Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.08.2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого він придбав у останнього садибу, розташовану по [ADDRESS] . Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально вони домовилися до 31.12.2021. Однак, [INFO] [PERSON] помер, про що\~йому повідомив\~ [PERSON] ,\~син померлого,\~який також\~зазначив,\~що усі\~зобов`язання після\~батька бере\~на себе,\~оскільки відповідно\~до заповіту\~є його\~єдиним спадкоємцем\~на все\~майно.\~В послідуючому\~відповідач відмовився\~посвідчувати договір\~купівлі-продажу\~вищевказаної садиби,\~посилаючись на\~складні сімейні\~обставини та\~брак коштів. Тому позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 15.08.2021 та визнати за ним право власності на нерухоме майно, придбане у [PERSON] за даним договором. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2021 року [PERSON] придбав у [PERSON] за 45000 грн. житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження даного факту [PERSON] у присутності свого сина [PERSON] склав розписку (а.с. 12). Таким чином, між ними фактично відбувся договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчити який вони домовилися до 31.12.2021 року. Однак, право власності позивача на придбану садибу до цього часу належним чином не оформлене, оскільки [PERSON] [INFO] помер (а.с. 14). Згідно заповіту\~від 01.03.2001\~(а.с.\~13)\~спадкоємцем на\~усе майно\~останнього,\~є його\~син,\~відповідач по\~справі,\~до якого [PERSON] звертався з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу придбаної садиби. Своєю розпискою від 21.11.2021 (а.с. 15) [PERSON] взяв на себе усі зобов`язання після батька,\~але в\~послідуючому від\~нотаріального посвідчення\~договору купівлі-продажу\~придбаної позивачем\~садиби відмовився.\~ У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved