Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання спадкоємця [PERSON] з батьком спадкодавцем [PERSON] станом на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок по [ADDRESS] . Оскільки батько тяжко хворів, пересувався за допомогою милиць, а потім за допомогою інвалідної коляски, та не міг самостійно вести домашнє господарство, заявник увесь час фактично проживав разом з батьком, піклувався про нього, вів спільне господарство, попри те, що мав інше місце реєстрації. Оскільки батько не залишив заповіту, то заявник вважав, що він фактично прийняв спадщину після померлого батька. У подальшому, до батьківського будинку, заявник запросив свого рідного брата [PERSON] , який на той момент перебував у скрутному матеріальному становищі та продав належне йому житло. Крім того, заявник запопон4ував брату звернутись до нотаріальної контори та оформити належним чином право власності на батьківський будинок. При житті брата, заявник разом з ним займався утриманням будинку. У 2020 році після смерті брата заявник дізнався, що брат не оформив належним чином після померлого батька та звернувся до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори. Однак, постановою від 27 січня 2020 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Як вказав заявник [PERSON] , він є спадкоємцем першої черги після померлого батька. Факт його постійного проживання з батьком на день смерті останнього можуть підтвердити свідки, які були сусідами батька, а також довідка лікаря Піщанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, яка займалася лікуванням батька заявника та може підтвердити факт постійного проживання разом з батьком. 16 листопада 2021 року суддею було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за заявою [PERSON] 14 квітня 2022 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу про витребування від Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори належним чином засвідченої копії спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві, проси заяву [PERSON] задовольнити повністю. Заявник [PERSON] в ході судового розгляду справи заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду клопотання, де просить справу розглядати без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Представник зацікавленої особи Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду клопотання, де просить справу розглядати без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в заяві слід відмовити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 1960 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 травня 2000 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Згідно свідоцтва № 2 про право власності на житловий будинок, виданого 09 січня 2001 року взамін свідоцтва про право власності від 20 лютого 1984 року, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до постанови від 27 січня 2020 року, винесеної державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С., було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущеним ним шестимісячним строком для прийняття спадщини. За змістом частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно дост.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання разом з батьком [PERSON] на день смерті останнього. Так, свідок [PERSON] судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою батька заявника, та давно знає його сім`ю. Пояснила суду, що за життя батько заявника [PERSON] , хворів та заявник приходив доглядав за батьком та допомагав по господарству, однак при цьому в нього було інше житло, де він разом з родиною проживав. Також, свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] доглядав за батьком, коли той хворів. При цьому свідок вказав, що йому відомо, що на той час у [PERSON] була сім`я та з сім`єю він проживав за іншою адресою, а не за місцем проживання його батька. Суд звертає увагу, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Одночасно факт спільного проживання зі спадкодавцем, передбачає сумісний побут та ведення спільного господарства. Таким чином, заявником не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат зі спадкодавцем, піклування і підтримки один одного, не доведений. Суд критично оцінює довідку сімейного лікаря Піщанської амбулаторії практики загальної медицини від 04 листопада 2021 року, яка надана у якості доказу на підтвердження факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, оскільки сама по собі така довідка не може свідчити про факт постійного проживання [PERSON] разом з батьком в силу періодичності надання медичних послуг. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що у задоволенні вимоги [PERSON] про встановлення факту його спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed