Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

У липні 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю Сафіра Ф.О. просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.12.2008 року в розмірі 12 999,94 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 600 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач своєчасно не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, чим не виконала зобов`язання за договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У порушення статей 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 30.06.2017 року в загальній сумі 12 999,94 гривень, яка складається з наступного: 499,55 грн. - заборгованість за кредитом; 7 633,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 010 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 607,014 гривень - штраф (процентна складова). Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2017 року, ухваленому у справі № 377/573/17, П № 2/377/257/17 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 03.12.2008 року, яка складається з: 499,55 грн. - заборгованість за кредитом; 7633,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4010 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 607,014 гривень - штраф (процентна складова), всього на загальну суму 12999 гривень 94 копійок, а також судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. 17 травня 2022 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути та скасувати заочне рішення Славутицького міського суду Київської області від 21.08.2017 року в цивільній справі № 377/573/17, П № 2/377/41/21 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу до розгляду. Ухвалою суду від 01 червня 2022 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 377/573/17, провадження № 2/377/257/17 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Заочне рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2017 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання у справі на 20 червня 2022 року. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява представника позивача, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, а також просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 грудня 2008 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та заповнила і підписала заяву, в якій зазначила свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, освіту, сімейний стан, адресу проживання, номер мобільного телефону, інформацію про працевлаштування. Заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді. Крім того, анкета-заява містить також наступну інформацію про те, що позичальнику надається кредитка «Універсальна» «55 днів пільгового періоду»; кредитний ліміт - 500,00 гривень; базова процентна ставка за кредитом - 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. До Заяви б/н від 03.12.2008 року банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03.12.2008 року, базова відсоткова ставка - 2,5 % на місяць, розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості. Строк щомісячного платежу встановлено до 25 числа місяця наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) = (базова процентна ставка по договору) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. за місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. та більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачений договором більше, ніж на 120 днів становить 250 гривень + 5 % від ціни позову. Згідно із статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 цього Кодексу, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 626, частини першої статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Заява б/н та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» є частиною укладеного кредитного договору, оскільки вони підписані [PERSON] 03.12.2008 року і доказів того, що підпис належить іншій особі, відповідачем суду не надано. Вказані заява та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містять відомості про ліміт кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір неустойки ( пені, штрафу), розмір щомісячних платежів та строк щомісячного платежу, проте не містять інформації щодо кінцевого терміну погашення кредиту. Разом з тим, встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», які додані позивачем до позовної заяви, не були підписані [PERSON] , відповідно вони не є частиною кредитного договору б/н від 03.12.2008 року, укладеного між банком та [PERSON] .. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19. З розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви, вбачається, що позичальник користувалася грошовими коштами банку на підставі заяви б/н від 03.12.2008 року, оскільки 04 грудня 2008 року позичальником було знято кошти з карткового рахунку в сумі 499, 55 гривень, але зобов`язання за кредитним договором не виконувала. Щомісячні платежі на сплату заборгованості за кредитним договором б/н від 03.12.2008 року позичальником не вносились, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором в загальній сумі 12 999,94 гривень, яка складається з наступного: 499,55 гривень - заборгованість за кредитом; 7633,25 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 010 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 250 гривень - штраф (фіксована частина), 607,14 гривень - штраф (процентна складова). Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. За умовами кредитного договору № б/н від 03.12.2008 року сторони погодили, що виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих кредитних коштів буде здійснюватися щомісячними платежами, зокрема, відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строк щомісячного платежу встановлено до 25 числа місяця наступного за звітним. Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. З наданих доказів вбачається, що кінцевого терміну погашення кредиту сторонами узгоджено не було. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Такий правовий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У заяві про перегляд заочного рішення, а також в поданій до суду заяві відповідач [PERSON] просила застосувати строк позовної давності. Як встановлено судом з розрахунку заборгованості, відповідачем 04 грудня 2008 року було знято кошти з карткового рахунку в сумі 499, 55 гривень, інших коштів відповідачем з карткового рахунку не знімалось. Щомісячний платіж на погашення тіла кредиту та процентів вона повинна була внести до 25 числа місяця, наступного за звітним, тобто до 25 січня 2009 року. Таким чином, перебіг позовної давності почався з наступного дня після невиконання відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу, тобто з 26 січня 2009 року і закінчився 26 січня 2012 року, оскільки жодного платежу з повернення кредиту відповідач за період з 04 грудня 2008 року по 30.06.2017 року не здійснила та кредитною карткою не користувалася. Даний позов направлено до суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14 липня 2017 року( а.с. 25), тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності. За таких обставин за заявою відповідача [PERSON] підлягає застосуванню позовна давність щодо заявлених позивачем основних вимог та, виходячи із змісту статті 266 ЦК України, і додаткових вимог, оскільки письмового договору про збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін суду не надано. Будь-які докази поважності причин пропуску строку позовної давності у матеріалах справи відсутні. В частині четвертій статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зв`язку зі спливом позовної давності. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, то судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору покладаються на позивача і не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed