Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2019 між AT «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22034000178035. Згідно п. 1.1 банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 178\~770, 80 грн., строк кредитування 36 місяці: кінцева дата повернення кредиту 26.09.2022; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 26.09.2019 по 25.07.2020 - 3% від суми кредиту; з 26.07.2020 по 25.04.2021 - 2,5% від суми кредиту; з 26.04.2021 по 25.01.2022 - 1,5% від суми кредиту; 26.01.2022 по 26.09.2022 -0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (п.2.1 кредитного договору). 02.06.2020 між AT «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої було змінено суму кредиту до 164 162, 18 грн., змінено строк повернення кредиту до 26.05.2023 та змінено розмір комісії за обслуговування кредиту до 1,99% від суми виданого кредиту. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту 0,0001%. Звертають увагу суду, що згідно п. 7 додаткової угоди № 1 передбачено, що дана додаткова угода підписується клієнтом шляхом повідомлення працівнику банку коду, надісланого листом на власну електронну адресу клієнта. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.07.2021 становить 143\~662, 09 грн., залишок строкового кредиту 110\~234, 59 грн.; залишок простроченого кредиту 6\~202, 24 грн.; залишок прострочених процентів 0, 04 грн.; залишок прострочених комісій 27\~225, 22 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому зазначала, що оскільки кредитні кошти були надані на споживчі цілі, встановлення комісії за обслуговування кредиту суперечить положення ЗУ «Про захист прав споживачів». Наголошувала, що строк сплати кредиту на дату звернення позивача до суду, не настав, докази направлення вимоги, відсутні. Банком також не надано доказів отримання нею кредиту та користування ним. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав відповідь на відзив в якій зазначив, що банком надано виписки з карткового рахунку в підтвердження надання кредитних коштів позивачу. Окрім цього звертали увагу суду, що банк здійснював досудове врегулювання спору шляхом направлення 17.07.2021 [PERSON] вимоги про повернення кредиту. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 26.09.2019 між AT «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22034000178035. Згідно п. 1.1 банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 178\~770, 80 грн., строк кредитування 36 місяці: кінцева дата повернення кредиту 26.09.2022; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 26.09.2019 по 25.07.2020 - 3% від суми кредиту; з 26.07.2020 по 25.04.2021 - 2,5% від суми кредиту; з 26.04.2021 по 25.01.2022 - 1,5% від суми кредиту; 26.01.2022 по 26.09.2022 -0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (п.2.1 кредитного договору). 02.06.2020 між AT «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої було змінено суму кредиту до 164 162, 18 грн., змінено строк повернення кредиту до 26.05.2023 та змінено розмір комісії за обслуговування кредиту до 1,99% від суми виданого кредиту. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту 0,0001%. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.07.2021 становить 143\~662, 09 грн., залишок строкового кредиту 110\~234, 59 грн.; залишок простроченого кредиту 6\~202, 24 грн.; залишок прострочених процентів 0, 04 грн.; залишок прострочених комісій 27\~225, 22 грн. 17.07.2021 акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» направлено [PERSON] вимогу про повернення кредиту, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , що підтверджується наданими банком виписками з карткового рахунку, а остання порушила порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором та не повернула заборгованість за кредитом, а тому з відповідача підлягає стягненню залишок строкового кредиту 110\~234, 59 грн.; залишок простроченого кредиту 6\~202, 24 грн.; залишок прострочених процентів 0, 04 грн., а всього підлягає стягненню 116\~436, 87 грн. Щодо вимог стосовно стягнення комісії. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: "надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 686/9372/16 провадження № 61-663св21 від 15 грудня 2021 року. Умовами кредитного договору (пункт 1.2), передбачено, що банк надає позичальнику кредит на споживчі потреби зі сплатою комісії. При цьому у тексті договору не визначено за яку саме послугу банк встановив щомісячну комісію, тому після 16 жовтня 2011 року відповідач не повинен сплачувати комісію банку. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц (провадження № 61-37843св18). Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення комісії не підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (81,04 %) в сумі 1\~839, 61 грн.

Outcome: partial