Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 травня 2001 року Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося; між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, через які склалися неприязні відносини, що в кінцевому призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин, які подружжя не підтримує близько двох років. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , котра на даний час є повнолітньою та дочка [PERSON] , [INFO] котра є неповнолітньою та проживає разом із позивачем; позивач зазначає, що на сьогодні дружина проживає окремо від нього та дітей і, як йому відомо з іншим чоловіком; сторони втратили почуття любові та поваги, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати та залишити місце проживання малолітньої дочки із ним. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив такий задовольнити, пояснив, що немає змісту надавати термін для примирення, так як він із дружиною намагалися налагодити відносини, однак це не дало ніякого результату, наполягав на розірванні шлюбу; крім того просив залишити малолітню дочку проживати із ним, так як ймовірно дружина створить нову сім`ю; відповідач позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу, якщо на цьому наполягає позивач; так само погодилася на те, щоб дочка проживала із батьком. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 травня 2001 року в Бісковицькій сільській раді Самбірського району Львівської області; від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , - тепер повнолітня та дочка [PERSON] , [INFO] , котра є неповнолітньою та, як встановлено у судовому засіданні проживає із позивачем; сторони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть. Згідно із статтею\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається;\~відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, а також їх малолітньої дочки; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Водночас під час розгляду цієї справи вирішувалось питання про визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] . Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя досягло згоди з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначене питання по суті одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. У Постанові Верховного суду від 15 січня 2020 року в справі №200/952//18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу; лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, які не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, пояснення учасників про те, що вони дійшли згоди, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , - з батьком, позивачем по справі, що не позбавляє матері [PERSON] права та можливості особистого спілкування з дочкою, обов`язку брати участь в її утриманні та вихованні.

Outcome: approved