Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість не облікованої електричної енергії у сумі 34920,80 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є споживачем послуг, які ПАТ «Запоріжжяобленерго» надає у житловий будинок [ADDRESS] . 19.08.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про користування електричною енергією за вказаною адресою №53240397, 06.03.2021 працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» була проведена перевірка дотримання відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.68.2018 р. №312 за вищевказаною адресою. Перевіркою встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою було здійснено порушення п. 2.3.4, п. 5.5.5, п. 8 ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електропроводки ПАТ «Запоріжжяобленерго» з порушенням схеми обліку - підключення безоблікової електророзетки на горищі будинку. Точка самовільного підключення від розривів фазного та нульового ввідних проводів в підлозі горища. Порушення виявлено під час технічної перевірки, продемонстровано споживачу, у зв`язку з чим по даному факту було складено Акт № 10005318 від 06.03.2021. Відповідно до п. 8.2.6., пп. 6 п. 8.4.2., пп. 4 п. 8.4.8., п. 8.4.13 Правил, визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил на загальну суму 51212,18 гривень. і виписано розрахунок. 21.04.2021 за № 6653/30 виписано рахунок за роботи з позачергової технічної перевірки однофазного лічильника електричної енергії в розмірі 156,49 гривень, а тому загалом заборгованість, яка виникла внаслідок вказаного порушення, склала 51368,67 гривень. Заявою споживача з проханням дозволу на реструктуризацію заборгованості від 21.04.2021 споживачем визнано свою причетність до порушення, вказано що з сумою нарахування по акту він згоден. Проте, станом на день звернення з вказаним позовом до суду, відповідач [PERSON] умови реструктуризації виконує не належним чином, має заборгованість у сумі 34920,80 гривень, яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом зі сплаченим судовим збором у сумі 2481,00 гривня. Відповідачем відзив на позов не надано. Ухвалою від 23.05.2022 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, заяву про визнання позову, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи питання про наявність між сторонами договірних відносин, суд виходить з такого. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, відповідно до якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Закон України «Про ринок електричної енергії» набрав чинності 11.06.2017 року з урахуванням особливостей, зазначених у розділі XVII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону. Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. 19.04.2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. Вказані Правила згідно з пп. 1.1.1 п. 1.1. розділу І регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Суд враховує, що акти цивільного законодавства, які втратили чинність, так само як і нові акти цивільного законодавства передбачали, що постачання споживачам електричної енергії повинно здійснюватись на підставі відповідного договору. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Статтею 27 зазначеного Закону встановлено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії. Правовідносини між оператором системи розподілу та побутовими споживачами електричної енергії з 11.06.2018 регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 р. № 312 (далі - ПРРЕЕ). Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача вартість не облікованої електричної енергії у сумі 34920,80 гривень. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Таким чином, ПАТ «Запоріжжяобленерго» необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Outcome: approved