Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 28.07.2020 року в розмірі 33412,25 грн., з яких основна сума боргу 17000 грн., відсотки за позикою 12000 грн., інфляційні втрати 3007,30 грн., 3 % річних 1404,95 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 28.07.2017 року він з відповідачем уклав договір позики у формі розписки. За умовами договору, відповідач зобов`язалась повернути взяті нею 17000 грн. та додатково сплачувати відсоток у розмірі 6000 грн. щомісячно терміном до 30.09.2017 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, кошти не повернула. Станом на 01.07.2020 року, сума боргу становить 33412,25 грн., з яких основна сума боргу 17000 грн., відсотки за позикою 12000 грн., інфляційні втрати 3007,30 грн., 3 % річних 1404,95 грн. 11.05.2020 року на адресу відповідача він направляв вимогу про повернення коштів, проте вимога була йому повернена на зворотню адресу із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи, що, у встановлені договором позики строки відповідач борг не повертає, тому просить суд стягнути з нього суму заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.10.2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 13.07.2021 року у справі було призначено почеркознавчу експертизу та зупинено до отримання результатів експертизи. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 05.01.2021 року провадження у справі було поновлено. Представник позивача адвокат Гаркавенко Н.Л. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача адвокат Клочихін Є.І. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що наявні законні підстави ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 28.07.2017 року уклали договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у грошові кошти у розмірі 17000 грн. та була зобов`язана до 30.09.2017 року повернути зазначену суму позики та додатково сплачувати відсоток у розмірі 6000 грн. щомісячно, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 89). 11.05.2020 року позивач на адресу відповідача направляв вимогу про повернення коштів, проте вимога була йому повернена на зворотню адресу із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 9-11). Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.12-14), з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума в розмірі 33412,25 грн., з яких основна сума боргу 17000 грн., відсотки за позикою 12000 грн., інфляційні втрати 3007,30 грн., 3 % річних 1404,95 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.\~Досліджуючи\~боргові розписки\~чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками\~договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.\~Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Факт отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується оригіналом розписки, у якій сторони своїми підписами засвідчили, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Крім того, суд зазначає, що за клопотанням представника відповідача у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, але, відповідно до повідомлення ДніпроНДІСЕ № 4760-21 від 30.12.2021 року (а.с. 104), оплата за експертизу не проводилась, тому почеркознавча експертиза не була виконана. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів, які б спростовували факт отримання відповідачем грошових коштів за борговою розпискою суду надано не було. Враховуючи, що позивач, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, відповідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved