Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі з 18 грудня 1971 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2019 розірвано. У зв`язку із тим, що відповідач чинив їй перешкоди у користуванні квартирою та вигнав її, позивач вимушена була звернутися до суду і рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2019 по цивільній справі №199/8265/19 [PERSON] вселено у квартиру [ADDRESS] . З моменту вселення, відповідач все рівно чинив перешкоди у проживанні позивача у спірній квартирі, що змусило її викликати поліцію, після одного із викликів вона дізналася, що право власності на спірну квартиру відповідач одноособово зареєстрував на себе. Проте, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки сторони у період шлюбу заселились в спірне житлове приміщення у Житлово-будівельному кооперативі «Стеновик». Відповідача [PERSON] було прийнято в члени кооперативу. За таких обставин, позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 45,3 кв.м. та житловою площею 26.7 кв.м. та складається з 1,2 коридор, 3 - кладова. 4 - санвузол, 5 - кухня, -6 кладова, 7,8 - житлова, І лоджія. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 30 червня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Михайлівни належним чином завірену копію нотаріальної справи в рамках якої приватним нотаріусом було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57684857 від 16.04.2021, про визнання права власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , де підставою для державної реєстрації була довідка ЖБК №183 Стеновик № 141 від 05.10.2020. Ухвалою суду від 04 квітня 2022 року витребувано у Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості, розташований за адресою [ADDRESS] та належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості, розташований за адресою - [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 травня 2022 року витребувано у Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірені копії наступних документів: - дозвіл Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів на обмін будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] ; - обмінні ордери на будинок [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] ; - у разі наявності інформацію кому і на підставі яких правовстановлюючих документів на 1984 рік належав будинок [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 травня 2022 року забезпечено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2338862212101, яка належить [PERSON] . 15 червня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, пояснивши, що у спірну квартиру сторони вселилися на підставі обмінного ордеру і сплатити внесок у ЖБК. Представник позивача адвокат Полтавець Т.О. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник позивача адвокат Капран І.В. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що до одруження мав будинок, який йому дістався у спадок і саме цей будинок він за обмінним ордером обміняв на квартиру в ЖБК. Ніякий пай спільно із [PERSON] вони не сплачували. Просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача адвокат Ремез К.І. позов не визнала, підтримавши наданий відзив на позов. Зокрема зазначила, що спірна квартира є особистою власністю відповідача, оскільки пай в ЖБК подружжям [PERSON] не сплачувався, а відбувся обмін будинку на квартиру і будинок був особистою власністю [PERSON] , який він отримав у спадок. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1971 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2019 розірвано. 24 жовтня 1984 року позивач та відповідач на підставі обмінного ордеру вселилися у квартиру [ADDRESS] . Згідно з частиною першою\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до пункту 1\~розділу VII "Прикінцеві Положення" СК України цей\~Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності\~ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша\~статті 58 Конституції України) норми\~СК України\~застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми\~СК України\~застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим в цій справі має визначатися\~Кодексом про шлюб та сім`ю\~України, який був чинним на час такого набуття (далі -\~КпШС України), а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими\~СК України. Відповідно до\~статті 22 КпШС України\~майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Вищевказане положення закону кореспондується зі\~статтею 60 СК України. Конструкція норми\~статті 22 КпШС України\~та\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до частини першої\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами першою, другою\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до вимог ст.79 ЖК УРСР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сім`ї, що проживають разом із ним, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного приміщення з іншим наймачем або членом житлово-будівельного кооперативу, в тому числі з проживаючими в іншому населеному пункті. За\~ст. 89 ЖК УРСР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Правила обміну жилих приміщень затверджувалися Радою Міністрів Української РСР. В ході розгляду справи судом встановлено, що спірне нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , було набуто за обмінним ордером під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. Суд не може погодитися з твердженнями сторони відповідача [PERSON] проте, що квартира [ADDRESS] є його особистою власністю, оскільки придбана за обміном його особистого майна будинку [ADDRESS] , оскільки доказів на підтвердження цим обставам суду не надано, як і не надано доказів, що зазначений будинок отримано [PERSON] у спадок. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1404 грн. 20 коп.

Outcome: approved