Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ПРАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРТРАНС ГРУП» страхове відшкодування в сумі 216023,16 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 28.12.2018 в с. Рясне - Руське Яворівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля Scania Р400 д.н.з. [NUMBER] та автомобілем Mercedes д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 29.03.2019. На момент ДТП автомобіль Scania Р400 д.н.з. [NUMBER] був застрахований у позивача на підставі комплексного договору №06/02-200035426 від 30.08.2018, добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО). Відповідно до даного договору позивач відшкодував завдану власнику автомобіля Scania Р400 д.н.з. [NUMBER] завдану шкоду в сумі 216023, 16 грн. Відповідач в добровільному порядку кошти не повернув і тому просить стягнути їх в порядку регресу. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 04.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи. Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що 28.12.2018 в с. Рясне - Руське Яворівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля Scania Р400 д.н.з. [NUMBER] та автомобілем Mercedes д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Відповідно до договору №06/02-200035426 від 30.08.2018 добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) (а.с.5-14), автомобіль Scania Р400 д.н.з. [NUMBER] був застрахований у позивача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРТРАНС ГРУП». Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 25.03.2019 (а.с.26-29), яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду (а.с.30-33), відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже, згадана вище постанова встановлює преюдиційний факт винуватості відповідача у вчиненні ДТП та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до платіжних доручень №ЗР011844 від 12.02.2019 та №ЗР012420 від 13.02.2019 (а.с.114-115) позивачем виплачено потерпілому страхове відшкодування в сумі 216023,16 грн. на підставі страхового акту від 06.02.2019 (а.с.113). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на такі обставини, враховуючи, вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, з нього на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму, сплачену на рахунок потерпілого в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 216023,16 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 3240,35 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.4). На підставі наведеного та

Outcome: approved