Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

12.02.2009 року [PERSON] звернулася до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно придбаного майна та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 11.02.2004 року позивач [PERSON] надала у борг [PERSON] 5000,00 грн. Натомість [PERSON] передала [PERSON] в користування без строку належну їй на праві власності земельну ділянку розміром 7,87 га за №81 масиву 35, розташовану на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області та державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку згідно довіреності від 24.12.2004 року. Позивач зазначає, що не мала змоги використовувати вказану земельну ділянку, оскільки вона незаконно знаходилась у користуванні СТОВ «Злагода», що підтверджується листом Ширяївського відділу управління з контролю за використанням та охороною земель у Одеській області від 16.08.2007 р., а також рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 01.07.2008 р. по справі №2-247 та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.09.2008 р. Оскільки [PERSON] зазначені грошові кошти не повернула, безпідставно стверджуючи, що запозичені кошти позивач компенсувала, використовуючи її земельну ділянку в сільськогосподарській діяльності, позивач була змушена 10.09.2007 року приступити до обробки вказаної ділянки. Обробка вказаної земельної ділянки відбувалась з дозволу начальника Ширяївського відділу управління з контролю за використанням та охороною земель в Одеській області Дудника О.С. При обробці земельної ділянки позивачем було витрачено кошти: -На оранку та повний обробіток масиву витрачено на придбання дизельного палива згідно чеків 1503,00 грн.; -На придбання насіння соняшника витрачено 1743,00 грн. згідно розхідної накладної №09000489 від 23.04.2008 р. Посів та обробіток земельної ділянки здійснювався в момент діючої довіреності. З метою заборони збирання [PERSON] урожаю [PERSON] неодноразово звертався 28.09.2008 р. та 10.10.2008 року телефоном до Ширяївського РВ ГУМВСУкраїни в Одеської області. 28.09.2008 р. [PERSON] особисто виїжджав на поле та здійснював погрози, не маючи відношення до цивільно-правових відносин позивача та [PERSON] 11.10.2008 р. [PERSON] разом із [PERSON] здійснили незаконний збір урожаю загальною вагою 17 тон на площі 7,87 га, незважаючи на припис про заборону збирання врожаю, наданий Ширяївським відділом управління з контролю за використанням та охороною земель в Одеській області. Посилаючись на положення ст. ст. 13 Закону України «Про власність», ст.. ст. 319, 321, 509, 1212 ЦК України, зазначає, що відповідачі позбавили її права на врожай насіння соняшника вагою 17 тон та просить зобов`язати [PERSON] передати їй незаконно зібраний 11.10.2008 р. врожай соняшника з площі 7,87 га земельної ділянки, розташованої на території Катерино-Платонівської сільської ради загальною вагою 17 тон. Крім того, посилаючись на положення ст. 23 ЦК України, зазначила, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у тому, що усі кошти позивача були вкладені у вирощування урожаю, від реалізації якого вона сподівалась отримати прибуток. Також, неправомірні дії відповідачів впливають на стан здоров`я позивача. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а з [PERSON] компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., а також судові витрати. 17.02.2009 р. суддею Николайчуком В.О. відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання. Під час проведення попереднього судового засідання позивачем подано: - заяву про забезпечення позову, яку часткового задоволено ухвалою від 17.03.2009 р., - заяву про забезпечення доказів від 31.03.2009 р., яку задоволено ухвалою від 03.07.2009 р., - заяву про забезпечення позовних вимог, у задоволенні якої відмовлено 03.07.2009 р., - заяву про забезпечення позову, яку задоволено ухвалою від 03.07.2009 р., - заяву про забезпечення доказів, яку задоволено ухвалою від 16.07.2009 р., - заяву про забезпечення доказів від 30.09.2009 р., згідно якої позивач просила витребувати інформацію у відповідача [PERSON] та викликати свідків, - клопотання про забезпечення доказів від 11.03.2010 р. Відповідно до заяви від 09.02.2016 р. позивачем збільшено позовні вимоги в частині розміру стягуваної моральної шкоди. Згідно протоколу повторного авторозподілу справу розподілено судді Палію С.А. Ухвалою від 02.03.2017 р. справу прийнято до провадження, ухвалою від 24.05.2017 р. зупинено провадження у справі. Згідно розпорядження від 08.10.2008 р. справу передано до Миколаївського районного суду Одеської області у зв`язку з відсутністю у суді суддів з повноваженнями. Згідно протоколу авторозподілу справу розподулено судді Парію І.О. 25.10.2018 р., ухвалою від 26.10.2018 р. справу прийнято до проовадження. Ухвалою від 18.02.2019 р. справу передано до Ширяївського районного суду Одеської області. Відповідно протоколу авторозподілу справу передано судді Кобзарю Ю.Ю., яким ухвалою суду від 02.05.2019 р. справу прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання. Підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з оскарженням позивачем ухвали про передачу справи за підсудністю та направленням справи до апеляційного суду. 20.08.2019 р. справа надійшла до Ширяївського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду. Згідно протоколу авторозподілу від 23.08.2019 р. призначення судді не відбулося у зв,язку з відсутністю суддів з повноваженнями. Відповідно до Протоколу повторного атоматизованого розподілу справи між суддями справу було передано судді Алексєєвій О.В. 13.04.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання. 25.05.2020 р. Підготовче судове засідання 25.05.2020 р. відкладено за заявою позивача, мотивованою запровадженням карантину та відсутністю відомостей про вручення судових повісток відповідачам. Наступне підготовче судове засідання призначено на 18.08.2020 р. Підготовче судове засідання 18.08.2020 р. відкладено за клопотанням позивача, мотивованим необхідністю зміни позовних вимог. Наступне судове засідання призначене на 24.09.2020 р. Підготовче судове засідання 24.09.2020 р. не відбулося у зв,язку з перебуванням судді на лікарняному. 28.10.2020 р. позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за незаконно зібраний урожай соняшника в розмірі 152799,40 грн. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою від 30.11.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.08.2021 р. позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої [PERSON] просить суд: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за незаконно зібраний урожай соняшника в розмірі 367200,00 грн. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 450 грн. за оплату послуг відповідно до квитанції. 5. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Зміну розміру позовних вимог позивач обґрунтувала отриманням цінової довідки Одеської регіональної торгово-промислової палати щодо закупівельних цін на насіння соняшнику станом на квітень 2021 р. Ухвалою від 13.09.2021 р. заяву позивача про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду, надано сторонам строки на подання заяв по суті щодо уточнених позовних вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову. При цьому, [PERSON] пояснила, що дійсно зібрала урожай соняшника, який засіяла [PERSON] , використовуючи надану [PERSON] техніку та вантажівки. Вказане насіння соняшника нею було продано, а грошовими коштами вона розпорядилася на власний розсуд. Вважає, що діяла правомірно, оскільки земельна ділянка належить їй на праві власності, [PERSON] незаконно засіяла соняшник, незважаючи на вимогу повернути земельну ділянку та на розгляд судом позову [PERSON] . Крім того, на час збору урожаю рішення суду від 01.07.2008 р. набуло законної сили. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є керівником СТОВ «Злагода». З 2000 по 2004 рік СТОВ «Злагода» орендувало належний [PERSON] пай, згодом належну їй земельну ділянку. У 2005 році [PERSON] повідомила [PERSON] , що не бажає у подальшому надавати свою земельну ділянку в оренду СТОВ «Злагода», оскільки продає її [PERSON] , в якої отримала грошові кошти. Оскільки земельна ділянка [PERSON] знаходиться у центрі масиву земель, що орендуються СТОВ «Злагода», а СТОВ «Злагода» засіває пшеницю, було фактично та неофіційно здійснено обмін обробляємими земельними ділянками. Тобто, СТОВ «Злагода» обробляло протягом 2005 - 2007 років земельну ділянку [PERSON] , а [PERSON] обробляла фактично надану їй СТОВ «Злагода» земельну ділянку такої ж площі на краю масиву. Згодом [PERSON] забажала обробляти саме ділянку, належну [PERSON] й восени 2007 року зорала вказану ділянку, а навесні 2008 року засіяла цю ділянку соняшником. [PERSON] неодноразово доводив до відома [PERSON] , що вона незаконно користується земельною ділянкою [PERSON] . У жовтні 2008 року до [PERSON] звернулася [PERSON] з проханням надати йому комбайн для збору урожаю соняшника з її ділянки та вантажних автівок для транспортування, на що він погодився та виконав прохання [PERSON] . [PERSON] було зібрано урожай соняшника з власної земельної ділянки законно, оскільки вона є власником. Зазначив, що зібраний урожай на складах СТОВ «Злагода» ніколи не зберігався. Позовні вимоги не визнав. Суд, заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23.12.2002р. належить земельна ділянка площею 7,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Катерино-Платонівської сільської ради. До 2004 року вказана земельна ділянка перебувала в оренді ТОВ «Злагода». У 2003 році [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням про надання позики, на що остання погодилась. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань з повернення боргу, нею було передано [PERSON] державний акт на належну їй земельну ділянку. 11.02.2004 р. [PERSON] складено розписку, згідно якої вона позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 4240,00 грн. під 10% річних. Вказану суму [PERSON] зобов`язалась повернути в строк 01.01.2006 року. У зв`язку з неможливістю [PERSON] повернути борг за розпискою, [PERSON] було запропоновано передати в рахунок погашення боргу належну [PERSON] земельну ділянку у фактичне користування та державний акт, на що [PERSON] погодилась. 24.12.2004 р. [PERSON] видано довіреність , якою вона уповноважила [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях, незалежно від їх підпорядкування чи форм власності, пов`язаних з управлінням та розпорядженням (продавати, обмінювати, здавати в оренду, передавати в заставу в забезпечення зобов`язань, тощо), земельною ділянкою, належною [PERSON] на підставі державного акту серії Р1№466317, виданого Ширяївською райдержадміністрацією Одеської області 23.12.2002 р. Для чого надано право представляти інтереси з усіма необхідними повноваженнями у відповідних органах, зокрема нотаріату, органах місцевого самоврядування тощо, подавати від імені довірителя необхідні у кожному конкретному випадку документи, включаючи заяви, одержувати документи, а також належні довірителя за цивільно-правовими угодами гроші, підписувати документи та угоди цивільно-правового характеру, сплачувати необхідні платежі, включаючи державне мито (плату), тощо, а також вчиняти всі інші дії та формальності, пов`язані з виконанням цієї довіреності. Також надано право обробляти, збирати урожай, здійснювати нагляд за належною довірителю земельною ділянкою, реалізовувати отриману продукцію за власним розсудом, вносити необхідні платежі, вчиняти всі інші дії та формальності, пов`язані з виконанням даної довіреності. Вказана довіреність видана без строку, до відміни довіреності довірителем. Протягом 2005-2007 років [PERSON] не обробляла належну [PERSON] земельну ділянку у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у центрі масиву орендованих СТОВ «Злагода» земель та керівником СТОВ було здійснено фактичний обмін земельними ділянками, внаслідок чого [PERSON] обробляла земельну ділянку, що перебувала в оренді СТОВ «Злагода», але на краю масиву. У 2007 році [PERSON] забажала обробляти саме ділянку, що належить [PERSON] , а не ділянку, що знаходиться на краю масиву. З цього приводу між [PERSON] та [PERSON] виникли суперечки. У 2007 році позивачем придбано пальне задля боронування земельної ділянки. 17.07.2007 р. [PERSON] звернулась до начальника відділу інспекторської діяльності управління з контролю за використанням та охороною земель в Одеській області з заявою, згідно якої просила прийняти міри до директора СТОВ «Злагода» [PERSON] з приводу користування земельною ділянкою [PERSON] . Восени 2007 року [PERSON] було зорано земельну ділянку [PERSON] . Наприкінці 2007 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з вимогою повернути належну їй земельну ділянку та державний акт на землю, на що отримала відмову. У зв`язку з цим [PERSON] 05.03.2008 року звернулася до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про витребування з незаконного володіння земельної ділянки та правовстановлюючого документа. 21.03.2008 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з зустрічним позовом, згідно якого просила стягнути з [PERSON] борг за розпискою у розмірі 5000,00 грн., інфляційні втрати та річні. Згідно накладної №09000489 від 23.04.2008 року [PERSON] закуплено насіння соняшнику задля посіву на земельній ділянці [PERSON] на суму 1743,87 грн. Незважаючи на вимоги [PERSON] повернути державний акт на землю та земельну ділянку та розгляд судом цивільної справи за позовом [PERSON] , про яке достеменно було відомо [PERSON] , [PERSON] було засіяно належну [PERSON] земельну ділянку площею 7,87 га насінням соняшника. Суд приходить до висновку, що на час засівання зсоняшника [PERSON] було відомо про розгляд позовної заяви [PERSON] у суді, оскільки зустрічний позов у справі [PERSON] подано 21.03.2008 року, а насіння соняшника придбано, згідно накладної, на яку посилається позивач у позові, 23.04.2008 року. 05.06.2008 року [PERSON] було скасовано довіреність від 24.12.2004 року, видану на ім`я [PERSON] . Влітку 2008 року [PERSON] неодноразово зверталася по органів поліції з заявами про вчинення злочинів, зокрема, щодо погроз фізичною розправою від [PERSON] , щодо шахрайських дій [PERSON] та заволодіння нею грошовими коштами. В порушенні кримінальних справ за вказаними заявами було відмовлено. 01.07.2008 року Ширяївським районним судом Одеської області винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено, зобов`язано [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку розміром 7,87 га, яка розташована на території Катерино-Платонівської сільської ради та належить їй на підставі державного акту серії Р1№466317, виданий 23.12.2002 р.; державний акт на право приватної власності на землю серії Р1№466317, виданий 23.12.2002 р. на ім`я [PERSON] постановлено вилучити з незаконного володіння [PERSON] та повернути власнику - [PERSON] . Вказаним рішенням в описовій частині встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] фактично укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який є недійсним з огляду на становлення мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 5000,00 грн., в решті вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.09.2008 року вказане рішення залишено без змін. 11.10.2008 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням надати їй комбайн та автомобілі для збору урожаю соняшника, на що останній надав їй вказані транспортні засоби. Того ж дня [PERSON] було зібрано урожай соняшника з земельної ділянки. Вказаний урожай [PERSON] було продано, отримані в результаті продажу кошти [PERSON] залишила собі. 13.10.2008 р. [PERSON] звернулася до прокурора Ширяївського району з заявою про порушення кримінальної справи за фактом крадіжки в неї урожаю соняшника [PERSON] та [PERSON] вагою 17 тон загальною вартістю 26000,00 грн. Постановою від 20.10.2008 р. [PERSON] відмовлено у порушенні кримінальної справи за вказаною заявою. В подальшому постанову про відмову в порушенні кримінальної справи було скасовано, досудове розслідування за заявою [PERSON] по факту збирання урожаю соняшника наразі триває (т. 2, а.с. 114). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Звертаючись із позовом у справі, Позивач як підставу набуття права власності на врожай соняшника вказала на понесення нею витрат на придбання палива, обробіток та посів цієї культури. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. З аналізу статті 179 та частини 1 статті 331 ЦК України слід зробити висновок, що для рухомих речей право власності виникає з моменту закінчення відповідної діяльності щодо її створення (виготовлення, збирання, переробки). Особливості виникнення права власності на посіви і насадження визначені ЦК України та Земельним кодексом України (далі - ЗК України) і пов`язуються з правомірним користуванням земельною ділянкою. Згідно положень ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 3. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з приписами статті 395 Цивільного кодексу України до речових прав на чуже майно, серед іншого, належить право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Поряд з цим, як встановлено у частині 2 статті 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. (стаття 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла намомент виникнення спірних правовідносин.). Відповідно до статті 775 ЦК України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм. Згідно ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок, зокрема, мають право: в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Згідно ст.. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; Отже виникнення права власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результаті користування річчю пов`язується із користуванням річчю, а на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур - із користуванням земельною ділянкою, вказані права повинні бути зареєстрованими у встановленому законом порядку. повинні бути [PERSON] не є власником земельної ділянки площею 7,87 га, та не є законним користувачем, оскільки щодо вказаної земельної ділянки будь-які договори між нею та [PERSON] (оренди, суперфіцію, тощо) не укладалися. Згідно положень ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 238, 239 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Посилання позивача [PERSON] на те, що вона діяла на підставі діючої довіреності не свідчить про набуття нею права власності на урожай соняшника, вирощений на земельній ділянці, належній [PERSON] , оскільки згідно довіреності, повірений діє в інтересах довірителя та на його користь. Таким чином, засіваючи земельну ділянку під час дії довіреності від 24.12.2004 року та на її підставі, [PERSON] діяла законно, але в інтересах [PERSON] . Оскільки 05.06.2008 року вказану довіреність [PERSON] було скасовано, підстав для збирання урожаю у [PERSON] не було. Право власності на урожай соняшника у [PERSON] не виникло, оскільки вона не є ані власником, ані законним користувачем земельної ділянки. Наведене узгоджується з правим висновком, викладеним у Постанові ВС від 22.05.2018 р. по справі №911/1779/17. За наведених обставин позов задоволенню не підлягає. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 03.07.2009 року у складі судді Николайчука В.О. у даній справі (т.1 а.с. 114), а саме - арешт на зібране в 2008 році насіння соняшника на земельній ділянці розміром 7,87 га за №81 масиву 35, розташованої на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області вагою 11 тон 300 кг, який зберігається на складах СТОВ «Злагода», та заборона відповідачам вчиняти дії щодо реалізації зібраного врожаю соняшника вагою 11 тон 300 кг на земельній ділянці розміром 7,87 га за №81 масиву 35, розташованої на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, на підставі положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed