Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] в особі адвоката Растворової Д.А. звернулася до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., реєстровий № 1097. 25.06.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і позивачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 9-403-К/Р, згідно з умовами якого вона отримала кредит в сумі 98000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, терміном повернення кредиту 24.06.2020р., в забезпечення виконання зобов`язання між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 9-403/К/Р/З, відповідно до якого іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014 року по справі № 334/7152/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , Ленінського ВДВС ЗМУЮ про звільнення майна з-під арешту, позов задоволено. Знято арешт та заборону на відчуження нерухомого майна. А саме з житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , накладений постановами державних виконавців Ленінського ВДВС ЗМУЮ АМ № 650628 від 31.05.2006р. та АМ № 184583 від 14.05.2008р. Судом було встановлено, що право застави позивача виникло набагато раніше, ніж державними виконавцями винесені постанови про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження. Надати вказані вище постанови на підставі яких було накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки відповідач не зміг, посилаючись на їх відсутність, виконавчі провадження знищені відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5. 07.11.2019 року ПАТ «Дельта Банк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договороам ТОВ «Укрдебт Плюс» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2082/к від 07.11.2019р. Позивач виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 10404356000 від 25.06. перед ТОВ «Укрдебт Плюс» як правонаступником ПАТ «Дельта Банк», про що позивачу видана відповідно довідка про відсутність боргу. На підставі викладеного позивач просить зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою АМ № 650628 від 31.05.2006р. ВДВС Ленінського району м.Запоріжжі та постановою АМ № 184583 від 14.05.2008р. Ленінського ВДВС ЗМУЮ та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про обтяження: номер обтяження 18950285, підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер АМ № 184583, виданий 14.05.2008, видавник: Ленінський ВДВС Запорізького міського управління юстиції, вик.: Дерій Є.О.; номер про обтяження 18950251, підстава для державної реєстрації: постнова, серія та номер: АМ № 650628, виданий 31.05.2006, видавник: ВДВС Ленінського району м.Запоріжжя, вик.Латишев Ю.М. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримують у повному обсязі, просять її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечує. Суд вважає можливим, розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно дост.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 25.06.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і позивачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 9-403-К/Р, згідно з умовами якого вона отримала кредит в сумі 98000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, терміном повернення кредиту 24.06.2020р., в забезпечення виконання зобов`язання між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 9-403/К/Р/З, відповідно до якого іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014 року по справі № 334/7152/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , Ленінського ВДВС ЗМУЮ про звільнення майна з-під арешту, позов задоволено. Знято арешт та заборону на відчуження нерухомого майна. А саме з житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , накладений постановами державних виконавців Ленінського ВДВС ЗМУЮ АМ № 650628 від 31.05.2006р. та АМ № 184583 від 14.05.2008р. 07.11.2019 року ПАТ «Дельта Банк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Укрдебт Плюс» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2082/к від 07.11.2019р. Позивач виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 10404356000 від 25.06. перед ТОВ «Укрдебт Плюс» як правонаступником ПАТ «Дельта Банк», про що позивачу видана відповідно довідка про відсутність боргу (а.с ). Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст.316,317,319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно до ч.1, 2 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.5 ст.59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, діюче законодавство не обмежує перелік випадків, при яких арешт може бути знятий за рішенням суду. Жодної необхідності в збереженні накладеного арешту в подальшому судом не встановлено, жодні законні права чи інтереси будь-якого в цьому випадку не захищаються, навпаки вони порушуються у позивача, який позбавлений вільно розпоряджатись своїм майном. Відповідно до п. 7 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що існуючі обтяження майна позивача переслідують законну мету та на час розгляду цієї справи охороняють чиїсь законні інтереси. Враховуючи те, що на примусовому виконанні у відповідача відсутнє виконавче провадження за яким боржником є позивач, а встановити виконавче провадження в межах якого накладено оскаржуваний арешт неможливо, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині. Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~жовтня 2011\~року N\~1141 ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують: автоматичне формування та присвоєння реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви, номера відомостей про речове право на нерухоме майно, обтяження такого права, індексного номера рішення, інформації та витягів з Державного реєстру прав тощо; формування заяв, рішень, інформації та витягу з Державного реєстру прав з накладенням у випадках, передбачених законодавством, кваліфікованого електронного підпису державним реєстратором чи уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації прав; захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій; оновлення, архівування та відновлення відомостей, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук; документальне відтворення процедури державної реєстрації прав. В той же час суд не є суб`єктом, який здійснює ведення відповідних державних реєстрів і може вносити відомості до нього чи виключати їх. Натомість, відповідне судове рішення є підставою для вчинення таких дій. Отже, позовні вимоги щодо виключення запису про арешт майна задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про зняття арешту з майна позивача є підставою для подальшого внесення відповідних записів до Державного реєстру.

Outcome: partial