дарування Ѕ частини домоволодіння визнано недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] (а.і.с.81). В матеріалах інвентаризаційної справи (а.і.с.44) міститься також довідка від 18 липня 1958 року, видана [PERSON] для пред`явлення в облінвентарбюро, за змістом якої із земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , яка має загальну площу 700 кв.м, вилучена земельна площа розміром 350, 4 кв.м та залишилось 349, 6 кв.м. Вилучення проведено 10.08.1958 року на підставі рішення виконкому Кіровоградської ради депутатів трудящих №280-д від 20 травня 1958 року. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи (архівний витяг з рішення), що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих від 20 травня 1958 року №280-д «Про надання земельних дільниць трудящим міста під індивідуальну забудову за рахунок існуючих домоволодінь», яке оскаржується позивачем в частині, затверджено матеріали, представлені комісією по розгляду заяв трудящих міста на земельні дільниці та надано земельні дільниці під індивідуальну забудову по згоді домовласників слідуючим особам, зокрема, [PERSON] робітнику хлібокомбінату, площею 350, 40 кв.м за рахунок існуючого домоволодіння по [ADDRESS] по згоді домовласника [PERSON] [ADDRESS] . Згідно з довідкою Кіровоградського бюро технічної інвентаризації від 03 листопада 1961 року за р.№3189/22 земельна ділянка [ADDRESS] загальною площею 355, 80 кв.м на підставі рішення виконкому міської ради депутатів трудящих від 20 травня 1958 року за 3280-д зареєстрована за [PERSON] . Крім того, на підставі Акта про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 13 серпня 1964 року (забудовник [PERSON] , домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ) домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] введено в експлуатацію (а.і.с. 54-55). Відповідно до Акта за січень, 1973 року, складеного інженером бюро техінвентаризації, проведено обстеження домоволодіння по [ADDRESS] на предмет поділу земельної ділянки між подружжям [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що домоволодіння належить в рівних частинах по Ѕ частині кожному. При обстеженні також встановлено, що площе земельної ділянки становить 355, 5 кв.м (а.і.с.58). Крім того, з матеріалів інвентаризаційної справи також встановлено, що рішенням народного суду м. Кіровограда від 20 лютого 1973 року (справа №2-333-73) позов [PERSON] (мати позивача) до [PERSON] (батько позивача) задоволено. Розділено домоволодіння по [ADDRESS] на праві користування між [PERSON] та [PERSON] (а.і.с.82-84). Відповідно до свідоцтв про право власності на будівлю від 22 травня 1981 року домоволодіння по [ADDRESS] належало на праві приватної власності [PERSON] - 63/100ч.д. та [PERSON] 37/100 ч.д. (а.і.с.124-125). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 квітня 1983 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №4-1073, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з 37/100 частини будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградським міськкомунгосподарством 22 травня 1981 року та зареєстрованого Кіровоградським бюро тех.інвентаризації 22 травня 1981 року за №5195/18. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 355, 50 кв.м. (а.і.с.142). В подальшому, на підставі договору дарування від 27 листопада 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №3-3674, [PERSON] подарувала [PERSON] , та останній прийняв в дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці площею 355, 5 кв.м, та належить дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 20 квітня 1983 року по р.№4-1073 та зареєстрованого в Кіровоградському ООБТІ 20 квітня 1983 року за 35195/18 та свідоцтва про право власності, виданого Ленінським райкомунвідділом 22 травня 1981 року та зареєстрованого у Кіровоградському БТІ 22 травня 1981 року за №5195/18 (а.і.с.156-157). В свою чергу, позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 05 січня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-67, подарував [PERSON] 9/25 частин жилого будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , та який належить дарителю на підставі договору дарування, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 27 листопада 1990 року за р.№3-3674, та зареєстрованого Кіровоградським БТІ 27 листопада 1990 року під №5196/18 (а.і.с.178-179). Згідно з архівною довідкою №108607 від 08.07.2014 року, виданою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] 16/25 ч. на підставі договору дарування від 27.11.1990 №3-3674 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора) та [PERSON] 9/25 ч. на підставі договору дарування від 05.01.1994 №4-67 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора) (а.і.с.192). Таким чином, аналізуючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем [PERSON] , в порушення вимог ст.ст.76, 77, 79, 81 ЦПК України не доведено з посиланням на належні та достатні докази, що батько позивача [PERSON] [PERSON] не надавав згоди на відчуження частини своєї земельної ділянки [PERSON] , та при цьому, судом відзначається, що доказування в силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України не може грунтуватися на припущеннях. Більш того, суд вважає, що помилка в написанні прізвища особи не є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, так як це не вказує на незаконність чи протиправність рішення, та є підставою для внесення відповідних змін до рішення. Окрім того, відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тим самим до складу спадщини входять всі права спадкодавця, в т.ч. право володіння, користування та розпорядження майном право власності, які належали спадкодавцю на час смерті та не припинилися внаслідок цього. Позивач [PERSON] як на підставу позову зазначив, що оскаржуваним рішенням відповідача порушується його право як спадкоємця після смерті батька [PERSON] на отримання у спадщину відповідної частини земельної ділянки по [ADDRESS] , яка перебуває у власності іншої особи, так як його (позивача) батько згоди на виділення земельної ділянки [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки не надавав, в свою чергу, суд зауважує, що матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на ту обставину, що на час смерті спадкодавця [PERSON] останній мав права володіння, користування та розпорядження на відповідну частину земельної ділянки по [ADDRESS] та зазначені права власника не припинилися внаслідок його відмови від неї та існували у спадкодавця на час смерті, більш того, матеріали справи не містять доказів того, що батько позивача [PERSON] [PERSON] згоду на виділення земельної ділянки площею 350, 40 кв.м [PERSON] за рахунок своєї земельної ділянки не надавав та до дня своєї смерті, а саме: [INFO] заперечував з приводу її передачі [PERSON] , а так само, оскаржував право на відповідну частину земельної ділянки останньої в інший спосіб, тим самим, враховуючи, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] його права на спірну частину земельної ділянки не знайшли свого підтвердження, на підставі чого останні не можуть бути об`єктом спадщини, та відповідно перейти позивачу та бути предметом захисту в суді. Окремо суд зауважує, що спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , та яку (спадщину) за заповітом останнього прийняла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , складалася з 37/100 частини будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 355, 50 кв.м. та належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградським міськкомунгосподарством 22 травня 1981 року та зареєстрованого Кіровоградським бюро тех.інвентаризації 22 травня 1981 року за №5195/18. З огляду на викладене вище, суд вважає, що на час звернення позивача [PERSON] та на час судового розгляду справи спадкові права позивача не порушені, також відзначається, що за принципом змагальності, визначеним в ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши докази по справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності та в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову. Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, та, враховуючи, що позивачу [PERSON] в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 908, 00 грн., слід залишити по фактично понесеним останнім. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed