Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції сторін, викладені у письмових заявах по суті спору. 17.12.2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що заочним рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2021 року відповідачу визначено способи участі у спілкуванні та вихованні їх спільного сина [PERSON] , а саме: побачення кожної першої, четвертої суботи та неділі щомісяця з 09:00 до 18:00 год. за місцем проживання батька; спільний відпочинок у першу третину літніх канікул дитини з батьком; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; у день побачення з дитиною батько має право забирати сина з дому/школи особисто. Однак, відповідач тривалий час не турбувався про здоров`я і розвиток сина, не спілкувався з ним та не приймав участі у його вихованні, тому дитина відвикла від нього. Між сином та батьком втрачений емоційно-психологічний зв`язок, через що дитина не сприймає відповідача як батька та не виявляє бажання до спілкування з ним. Навпаки, дитина має психологічні травми, які пов`язані з негативною поведінкою відповідача, що призвело до необхідності відвідування психолога, який надав психологічний висновок про доцільність участі відповідача у спілкуванні та вихованні дитини у присутності матері. Позивачка не перешкоджає відповідачу спілкуватися з дитиною, але для налагодження психологічно-емоційного зв`язку між ними вважає за необхідне на даний час проводити такі зустрічі у її присутності за місцем проживання дитини. Просить суд змінити встановлений рішенням суду спосіб участі відповідача у спілкуванні та вихованні сина, визначивши побачення з дитиною щомісяця першої та четвертої суботи і неділі з 09:00 до 18:00 години за її місцем проживання в її присутності; за бажанням дитини спільний сумісний відпочинок у першу третину літніх канікул дитини; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; у день побачення з дитиною батько має право забирати сина з дому/школи особисто за бажанням дитини. Відповідач, в інтересах якого діє представник [PERSON] , надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивачка не виконує рішення суду, яким визначено способи участі відповідача у спілкуванні та вихованні сина. Вона чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає можливості спілкуватись з дитиною засобами телефонного зв`язку та особисто, не надає побачень, за що постановою ДВС на позивачку накладено штраф за невиконання рішення суду. Відповідач постійно телефонує позивачці з приводу спілкування з сином, допомагає матеріально, сплачує аліменти та несе додаткові витрати на утримання дитини. Відповідач вважає, що психологічний висновок щодо його участі у спілкуванні та вихованні дитини не може бути доказом у справі, оскільки він складений за відсутності батька; при складанні висновку не враховано ставлення батька до дитини, не проведено його опитування; не надано висновку про ставлення батька до дитини та дитини до батька, про взаємозв`язок між ними. Зазначені недоліки, на думку відповідача, ставлять під сумнів об`єктивність та повноту даного висновку. Вважає, що оскільки позивачка та відповідач перебувають в неприязних стосунках, що призводить до виникнення сварок між ними, в інтересах дитини буде доцільним не змінювати спосіб участі відповідача у вихованні сина, встановлений рішенням суду. Відповідач, посилаючись на рівність прав батьків, просить відмовити позивачці у задоволенні позову, оскільки її позовні вимоги порушують право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості та звужують право відповідача на особисте спілкування з дитиною. Відповіді на відзив позивачкою не надано. Орган опіки та піклування надав висновок, в якому висловився щодо зміни порядку участі відповідача у вихованні дитини, зазначивши, що оскільки відповідач мало спілкується з сином, враховуючи вік дитини та її прив`язаність до матері, відстань між населеними пунктами, у яких проживають батьки, з метою недопущення психологічного травмування дитини, доцільно змінити спосіб участі відповідача у вихованні сина. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 21.12.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 10.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.02.2022 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Стислий виклад позицій учасників справи. Станом на день розгляду справи учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, проте позивачка та відповідач в судове засідання не з`явились. Сторони жодного разу в судове засідання не з`являлися; участь у розгляді справи приймали їх представники, що позбавило суд можливості вислухати позицію кожного із батьків, оцінити їх особистості та дійсні наміри безпосередньо. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених в позові підстав. Пояснив, що відповідач тривалий час не спілкувався з сином та не приймав участі у його вихованні, у зв`язку з чим між ними втрачений психологічно-емоційний зв`язок. Дитинна не виявляє бажання спілкуватись з відповідачем та не йде на контакт з ним для особистого спілкування. Навпаки, при спробі відповідача взяти сина на побачення дитина відмовилась з ним їхати та сховалась за матір. Тоді відповідач з метою привернення уваги дитини почав тягти та шарпати сина за рукав, після чого дитина втекла. Зазначені дії відповідача призвели до психологічного травмування дитини. Тому, для запобігання травмування дитини і надання можливості батьку налагодити зв`язок з сином позивачка просить змінити спосіб участі батька у спілкування з сином та проводити таке спілкування у її присутності за місцем проживання дитини. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що позивачка не виконує рішення суду, яким визначено способи участі відповідача у спілкуванні з сином. Вона створює перешкоди батьку у спілкуванні з сином, а саме: налаштовує дитину проти батька, не дає можливості спілкуватись особисто і телефоном. За невиконання рішення суду постановою ДВС на неї накладено штраф. Висновок психолога, яким позивачка обґрунтовує свої вимоги, однобічний та необ`єктивний, оскільки складений за методиками дослідження стану дитини у присутності матері без участі батька. У ньому не враховано ставлення батька до дитини, не проведено його опитування, не надано висновку про ставлення батька до дитини та дитини до батька, щодо взаємозв`язку між ними. Заявлені позивачкою вимоги порушують рівність прав відповідача у вихованні дитини та обмежують право батька на особисте спілкування з сином. Представник органу опіки та піклування у наданому до суду висновку щодо доцільності зміни способу участі батька у вихованні дитини просить розгляд справи провести без участі представника органу опіки та піклування та врахувати вище зазначений висновок під час ухвалення рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та висновки суду. За час сумісного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2015 року. Син проживає разом із позивачкою в [ADDRESS] . Заочним рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2021 року у справі № 384/318/20, провадження №2/384/3/2021 відповідачу визначено такі способи участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] : побачення кожної першої, четвертої суботи та неділі щомісяця з 09:00 до 18:00 год. за місцем проживання батька; спільний відпочинок у першу третину літніх канікул дитини з батьком; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; у день побачення з дитиною батько має право забирати сина з дому/школи особисто. Батьки проживають у різних населених пунктах, в різних областях. Дитина живе з матір`ю. При вирішенні спору щодо зміни способу участі у спілкуванні та вихованні дитини суд передусім має врахувати інтереси дитини, які полягають, зокрема, в забезпеченні її розвитку у стійкому емоційному середовищі. Згідно із частиною восьмою ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави -учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проживання дитини окремо від батька не повинно впливати на обмеження його прав та обов`язків щодо виховання та спілкування з дитиною, якщо таке спілкування не суперечить якнайкращим інтересам дитини. Мирно дійти згоди щодо форми участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним сторони не можуть. Відповідно до частини 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що позивачка проживає разом із сином в [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №447 від 13.12.2019 року та №450 від 13.12.2019 року Плосько-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, висновком про підтвердження місця проживання дитини від 17.12.2019 року, рішенням Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області №46 від 14.04.2021 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України». Згідно з довідкою Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №01/3-03-3/ від 13.01.2022 року відповідач зареєстрований в [ADDRESS] , проживає в [ADDRESS] . Заочним рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2021 року у справі № 384/318/20, провадження №2/384/3/2021 відповідачу визначено такі способи участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] : побачення кожної першої, четвертої суботи та неділі щомісяця з 09:00 до 18:00 год. за місцем проживання батька; спільний відпочинок у першу третину літніх канікул дитини з батьком; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; у день побачення з дитиною батько має право забирати сина з дому/школи особисто. 02.09.2021 року позивачка звернулась до психолога за консультацією для уточнення та роз`яснення психологічних особливостей та психічного стану сина [PERSON] . Із психологічного висновку за результатами дослідження [PERSON] №01.- 09.2021 від 09.09.2021 року вбачається, що було проведено обстеження дитини щодо визначення рівня психічного розвитку дитини, її психоемоційного стану після зустрічі з батьком, рівня сприймання батьків та всіх членів сім`ї, дослідження та аналіз батьківсько-дитячих відносин. За результатами обстеження надано висновок. Згідно з висновком хлопчик відчуває себе затишно і комфортно в сім`ї матері. У хлопчика спостерігається тривожність середнього ступеню, що виникає при згадуванні або обговоренні його взаємовідносин з батьком. Задля виключення з життя хлопчика тривоги і занепокоєння, що створюється батьком за допомогою конфліктних ситуацій і викликів правоохоронних органів, необхідно пояснити батьку негативні наслідки такої поведінки та обмежити їх по відношенню до дитини та його матері. Батьку обов`язково необхідно враховувати особливості розвитку дитини віком 5-6 років, його психологічний та фізичний розвиток. Хлопчик демонструє позитивне ставлення і сильну прихильність до матері та бабусі, з якими проживає, любить маленьку сестричку. Представляючи себе поруч з ними, дитина відчуває спокій, затишок та впевненість. У висновку надано рекомендації про те, що зустрічі з батьком мають носити регулярний характер; перші зустрічі дуже важливо і бажано проводити в присутності матері для кращого емоційного стану дитини і лише за бажанням дитини; спільні зустрічі з батьком проводити в присутності значущих для хлопчика людей, аби обмежити дитячі хвилювання та знизити рівень його тривожності. Таким чином, хлопчик має сильну прихильність до матері. По відношенню до батька має стривоженість. Відповідач на підтвердження ухилення позивачки від виконання рішення суду, яким визначено спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина, та створення позивачкою перешкод у спілкуванні з дитиною, що стало підставою втрати його зв`язку із сином, надав суду постанови відділу ДВС. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження №67439499 від 09.11.2021 року зазначене рішення суду перебуває на примусовому виконанні в Первомайському відділі ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою заступника начальника відділу 07.02.2022 року у виконавчому провадженні №67439499 на позивачку накладено штраф за невиконання рішення суду без поважних причин. Підставою для винесення даної постанови є акти державного виконавця від 27.11.2021, 28.11.2021, 04.12.2021, 05.12.2021, 25.12.2021, 26.12.2021 року про незабезпечення позивачкою побачень відповідача з дитиною. З даних постанов не можливо встановити, чи дійсно позивачка ухилялась від виконання рішення суду, яким чином. Постанови не містять інформації, яким чином було встановлено факт ухилення позивачки від виконання рішення суду і в чому саме воно полягає. Відсутня інформація про те, за яким місцем встановлено зазначені факти, лише зазначено про незабезпечення позивачкою побачень відповідача з дитиною. Натомість, рішення суду не містить вказівки на те, як батько має забирати дитину на побачення та не містить обов`язку позивачки доставити дитину до місця проживання відповідача. Відповідачем не надано доказів того, що він приїжджав до місця проживання дитини і намагався її забрати. Постанови ДВС складені за місцем проживання батька, хоча у матері відсутній обов`язок привозити дитину батькові. Навпаки, у рішенні суду зазначено, що батько має право забирати дитину з дому/школи особисто. Таким чином, зазначені постанови не є достатнім доказом на підтвердження обставин щодо ухилення позивачки від виконання рішення суду та створення нею відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Інших доказів на підтвердження обставин, що зазначені у відзиві, відповідачем суду не надано. Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо допустимості і достовірності психологічного висновку, оскільки психолог здійснювала обстеження дитини з метою визначення рівня психічного розвитку дитини, її психоемоційного стану після зустрічі з батьком, рівня сприймання батьків та всіх членів сім`ї, дослідження та аналіз батьківсько-дитячих відносин. Зазначене обстеження ніяк не стосувалось особливостей самого відповідача. Його метою не було дослідження стану відповідача. Крім того, зауваження відповідача щодо ненадання при обстеженні висновку щодо ставлення дитини до батька та їх взаємозв`язку не відповідає дійсним обставинам справи. Так, зазначені обставини були предметом дослідження, а висновок містить інформацію про стан хлопчика, зокрема, про тривожність середнього ступеню, що виникає при згадуванні або обговоренні його взаємовідносин з батьком. Орган опіки та піклування Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області надав висновок, згідно з яким відповідач мало спілкується з сином. Враховуючи вік дитини та її прихильність до матері, відстань між населеними пунктами, у яких проживають батьки, з метою недопущення психологічного травмування дитини, вважає за доцільне змінити спосіб участі відповідача у вихованні сина відповідно до позовних вимог. В ході розгляду даної цивільної справи судом встановлено, що дитина має сильну прихильність до матері, разом з нею відчуває себе спокійно, затишно та впевнено. З батьком, навпаки, відчуває стривоженість, не виявляє бажання спілкуватись наодинці, що дає підстави вважати про порушений взаємозв`язок між ними. Батьки мають діяти в інтересах дитини незалежно відтого, що вони проживають окремо. Кожен із них має прикладати зусилля для забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна відчувати себе захищеною, улюбленою, потрібною та безмежно щасливою, незважаючи на відносини між батьками. Батькам слід забути про власний егоїзм, з`ясування відносин між собою та створити емоційно-стабільне середовище дитині. Суд погоджується з тим, що право на спілкування з дитиною є беззаперечним правом батька, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам, але це не повинно травмувати дитину. Вирішуючи справу, суд має врахувати інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, психоемоційний стан дитини. Оцінюючі досліджені судом докази в сукупності з чотки зору їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, суд вважає, що проведення зустрічей батька з дитиною на даний час без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, а дитина, враховуючи відсутність регулярних зустрічей з батьком та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. Так, спілкування відповідача з сином у звичному для дитини середовищі за місцем її проживання та у присутності матері позитивно вплине на психоемоційний стан дитини, надасть їй відчуття захищеності та послабить стан стривоженості. У даному випадку буде створено комфортну обстановку для психіки дитини, що надасть можливість для відновлення психологічно-емоційного зв`язку між батьком та сином. Суд звертає увагу відповідача не те, що зміна способу його участі у спілкуванні та вихованні сина ніяким чином не обмежує його право на спілкування з дитиною. На думку суду, позовні вимоги про визначення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини у той спосіб, який визначено позивачкою, на даний час є такими, що найкраще відповідатимуть інтересам дитини. Першочерговим для відповідача, який протягом певного періоду часу не спілкувався з дитиною, наразі є встановлення стійкого позитивного контакту з сином, що в подальшому уможливить розширення форми спілкування з ним. Крім того, у разі, якщо дитина буде позитивно сприймати спілкування з батьком, по мірі зростання дитини, зміни її розкладу, потреб, стану здоров`я тощо, таке питання може бути переглянуте судом за заявою будь-кого з батьків, як і інші питання участі батька у спілкуванні з дитиною, адже неможливо наперед передбачити всі зміни, які відбудуться з дитиною до повноліття, так само як і зміни, що відбудуться в житті батьків. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із проведенням експертизи. Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню. Позивачкою заявлено клопотання про стягнення з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи. Оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу суду на час постановлення рішення невідомий, то таке питання відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПУ України підлягає вирішенню після ухвалення судом рішення протягом п`яти днів, після подачі позивачем доказів на підтвердження понесених витрат.

Outcome: approved