Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Представник позивача МТСБУ Мартинів О.І. звернувся до суду 24.11.2021 з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14 933,71 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11.11.2018 о 22-00 год. в м. Кривому Розі на перехресті вул. Літке та вул. Магістральна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та марки ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , та завдано шкоду власнику автомобіля [PERSON] . Згідно довідки про ДТП та постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.2018, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 2.3 «б», 16.11 ПДР України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , в порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на момент ДТП застраховано не було. Представник потерпілої особи - власника транспортного засобу [PERSON] - [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до наказу №3346 від 05.04.2019, розмір регламентної виплати склав 14 933,71 грн, що позивачем було сплачено потерпілій особі. Розмір витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою за зазначеним страховим випадком складається з вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д36/11/18 без урахування ПДВ на замінні складові, у розмірі 13 833,71 грн та з витрат потерпілої особи на послуги по визначенню вартості матеріального збитку у розмірі 1 100,00 грн. Таким чином, до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що стало підставою для звернення представника до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за адресою зареєстрованого місця проживання, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.2018 о 22-00 год. в м. Кривому Розі на перехресті вул. Літке та вул. Магістральна, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу транспортному засобу ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який наближався до даного перехрестя проїзної частини по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинені матеріальні збитки. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2018, яка набрала законної сили 04.12.2018, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] , накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн (а.с. 8). Оскільки в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2012, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову, в той час як при винесенні постанови 21.11.2018 суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11.11.2018 о 22-00 год. та сталася саме з вини [PERSON] , тому вищевказані обставини окремому доказуванню не підлягають. Вирішуючи спір про відшкодування шкоди в порядку регресу суд встановлює, чи повинен відповідач, будучи винним у вчиненні ДТП, нести відповідальність за завдані ним збитки. Обставини ДТП, її механізм, дії учасників пригоди суд не оцінює, оскільки оцінку їм вже було надано судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії якого суд не повноважний переоцінювати в рамках даної справи, предмет якої стосується виключно цивільно-правової відповідальності винної особи, а не правомірності притягнення до адміністративної відповідальності. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником транспортного засобу марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 12). Представник потерпілої особи [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, що мала місце 11.11.2018 з інформацією щодо учасників ДТП, відповідно до якої цивільно-правова відповідальність [PERSON] в момент ДТП не була застрахована (а.с. 11). Той факт, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] в момент ДТП не була застрахована, підтверджується даними щодо поліса на ТЗ №SB0752U, яка містить інформацію про відсутність такого поліса (а.с. 9, 10). Відповідно до звіту про оцінку майна №Д36/11/18 від 30.11.2018 з калькуляцією, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових становить 14 042,12 грн з урахуванням ПДВ (а.с. 15-21). На підставі наказу МТСБУ №3346 від 05.04.2019, довідки № 1 від 01.04.2019, [PERSON] здійснено виплату відшкодування оціненої шкоди в розмірі 14 933,71 грн, яка складається із вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування ПДВ на замінні складові у розмірі 13 833,71 грн та з витрат на послуги по визначенню вартості матеріального збитку у розмірі 1 100,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №936964 від 08.04.2019 (а.с. 22, 23). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28, 29 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому, відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Однак, в даному випадку, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] по керуванню вищевказаним транспортним засобом, в результаті чого було завдано шкоди потерпілому, не була застрахована. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно з п. 21.4 ст. 21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ст. 39 Закону, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Пункт 41.4 ст. 41 Закону визначає, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Беручи до уваги викладене, зокрема доведення перед судом факту заподіяння шкоди потерпілому в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, при цьому відповідальність [PERSON] , який винний у вчинені вказаної ДТП, в момент ДТП не була застрахована, у зв`язку з чим шкода завдана потерпілому відшкодована МТСБУ, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право регресу до відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 14 933,71 грн., які складають витрати МТСБУ з виплати відшкодування в сумі 13 833,71 грн та витрати з оцінки завданого збитку 1 100,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 270,00 грн в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 6). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved