Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

До суду\~ \~звернулося АТ\~«Полтаваобленерго» (в\~особі Кременчуцької\~об`єднаної філії)\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості по\~оплаті вартості\~за надані\~послуги з\~централізованого постачання\~теплової енергії\~у вигляді\~централізованого опалення,\~в якому\~просив стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь заборгованість\~по оплаті\~вартості за\~надані послуги\~з централізованого\~постачання теплової\~енергії у\~вигляді централізованого\~опалення станом\~на 12\~липня 2021\~року за\~період з січня 2019 року по травень 2019 року у розмірі 3 697,91 грн., інфляційне збільшення за надану послугу у розмірі 561,06 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послугу у розмірі 249,90 грн., і також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн. На обґрунтування позову позивач вказував, що відповідач зареєстрована в Кременчуцькій об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] по о/р № 162322, які надавалися Кременчуцькою об`єднаною філією АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року. Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідач, у свою чергу, зобов`язаний був щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Відповідач всупереч ст. 156, 162 ЖК України, п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконує обов`язки та не оплачує своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг (а.с. 2-6). Ухвалою судді від 02 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено сторін у справі, призначено судове засідання (а.с. 23). 29 листопада 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 26-39). Відповідач висловила свою незгоду із позовом у повному обсязі. Вказала, що на час подачі позовної заяви відповідачем було частково сплачена частина суми, зазначена у позові. Крім, того вона не укладала договір з позивачем на постачання теплової енергії. 01 грудня 2021 року до суду від позивача АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Позивач, посилаючись на факт часткової сплати відповідачем боргу, остаточно просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь залишок суми основної заборгованості станом на 01 грудня 2021 року на суму 2431,35 грн., яка складається з боргу по оплаті вартості послуги за січень 2019 року у розмірі 1383,65 грн. та за березень 2019 року у розмірі 1047,70 грн., а також суму встановленого індексу інфляції 561,06 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 249,90 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. (а.с. 49-50). У судовому засіданні представник позивача АТ «Полтаваобленерго» - Дятлова М.В. уточнений позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені у ньому. Відповідач [PERSON] \~позов не\~визнала,\~посилаючись на\~відсутність укладеного\~договору.\~Підтвердила,\~що квартира[ADDRESS] належить їй на праві власності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого та виданого 26 вересня 2006 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-1389. Право власності зареєстровано на підставі рішення про реєстрацію права власності в КП «Кременчуцьке МБТІ» 14 листопада 2006 року, реєстраційний номер 15594300, номер запису 120 в книзі В-1 (а.с.113-115). Відповідач є зареєстрованою у належній їй на праві власності квартирі за вказаною адресою, а також була зареєстрована в Кременчуцькій об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку, який було зазначено раніше. Письмовий договір з приводу надання вказаних видів послуг між сторонами, а саме між позивачем з однієї сторони та відповідачем [PERSON] як власником або уповноваженою нею особою з іншої сторони у справі не укладався. АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) надавало відповідачу як споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення до 24 квітня 2019 року, що не було спростовано відповідачем. Обчислення вартості послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення до квартири відповідача у зазначений у позовній заяві період з 01 січня 2019 року по 24 квітня 2019 року здійснювалося позивачем відповідно до встановлених за відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування - Кременчуцької міської Ради тарифами, які не оскаржувалися відповідачем у судовому порядку. Як споживач\~послуг,\~які надавалися\~АТ «Полтаваобленерго»\~(в\~особі Кременчуцької\~об`єднаної філії),\~відповідач всупереч\~вимогам ст.\~16,\~21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~п.\~1,\~3,\~6,\~11,\~12,\~18\~Правил не\~своєчасно та\~не у\~повному обсязі\~оплачувала вартість\~наданих послуг,\~внаслідок чого\~станом на\~12\~липня 2021\~року як\~зазначено у\~позовній заяві\~та що\~не заперечувалося\~відповідачем виникла\~заборгованість по\~оплаті вартості\~наданої позивачем\~послуги з\~централізованого постачання\~теплової енергії\~у вигляді\~централізованого опалення\~за період\~з 01\~січня \~2019\~року по\~24\~квітня 2019\~рокуз січня 2019 року у розмірі 3 697,91 грн. Відповідач сплатила борг за надані послуги відповідно 11 серпня 2021 року за квітень 2019 року у розмірі 175,96 грн., 28 вересня 2021 року за лютий 2019 року у розмірі 1090,60 грн. і станом на 01 грудня 2021 року борг становить 2431,35 грн., що складається з боргу по оплаті вартості послуги за січень 2019 року у розмірі 1383,65 грн. та за березень 2019 року у розмірі 1047,70 грн., які не сплачені і станом на день розгляду справи. Відповідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як постає із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини по наданню однією стороною позивачем у справі, та споживанню з іншої сторони - відповідачем, послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді опалення та постачання гарячої води, які підпадають під регулювання Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). У відповідності до п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач, якому надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинен не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз наведених положень законодавчих актів свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечувала факт користування нею наданими позивачем послугами з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо фактично користувався такими послугами. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП ВС у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги», позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії зобов`язувався надавати відповідачу, як споживачеві, вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] , як споживач послуг, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не своєчасно та не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг, а саме послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 62), за період з січня 2019 року по травень 2019 року, станом на 13 грудня 2021 року, заборгованість відповідача [PERSON] за надані позивачем послугу «централізоване опалення» становить 2431,35 грн. При цьому, відповідач [PERSON] 28 вересня 2021 року здійснила оплату наданих позивачем послуг у лютому 2019 року на суму 1090,60 грн. та 11 серпня 2021 року здійснила оплату наданих позивачем послуг у квітні 2019 року на суму 175,96 грн. Крім того, суд констатує, що обчислення вартості послуг у зазначений період наявної заборгованості здійснювалося позивачем відповідно до встановлених за відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування - Кременчуцької міської Ради тарифами, які не оскаржувалися відповідачем у судовому порядку, у тому числі відповідно до показників технічного пристрою для обліку спожитої послуги з постачання теплової енергії. Суд вважає, що відповідач [PERSON] фактично не виконує свої зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховувалася позивачем щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість). Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не в повному обсязі та несвоєчасно сплачувала позивачу за надані послуги. З огляду на те, що у позивача з відповідачем [PERSON] виникли фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 48 постанови від 07 липня 2020 року, у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд погоджується із наданим розрахунком позивача боргу відповідача за послуги із централізованого опалення за січень 2019 року у розмірі 1383,65 грн. та за березень 2019 року у розмірі 1047,70 грн., який станом на день розгляду справи не сплачений відповідачем, враховуючи, що спір між сторонами щодо обчислення розмірів цієї заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг - відсутній. Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. У позовній\~заяві позивач\~вказав,\~що,\~крім повернення\~боргу по\~оплаті вартості\~за надані\~послуги з\~централізованого постачання\~теплової енергії\~у вигляді\~централізованого опалення станом на 12\~липня 2021\~року за\~період з\~ січня\~2019\~року по\~травень 2019\~року у\~розмірі \~3\~697,91\~грн.,\~відповідач має\~сплатити позивачу\~інфляційне збільшення\~за надану\~послугу у\~розмірі 561,06\~грн.\~та 3%\~річних від\~простроченої суми\~заборгованості по\~оплаті вартості\~за послугу\~у розмірі\~ \~ 249,90\~грн.\~При цьому\~позивач \~надав до\~позовної заяви\~ розрахунок,\~згідно з\~яким нарахував\~три проценти\~річних і\~інфляційні втрати\~ по\~боргу:\~-\~ \~за січень\~2019\~року з\~відліком з\~01\~березня 2019\~року по\~30\~червня 2021\~року;\~-\~за лютий\~2019\~року з відліком з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2021 року; - за березень 2019 року з відліком з 01 травня 2019 року по 30 червня 2021 року; - за квітень 2019 року з відліком з 01 червня 2019 року по 30 червня 2021 року. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановлено судом, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Однак суд не погоджується з обчисленими позивачем та поставленими до відповідача вимогами до стягнення розмірами інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми. Суд перевірив в програмі «Ліга:Закон» за адресою - https://ips.ligazakon.net/calculator/ff (Розділ Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій) та визначив за допомогою цієї програми наступний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, роздруківка якого наявна в матеріалах справи: 1.По боргу за січень 2019 року у розмірі 1383,65 грн. - розмір інфляційних втрат на суму боргу із дотриманням правил заокруглення у 1384 грн. за період в межах позовних вимог із 01 березня 2019 року по 30 червня 2021 року становить 200,24 грн., - розмір 3% річних від простроченої суми - 96,62 грн. ; 2. По боргу за лютий 2019 року у розмірі 1090,60 грн. - розмір інфляційних втрат на суму боргу із дотриманням правил заокруглення у 1091 грн. за період в межах позовних вимог із 01 квітня 2019 року по 30 червня 2021 року становить 146,71 грн., - розмір 3% річних від простроченої суми - 73,62 грн.; 3.По боргу за березень 2019 року у розмірі 1047,70 грн. - розмір інфляційних втрат на суму боргу із дотриманням правил заокруглення у 1048 грн. за період в межах позовних вимог із 01 травня 2019 року по 30 червня 2021 року становить 129,16 грн., - розмір 3% річних від простроченої суми - 68,13 грн.; 4. По боргу за квітень 2019 року у розмірі 175,96грн. - розмір інфляційних втрат на суму боргу із дотриманням правил заокруглення у 176 грн. за період в межах позовних вимог із 01 червня 2019 року по 30 червня 2021 року становить 20,32 грн., - розмір 3% річних від простроченої суми - 10,99 грн. Таким чином суд зазначає, що загальний розмір інфляційних втрат становить 496,43 грн., загальний розмір штрафних санкцій у вигляді 3% річних від прострочених сум становить 249,66 грн. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідач не надала суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин та позову, у тому числі щодо визначення іншого розміру боргу. Звідси суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) заборгованість по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення станом на 01 грудня 2021 року за січень 2019 року у розмірі 1383,65 грн. та за березень 2019 року у розмірі 1047,70 грн.; - інфляційне збільшення за надану послугу з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за період з січня 2019 року по 25 квітня 2019 року станом на 30 червня 2021 року у розмірі 496,43 грн.; - 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послугу з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за період з січня 2019 року по 25 квітня 2019 року станом на 30 червня 2021 року у розмірі 249,66 грн.; а також у відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України з врахуванням пропорційності задоволення позовних вимог кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2224,66 грн. (2270 грн. х (( 3177,44 грн. : 3242,31 грн.) х100%)). Необхідно відмовити\~позивачеві у\~задоволенні позову\~до відповідача в частині вимог про стягнення: - інфляційного збільшення за надану послугу з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за період з січня 2019 року по 25 квітня 2019 року станом на 30 червня 2021 року у розмірі 64,63 грн. ( 561,06 грн. 496,43 грн.); - 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послугу з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення за період з січня 2019 року по 25 квітня 2019 року станом на 30 червня 2021 року у розмірі 0,24 грн. (249,90 грн. 249,66 грн.); - коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 45,40 грн. (2270 грн. 2224,66 грн.). Сторони у справі не заявляли інші вимоги щодо відшкодування коштів у повернення сплачених ними будь-яких інших судових витрат.

Outcome: partial