Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

В травні 2022 року заявник [PERSON] , заінтересована особа: Пенсійний фонд України № 8 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги заявник мотивує тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 31.03.2009 року. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька заявник звернувся до Пенсійного фонду України № 8, щоб отримати статус пенсіонера через втрату годувальника, йому було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин, оскільки у документах батька вказано прізвище " [PERSON] ". Він є сином [PERSON] . Вважає різне написання прізвищ його та батька зумовлене різним перекладом прізвища. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 36-37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.05.2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 17-18). В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав, з підстав викладених у ній. Пенсійний фонд України № 8 в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є рідною бабусею заявника [PERSON] , а [PERSON] є її зятем. В документах зятя прізвище зазначено як " [PERSON] ", проте це одна і та ж особа, відповідноїї онук - [PERSON] є сином [PERSON] . Суд, заслухавши заявника, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.10.2013 року (а.с. 5). 24.02.2003 року видано паспорт громадянина України [NUMBER] , в якому вказане прізвище - [PERSON] (а.с. 6-7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] про що зроблений відповідний актовий запис № 904, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.03.2009 року (а.с. 4). 28.05.2015 року видано паспорт громадянина України [NUMBER] , в якому вказане прізвище - [PERSON] (а.с. 8-9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2022 року (а.с. 12). Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/328-n від 18.05.2022 року субнормативний український запис [PERSON] виник через орфографічне посередництво російського напису Лещинський, зумовленого неврахуванням походження цього прізвища та неправомірним застосуванням етимологічного принципу при його українсько-російському перетворенні. Субнормативний український запис Ліщинський графічно відтворює просторічнувимову цього прізвища. Відповідно до чинних стандартів нормативними записами зазначеного українського прізвища є: українською мовою - [PERSON] / [PERSON] , російською мовою - [PERSON] . Українські записи прізвища [PERSON] є ідентичними у документах, наданих на експертизи. На підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа надано: - довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, видана 22.05.1998 року; - картка платника податків від 20.08.2015 року; - пенсійне посвідчення № [NUMBER] від 27.01.2011 року; - пенсійне посвідчення № [NUMBER] від 14.07.2016 року; - свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15.02.2002 року; - свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.03.2007 року; - посвідчення водія серії [NUMBER] від 27.10.2005 року; - посвідчення (категорія 4) серія [NUMBER] від 26.07.1994 року; - довідка форми № 3 від 21.03.2015 року; - довідка Святошинський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києв від 24.06.2015 року № 9/1508; - посвідчення серії [NUMBER] від 12.07.2011 року; - виписка із акта освідування ВТЕК до довідки серія ВТЕ -25 № 050691 від 16.02.1989 року. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже з досліджених судом документів вбачається, що [PERSON] надано достатньо доказів для підтвердження факту його родинних відносин з [PERSON] . Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є доведеним, а тому заяву належить задовольнити.

Outcome: approved