Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача [PERSON] за яким просить суд: стягнути з останнього на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 101 600 грн. 00 коп. На обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 22.04.2019 року у селі Невицьке сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач) та автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , водієм якого є [PERSON] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/5430/19 від 22.07.2019 року, особою винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] . Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - страхове відшкодування в сумі 100 000 грн. 00 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 08.08.2019 року та ремонтної калькуляції № YK_2058 від 22.04.2019 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1153758 від 08.10.2019 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складають 1 600 грн. 00 коп. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1155031 від 15.11.2019 року. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 101 600 грн. 00 коп. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що [PERSON] на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулося до винуватця з вимогою від 16.10.2020 року, проте дана вимога залишилась поза увагою останнього. За ухвалою суду від 29.01.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому у позові заявив клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника позивача. Крім того, представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. За ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складення рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 15.06.2022 року. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з наданих суду доказів, а саме з постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2019 року у справі № 308/5430/19, за цією постановою було [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді\~ штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень). При цьому судом було встановлено, що 22.04.2019 року близько 14 год. 20 хв., водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2103», номерний знак [NUMBER] в с. Невицьке по вул. Центральна Ужгородського району, не врахував дорожню обстановку, виконуючи поворот ліворуч на вул. Кар`єрну, допустив зіткнення із зустрічним транспортним засобом «Volkswagen Passat B7», номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В діях [PERSON] наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушення стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 059603 від 01.05.2019 р., даними схеми дорожньо-транспортної пригоди від 22.04.2019 року, письмовими поясненнями [PERSON] , рапортом працівника поліції від 01.05.2019 року та іншими зібраними доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 100 000 грн. 00 коп. на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 08.08.2019 року та ремонтної калькуляції № YK_2058 від 22.04.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1153758 від 08.10.2019 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності Приватне підприємство «Експерт Сервіс Альфа», вартість послуг якого складають 1 600 грн. 00 коп. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1155031 від 15.11.2019 року. З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулося до винуватця з вимогою від 16.10.2020 року, проте дана вимога залишилась поза увагою останнього, що й зумовило звернення до суду з відповідним позовом. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК У країни шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що відповідач - [PERSON] на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; то після виплати суми страхового відшкодування у розмірі 100\~000,00 грн. на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу), відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2270,00 грн. судового збору.

Outcome: approved