Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 23.11.2003 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , і доньку [PERSON] , [INFO] . З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки остаточно припинені; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 24.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Відповідач надав заяву про визнання позову, згоден на розірвання шлюбу. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.11.2003 року відділом РАГС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 471, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.11.2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , і доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того, оскільки позов задоволено повністю, позивачкою при подачі позову судовий збір не сплачено, на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved