Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що25 серпня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області, актовий запис №16. Від даного шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з відповідачем, спору про місце її проживання не має. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство разом не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того сторонами запропоновано надати пояснення по суті справи та усі наявні в них докази. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Розгляд справи просив проводити за його відсутністю. Просив судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовної заяви та розірвання шлюбу. Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи триває, 02 березня 2022 року судове засідання не відбулось, робота суду з 24 лютого 2022 року була припинена та з 05 травня 2022 року продовжена до закінчення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану. У відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] серпня 2007 року укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 16,та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Спору про його місце проживання немає. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі заяви позивача судові витрати з відповідача не стягуються. З огляду на викладене, на підставі статей 104, 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved