Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Полтавської міської ради в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб про визнання права на реєстрацію місця проживання без згоди співвласників. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка постійно проживає за адресою [ADDRESS] . Співвласниками даного будинку є [PERSON] (відповідач 1) яка є бабусею позивачки та [PERSON] (відповідач 2). Відповідачі є співвласниками житлового будинку за цією адресою. Вони не заперечують проти проживання позивача у будинку, але не можуть надати у встановленому законом порядку згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] за цією адресою, оскільки право власності [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстровано. Ухвалою суду від 13.01.2022 року відкрито провадження у справі. Відповідачі надали до суду заяви, про розгляд справи за їхньої відсутності та зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , постійно проживає за адресою [ADDRESS] . Співвласниками даного будинку є [PERSON] (відповідач 1) яка є бабусею Позивачки та [PERSON] (відповідач 2). Відповідачі є співвласниками житлового будинку за цією адресою. Вони не заперечують проти проживання позивача у будинку, але не можуть надати у встановленому законом порядку згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] за цією адресою, оскільки право власності [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстровано. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Підпунктом 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 року №207, передбачено, що для реєстрації місця проживання фізичної особи нею крім інших документів, передбачених даними Правилами, мають бути подані документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї. Позивачка звернулась до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Але в усному порядку в реєстрації місця проживання уповноваженою особою Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради їм було відмовлено з посиланням на пп. 1 п. 11 Правил реєстрації місця проживання (особа не подала необхідних документів або інформації, подані документи є недійсними). Підставою для прийняття такого рішення фактично стала відсутність письмової заяви співвласника житлового будинку щодо надання згоди на реєстрацію місця проживання позивачів. Оскільки не всі співвласники житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належним чином оформили свої права власності, позивач позбавлена можливості надати уповноваженому органу їх заяви про надання згоди на реєстрацію місця проживання. Так, право власності відповідача 1 [PERSON] підтверджується договором купівлі продажу від 17.12.1974 року (копія додається) Інший співвласник [PERSON] - своє право власності не зареєструвала, що перешкоджає їй у встановленому законом порядку надати свою письмову згоду на реєстрацію місця проживання позивачів за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що відсутність письмової згоди на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Відповідно до довідки першої Полтавської державної нотаріальної контори від 12.01.2021 року №12/02-14 в якій зазначено, що 08.08.2019 першою Полтавською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №317/2019 після померлого [INFO] [PERSON] , в матеріалах вказаної спадкової справи міститься: -заява [PERSON] про прийняття спадщини, зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Першої полтавської нотаріальної 08 серпня 2019 року за номером 759 -заява [PERSON] про відмову від спадщини, зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Першої полтавської нотаріальної 14 грудня 2019 року за номером 1146 -заява [PERSON] про відмову від спадщини, зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Першої полтавської нотаріальної 14 грудня 2019 року за номером 1147 Будь які інші заяви в спадковій справі станом на 12.01.2021 року відсутні. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Крім того, з Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що державна реєстрація місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі документів, що підтверджують право на проживання в житлі (стаття 6). Тобто умовою проведення такої реєстрації є виникнення у особи права проживання у житлі. Відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016р. №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: зокрема документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем її фактичного проживання суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України, зокрема права на свободу пересування, права на охорону здоров`я тощо. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст., ст., 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved