Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У грудні 2019 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 15.11.2017 року о 17 год. 40 хв. в м. Дніпро, на перехресті вул. Грушевського та вул. Шевченка, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «BMW 525 TDS» з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Toyota Auris» з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Toyota Auris». Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2017 року, визнано винним [PERSON] в порушенні п.п. 10.1., 16.3 ПДР України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Auris» р.н. [NUMBER] склала 34\~198, 82 грн., з яких 33\~464, 02 грн. сума відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу; 734, 80 грн. витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, а вищезазначені автомобілі в результаті ДТП отримали механічні пошкодження, М(Т)СБУ було сплачено, за заявою [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33\~464, 02 грн. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не відшкодував М(Т)СБУ суму виплаченого страхового відшкодування, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року цивільна справа передана на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року справа прийнята в провадження судді Литвиненко І.Ю., відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] справа згідно протоколу повторного авторозподілу передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року, справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. Представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Проте будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено,\~що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2017 року, водія [PERSON] визнано винним у ДТП, яке мало місце 5.11.2017 року о 17 год. 40 хв. в м. Дніпро, на перехресті вул. Грушевського та вул. Шевченка, за участі автомобілів «BMW 525 TDS» з реєстраційним номером [NUMBER] та «Toyota Auris» з реєстраційним номером [NUMBER] . 23.03.2018 року [PERSON] подана заява до М(Т)СБУ про виплату страхового відшкодування. Згідно з висновком товарознавця про визначення вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Toyota Auris» з реєстраційним номером [NUMBER] , вартість матеріального збитку складає 48\~779, 42 грн. Відповідно до наказу № 3461 від 13.04.2018 року М(Т)СБУ було вирішено сплатити [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33\~464, 02 грн. Платіжним дорученням № 903798 від 17 квітня 2018 року перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 33\~464, 02 грн. Платіжним дорученням № 901675 від 07 лютого 2018 року перераховано [PERSON] грошові кошти у розмірі 734, 80 грн. в якості оплати послуг аварійного комісара та експерта по справі № 46307. Згідно з інформаційною довідкою М(Т)СБУ, відсутній чинний договір внутрішнього страхування ТЗ реєстраційний номер ТК4118А. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За частиною 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з частинами 1-2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на приписи п.2.2. ПДР України, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа несе відповідальність за завдання майнової шкоди. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З огляду на вищевикладене, заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди, підлягають задоволенню, оскільки М(Т)СБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної потерпілому з вини володільця транспортного засобу, який не застрахував цивільно-правову відповідальність. Витрати, пов`язані із залученням аварійного комісара та проведенням експертизи з визначення вартості матеріального збитку, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача, оскільки ці витрати входять до складу матеріальних збитків та безпосередньою пов`язані із подією ДТП та необхідністю нести додаткові витрати на її оформлення та визначення вартості збитків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1\~921,00 грн. належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved