Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та просив розірвати договір від 19 травня 2021 року, індивідуальний номер замовлення АА 00566, укладений між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] ; стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] , юридична адреса: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] грошові кошти у розмірі14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч грн. 00 коп.); стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] , юридична адреса: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] моральну шкоду в розмірі 5\~000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.). Свої вимоги мотивував тим, що 19.05.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір АА 00566 відповідно до якого замовник доручив, а виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Відповідно до п.2.1 договору вартість виробів становить 26747 грн. У відповідності до 2.2. договору АА 00566 замовник вніс завдаток у розмірі 14000,00 грн. При цьому, сторони договору зазначили у п.2.3, що борг до передачі у власність, тобто залишок по оплаті за даним договором становить 12747,00 грн., який замовник зобов`язується згідно п.3.1.1 погасити не пізніше 20 днів, з дня внесення завдатку. Не зважаючи на багаторазові звернення про надання реквізитів для оплати або повернення завдатку у зв`язку з неможливістю виконати свої договірні зобов`язання, виконавець [PERSON] повідомляла про перенесення строків виконання, приносила свої вибачення, посилалася на вихід з ладу обладнання, але так і не надала свої реквізити і не приступила до виконання своїх обов`язків. Таким чином, після оплати завдатку, ФОП [PERSON] перестала виходити на контакт. Крім того, ПВХ конструкції на теперішній час не встановлені, жодного іншого разу, окрім як під час підписання договору та сплати завдатку позивач відповідача не бачив, встановити контакт не має можливості. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. До суду представник позивача направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення, які розміщені на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2022 року, від 03.05.2022 року, від 31.05.2022 року, від 16.06.2022 року. Отже,\~за вищевказаних\~обставин у\~відповідності до\~ст.\~130\~ЦПК України\~відповідач про час та місце розгляду у справі повідомлена належним чином. У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України:\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~19.05.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір АА 00566 відповідно до якого замовник доручив, а виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, що підтверджується копією договору АА 00566 від 19.05.2021 року. Відповідно до п.2.1 договору вартість виробів становить 26747 грн. У відповідності до 2.2. договору АА 00566 замовник вніс завдаток у розмірі 14000,00 грн. При цьому сторони договору зазначили у п.2.3, що борг до передачі у власність, тобто залишок по оплаті за даним договором становить 12747,00 грн., який замовник зобов`язується згідно п.3.1.1 погасити не пізніше 20 днів, з дня внесення завдатку. Відповідно до п.2.2 договору позивачем було внесено завдаток у розмірі 14 000,00 грн., що підтверджується копією договор АА 00566 від 19.05.2021 року та копією чека № 483. Пунктом 3.2 договору передбачено, що після виконання п. 3.1 виконавець зобов`язується передати у власність замовнику виготовлені вироби протягом 28 робочих днів. За змістом пункту 3.1, 3.1.1 Договору замовник зобов`язується сплатити вартість виробів, що складає 26747 грн. Після внесення замовником завдатку, борг «до передачі у власність» повинен бути погашений не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку.\~ Пунктом 3.2 Договору визначено, що після виконання пункту 3.1 договору виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 28 робочих днів. Відповідно до пункту 3.5. 3.6 Договору замовник сповіщається про передачу виробів за добу. Замовник зобов`язується прийняти готові вироби особисто, забезпечити присутність свого представника. У випадку, якщо передача у власність не була проведена (холостий виїзд) замовника, вартість повторної передачі сплачується замовником і складає 1000 грн. Виконавець має право на дострокову передачу виробів по даному Договору (за погодженням із замовником). У цому випадку замовник зобов`язується прийняти вироби та забезпечити їх збереження до моменту виконання умов договору. У пункті 3.10 визначено, що замовник підписує акт прийому-передачі виробів або надає письмову мотивовану відмову від підписання із вказівками щодо недоробок. У випадку непідписання замовником акту прийому-передачі виробів та ненадання письмової відмови, виконавець має право не передавати вироби у власність замовника. Відповідно до пунктів 4.2, 4.2.1 договору у разі невиконання замовником пункту 3.1 або 3.1.1, вартість цього договору може бути змінена виконавцем на підставі зміни ціни виробництва виробу, у зв`язку з інфляцією або подорожчанням окремих комплектуючих виробів. Також, у випадку не оплати, Договір може бути розірваний. Таким чином, усі додатки цього договору будуть вважатися недійсними. При внесенні замовником завдатку і подальшим невиконанням п. 3.1 або п. 3.1.1 договору, завдаток замовнику не повертається (частина перша статті 571 ЦК України). За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зістаттею 651\~ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до частини першої статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно достатті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статями 598,\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 530\~ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599\~ЦК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним. Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 837\~ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. За змістом частини першої\~статті 843\~ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина перша\~статті 846 ЦК України). Частиною першою, другою\~статті 854 ЦК України\~визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Згідно товарного чеку від 19.05.2021 року № 483 вбачається, що [PERSON] надано ФОП [PERSON] завдаток в розмірі 14000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 5\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно із частиною другою статті 10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до положення статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов`язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов`язання є нічим іншим, як правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов`язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положенням\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положення статті 614, частини другої статті 615\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З аналізу укладеного між сторонами Договору та наведених позивачем доводів, зрозуміло, що між сторонами існують договірні взаємовідносини, що виникли з Договору, індивідуальний номер замовлення АА 00566, укладеного 19 травня 2021 року, на виконання умов якого замовником сплачено кошти в розмірі 1 000,00 грн., в договорі погоджено всі істотні умови даного договору з приводу виконання робіт. Відповідач у встановлений строк, договірні зобов`язання не виконав, вироби за договором замовнику не передав, докази того, що виконання договору не відбулося з вини замовника відсутні. Частинами другою та четвертою статті 653\~ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 570\~ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно із положеннями статей 546, 548\~ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Оскільки сторонами умови договору виконано не було, враховуючи положення статті 570 ЦК України, передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 14000 грн. є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.\~ Відповідно до Правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи № 918/631/19 у Постанові від 22 вересня 2020 року, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17). Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідачем не виконані зобов`язання за договором, варто прийти до висновку, що позовні вимоги про розірвання договору та стягнення сплачених позивачем коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити таке. Пунктом 5 частини першої статті 4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» закріплено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Частиною 2 статті 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частиною першою 1 статті 16 та частиною першою статті 23\~ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Виходячи з положень статей 16 і 23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК Україниістатей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714 цс19). Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Оскільки неправомірні дії відповідача, які полягають у невиконанні зобов`язань, призвели до переживань та моральних страждань позивача, на підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, наявні підстави для стягнення з ФОП [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав до суду відзив, будь-які заяви чи клопотання по суті справи, тому суд обмежений лише тими доказами, які є наявні у матеріалах справи. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч.1\~\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачем заявлено вимоги: про відшкодування моральної шкоди, що у відповідності до підпункту 2 пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 2481 гривню 00 копійок; одна немайнова вимога, що у відповідності до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 992 гривні 40 копійок та одна майнова вимога, яка у відповідності до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 992 гривні 40 копійок, а всього разом судовий збір за дану позовну заяву становить 4465 гривень 80 копійок. Враховуючи викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4465 гривень 80 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved