Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Виконкомом Киблярської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 09 вересня 2017р. про що зроблено актовий запис 09, та стягнути з відповідача аліменти на малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 09 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Виконкомом Киблярської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис 09. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя між позивачем та відповідачем останні роки не складається, в сім`ї стали виникати часті конфлікти та сварки, в результаті яких сторони перестали проживати як подружжя, спільне господарство не ведеться. Подальше проживання у шлюбі із відповідачем, на думку позивача, є неможливим та таким, що суперечить її інтересам, відповідно відмова у розірванні шлюбу була би примушенням до шлюбних відносин, що є неприпустимим. Спільний з відповідачем син проживає разом з позивачем. У зв`язку із тим, що дитина є малою за віком потребує догляду та виховання, позивач зазначає, що не має можливості влаштуватися на високооплачувану роботу. Відповідач же є молодим чоловіком за віком, повним сила та здоров`я, не обмеженим доглядом за дітьми, інших утриманців не має. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільного сина в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, при зверненні до суду з позовною заявою просила розглядати справу без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8\~ст.178 ЦПК України\~- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі.\~ У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.\~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Щодо вимоги про розірвання шлюбу, то суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, 09 вересня 2017 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що зроблено актовий запис №09 та видано свідоцтво про шлюб від 09.09.2017 серії [NUMBER] . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , жінки [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №31. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинені. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№11«Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,визнання\~його недійсним\~та поділ\~спільного майна\~подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як випливає зі змісту позовної заяви та не спростовано відповідачем, спору стосовно проживання дитини між сторонами нема. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3\~статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами ст. 184 Сімейного кодексу України, зокрема, встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Вимогами ст.141\~Сімейного кодексу\~України передбачено, зокрема, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 4000 грн. Згідно з\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 2100 гривень. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, дитина проживає з матір`ю, відповідач є працездатним, відомості про стан його здоров`я, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на дитину у суду відсутні. Згідно ч. 1 ст. 191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,\~40 грн. судового збору сплаченого за позовні вимоги про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те,\~що\~позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 496 грн. 20коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 160, 161, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial