Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

16 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою,що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою : [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 жовтня 2011 року позивач та його малолітня донька [PERSON] придбали житловий будинок та земельну ділянку за адресою : [ADDRESS] . Однак, 13 червня 2018 року у даному домоволодінні була зареєстрована [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивачів. З моменту реєстрації відповідач за вказаною адресою не проживала та не проживає, особистих речей в будинку немає, місце проживання її невідоме, контактних даних не залишила. Тобто протягом трьох років відповідач не з`являється за своїм місцем реєстрації. Домовленості щодо збереження за нею місця реєстрації також немає. В добровільному та позасудовому порядку зняти [PERSON] з реєстраційного обліку не вдається. У зв`язку з цим, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх майнових прав. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам розяснено права, обовязки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 16 лютого 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явились. Натомість від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань на адресу суду не направила, своїм процесуальним правом подати відзив на позов та докази в обґрунтування заперечення проти нього, до суду не подала. Представник третьої особи до суду не з`явилась, проте подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність їхнього представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подану позивачем заяву, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997року за № 475/97-ВР\~передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Згідно ч. 2 - 4 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи, відповідно ч. 3\~ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] та його малолітній доньці [PERSON] належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу від 21 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. Згідно інформації, наданої 27 вересня 2021 року Золочівською сільською радою Бориспільського району Київської області за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Центральна, буд. 82-а з 13 червня 2018 року по теперішній час зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Наведене також підтверджується довідкою (випискою з погосподарської книги про склад сімї) виданою Золочівською сільською радою Бориспільського району Київської області. Доказами, відповідно\~ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Ці дані, зокрема, встановлюються показами свідків. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , будучи зареєстрованою в спірній квартирі, там не проживає; перешкод в користуванні цим приміщенням не має; витрат по її утримання не несе; дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ним право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача за адресою : [ADDRESS] без поважних на те причин більш ніж шість місяців, які передували зверненню [PERSON] з даним позовом до суду. Статтями\~47,\~48 Конституції України\~гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч. 4\~ст. 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР\~), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Частинами 1, 2\~ст. 71 ЖК Української РСР\~визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору\~судом. Заяв чи клопотань від відповідача на ім`я позивача чи суду, визначених ч. 2\~ст. 71 ЖК Української РСР, не надходило. Доказів, на підставі яких слід вважати тимчасову відсутність [PERSON] у спірному домоволодінні поважною, не зазначено і до суду не подано. Згідно\~ст. 72 ЖК Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зважаючи на вказане, суд приходить переконання про відсутність поважних причин тривалої відсутності відповідача у спірному домоволодінні, а тому вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування домоволодінням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанцією № 0.0.2268189701.1 від 16 вересня 2021 року. Позовні вимоги задоволено повністю, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачів слід солідарно стягнути судові витрати у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved