Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 31.05.2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання в квартирі та виселення. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , будучи чоловіком позивачки, вселився в квартиру та був в ній зареєстрований. Після розірвання шлюбу відповідач розпочав вчиняти насильство відносно [PERSON] і на вимогу добровільно виселитися з вказаного помешкання категорично відмовляється, що обумовило її звернення до суду за захистом порушеного права. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, позицію щодо позову не висловила. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.06.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.45/. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 918 від 19.01.2022 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.14/. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2009 року , квартира по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах /а.с.18/. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.01.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.8-9/. 18.12.2021 року та 16.01.2022 року відносно [PERSON] було складено термінові заборонні приписи терміном на 10 діб та 5 діб відповідно /а.с.36/. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.02.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.02.2022 року видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] V. Оцінка суду. Положеннями ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що відповідач вселився в спірну квартиру як член сім`ї, а будь-яких угод про порядок користування цим житловим приміщенням не укладалось. Відповідно до\~ч.2 ст.406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Критерій «істотності» є оціночним поняттям та підлягає встановленню в залежності від обставин кожної конкретної справи. Тобто, якщо колишній член сім`ї власника житлового приміщення зареєстрований та проживає у цьому житловому приміщенні і внаслідок певних обставин створює власнику перешкоди у здійсненні права власності, права власника можуть бути поновлені шляхом задоволення його позовних вимог про припинення права на користування квартирою (припинення сервітуту) на підставі ч.2 ст.406 ЦК України (за наявності обставин, які мають істотне значення). Позивач в обґрунтування припинення сервітуту посилається на систематичне вчинення відповідачем домашнього насильства, що підтверджується терміновими забороненими приписами та постановою про притягнення до адміністративної відповідальності. Суд звертає увагу, що права членів (колишніх) сім`ї власника житла також підлягають захисту, тому визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що фактично є позбавленням права на житло, має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й таке втручання повинно бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та не покладати надмірний тягар на відповідача. Законність визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке по факту є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання. В конкретній ситуації право власності позивача обмежене законним правом проживання відповідача в спірній квартирі, проте, позивач на захист такого обмеження вимагає позбавлення права особи на житло, що за конкретних обставин справи є пропорційним втручанням та свідчить про легітимність мети позову. Враховуючи доведеність систематичного вчинення відповідачем домашнього насильства відносно колишньої дружини, суд вважає, що в даному випадку його виселення з житлового приміщення є виправданим втручанням в приватну сферу особи та не буде порушенням прав на повагу до житла. \~ \~ \~ \~ VІ. Розподіл судових витрат. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.265 ЦПК України, суд, під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з\~розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи задоволення позову з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн 40 к. Разом з тим, представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не надано жодного доказу, а відтак в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з підстав не доведеності.

Outcome: partial