Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

22 лютого 2022 року фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики грошей від 03 вересня 2021 року в розмірі 324000 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 03.09.2021 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №3213. Відповідно до умов договору позивач на момент підписання договору передав суму позики відповідачу. Позика надається до 31 грудня 2021 року. На момент подання позову взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти не повернув незважаючи на неодноразові усні звернення позивача до відповідача про повернення боргу. Ухвалою суду від 12.04.2022 року, після надходження інформації про місце реєстрації проживання відповідача, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.22,23). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, заявлені позовні вимоги просив задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.39). 26 травня 2022 року та повторно 05 липня 2022 року відповідач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб -порталу судової влади (а.с. 32,37). Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст.280-284 ЦПК України, на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Судом встановлено, що 03 вересня 2021 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурашковською О. С. та зареєстрований в реєстрі за №3213. Відповідно до умов Договору позики грошей передбачено: п.1 позивач по справі [PERSON] (Позикодавець) передав у власність 324000 гривень відповідачу [PERSON] (позичальнику); п.2 позика надається строком до 31 грудня 2021 року; п. 9 договір вважається укладеним з моменту передачі Позикодавцем грошових коштів Позичальнику. Сторони свідчать, що сума позики, на момент підписання договору, передана Позичальнику в повному обсязі. Таким чином, між сторонами виникло зобов`язання із договору позики грошей, за яким боржник зобов`язався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1стаття 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, це закріплено в положеннях ст. 629 ЦК України. Згідно із ч.1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зважаючи на вище викладене, суд вважає, що між сторонами виникло зобов`язання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана від позивача. Зазначений договір оформлений письмовим нотаріально посвідченим Договором позики грошей, який є борговим документом, за яким позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу кошти вказані в договорі позики, а відповідач зобов`язався повернути гроші в строк до 31.12.2021, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув, тому заявлені позовні вимоги про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] за Договором позики грошей від 03 вересня 2021 року 324000 гривень ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 3240,00 грн. В зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору в розмірі 3240,00 грн. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1,2,3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, що підтверджується договором №17/02 про надання правничої (адвокатської) допомоги від 17.02.2022 відповідно до п. 3.3 якого, клієнт зобов`язується сплатити послуги Адвокатського Бюро «КРАВЕЦЬ» в розмірі 10000,00 грн. (попередня оплата), рахунком на оплату №17/02 від 17.02.2022, дублікатом квитанції про перерахунок коштів за послуги адвоката в розмірі 10000 грн. за Договором №17/02 від 17.02.2022. Оскільки всупереч вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України відповідачем не заявлене клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому враховуючи вищевикладене, витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved