Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою Надрічнянський старостинський округ Бережанської міської ради, звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 26.05.2005 р. серії ЯБ №244288 на земельну ділянку площею 1,31 га, що розташована на території Надрічнянської сільської ради Бережанського району Тернопільської області за кадастровим номером 6120484900:01:001:0639 та 6120484900:01:001:0106 на ім`я [PERSON] фактично належить заявниці [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, яка знаходиться на території Надрічнянської сільської ради Бережанського районного Тернопільської області площею 1,31 га за кадастровим номером 6120484900:01:001:0639 та 6120484900:01:001:0106, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку ЯБ №244288 від 26.05.2005 року. У згадному акті прізвище заявниці вказано « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища « [PERSON] » у паспорті громадянина України. Така розбіжність повною мірою реалізувати право заявниці на володіння земельною ділянкою. У судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник заявниці подав суду заяву, в якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності та без участі заявниці, під час вирішення справи просив врахувати заяву заінтересованої особи про фактичне визнання вимог, а відтак не проводити допит свідків, а обмежитись дослідженням доказів, які є при матеріалах справи. У судове засідання представник заінтересованої особи Надрічнянського старостинського округу Бережанської міської ради не з`явився. Подав заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо заявлених вимог, просив розглянути справи у його відсутності. Також зазначив, що на території Надрічнянського старостинського округу проживає лише [PERSON] і вказана земельна ділянка у Державному акті серії ЯБ №244288 від 26.05.2005 року фактично належить [PERSON] , а не « [PERSON] », у Державному акті допущено помилку. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до\~Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено таке. Розпорядженням голови Бережанської райдержадміністрації від 17 вересня 2004 року №419 у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передано земельну ділянку площею 1,31 га. На підставі\~вказаного розпорядження,\~заявниці виданоДержавний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244288 від 26 травня 2005 року; площа земельної ділянки 1.31 га, яка розташована на території Надрічнянської сільської ради Бережанського району Тернопільської області за кадастровим номером 6120484900:01:001:0639, 6120484900:01:001:0106. Разом з тим, як вбачається з вищевказаного Державного акту, вказаний документ виданий на ім`я « [PERSON] », у той час, як прізвище заявниці - « [PERSON] ». Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 вересня 1982 року, [PERSON] , [INFO] уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно відомостей у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області від 09 липня 1999 року, заявниця [PERSON] народилася [INFO] у селі Надрічне Бережанського району Тернопільської області. На ім`я заявниці [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на земельну ділянку є необхідним для можливості заявниці розпоряджатись своїм майном. Згідно ч.ч. 1-3 ст.\~78\~ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;\~\~б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;\~\~в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;\~\~г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.\~126\~ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У той же час на момент дати видачі державного акту на право власності на земельну ділянку\~законодавством передбачалось, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України\~«Про Державний\~земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявниці державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею, є встановлення даного факту у судовому порядку. Відповідно до Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Реалізувати своє право власності на згадану земельну ділянку іншим шляхом, окрім встановлення вказаного факту, заявниця не має можливості. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Представник заінтересованої особи Надрічнянського старостинського округу Бережанської міської ради у своїй заяві визнав вимоги [PERSON] й зазначив, що видана земельна ділянка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244288, виданого 26 травня 2005 року належить [PERSON] , а не « [PERSON] », окільки у вказаному документі допущено описку. Суд приймає до уваги таку позицію заінтересованої особи про фактичне визнання заяви [PERSON] і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд вважає доведеним той факт, що правовстановлюючий документ, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244288, виданий 26 травня 2005 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 1.31 га на території Надрічнянської сільської ради Бережанського району Тернопільської області за кадастровим номером 6120484900:01:001:0639, 6120484900:01:001:0106 фактично належить заявниці [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved