Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

1. Стислий виклад заяв сторін про суті спору 1.1. 03 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, у якій просила стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що викликані необхідністю лікування та відвідування їхнім сином [PERSON] ДНЗ № 57 м. Кременчука Полтавської області, разово у сумі 865 грн 64коп., а саме: половину витрачених нею коштів, пов`язаних з лікуванням сина - 625,64 грн, проїзд разом з дитиною в громадському транспорті до медичної установи - 40,00 грн, та витрати, пов`язані з відвідуванням їхнім сином [PERSON] ДНЗ № 57 м. Кременчука Полтавської області - 199,50 грн оплату харчування дитини в ДНЗ за 1-й місяць 2022 року, 50 коп. комісія за послуги банку. 1.2. В обґрунтування позову зазначала, що з грудня 2016 року по січень 2019 року вона зустрічалася з [PERSON] та між ними тривалий час були близькі стосунки. [INFO] народився їхній з відповідачем син - [PERSON] , після його народження відповідач спілкувався з ним, приймав участь у його вихованні, зрідка надавав матеріальну допомогу. З січня 2019 року їхні стосунки припинилися, а відтак припинилося надання фінансової допомоги, так будь-яке спілкування з ними. Відповідач свідомо знехтував своїми обов`язками щодо виховання та утримання сина. Рішенням суду відповідача визнано батьком [PERSON] та внесено зміни до актового запису про народження останнього. Зазначала, що після визнання батьківства у судовому порядку відповідач знаючи, що [PERSON] є його сином, продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з тим, що відповідач свідомо нехтує усіма життєвими потребами малолітнього сина, позбавляє його батьківської любові, уваги, піклування та утримання, 01.10.2021 року до Козельщинського районного суду Полтавської області нею було подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів за минулий час та відшкодування моральної шкоди та 07.10.2021 - позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дитину, але незважаючи на це відповідач навмисно затягує судові процеси й надалі продовжує ігнорувати виконання своїх батьківських обов`язків. За ствердженням позивачки син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. У зв`язку з хворобою сина позивачка змушена була витратити на лікування дитини 1215 грн 28 коп, а для того, щоб відвідати сімейного педіатра, - вимушена була неодноразово користуватися громадським транспортом та витратити додатково 80 грн, оскільки медична установа знаходиться на значній відстані від її місця проживання. Окрім того, позивачкою були понесені витрати у сумі 400,00 грн, пов`язані з відвідуванням дитиною ДНЗ № 57 м. Кременчука Полтавської області, а саме на оплату харчування дитини у ДНЗ за 1-й місяць 2022 року. Батько дитини (відповідач) відмовляється добровільно брати участь у матеріальних затратах на виховання та розвиток своїй дитини. Також вказувала, що вона проходить службу в Національній поліції України, на посаді інспектора сектору моніторингу Кременчуцького відділу поліції Головного управління поліції в Полтавській області, додаткових доходів не має, проживає в орендованій квартирі. Оскільки у позивачки двоє дітей, яких вона виховує сама, то не має фізично часу і фізичної можливості додатково працювати, крім того, отримувати додатковий дохід відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» не має права. ЇЇ щомісячні витрати на дитину перевищують усі її доходи. Через складний фінансовий стан постійно використовує позики та кредитну лінію своєї банківської картки для забезпечення мінімально необхідних потреб. Аліментів на утримання сина [PERSON] не сплачує та додатково допомагати відповідач відмовляється. Зазначала, що відповідач є працездатною особою, має значні статки, оскільки придбавав рухоме майно. Просила суд врахувати, що відповідач 28.03.2019 набув право власності на транспортний засіб Honda CR-V, має у власності дві земельні ділянки загальною площею 4000 квадратних метри, що свідчить, на думку позивачки, про наявність можливості у відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину. Уважає, що з урахуванням стану здоров`я відповідача, його стабільного заробітку, достатнього матеріального становища, наявності майнових прав на рухоме та нерухоме майно, він повинен сплатити половину понесених нею фактичних витрат на розвиток сина відповідно до законодавства, та вважає, що відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину. При нормативному обґрунтуванні позову посилалася на ст. 141, 185 Сімейного кодексу України, ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989. Також позивачка надала суду докази на підтвердження отримуваних відповідачем доходів у вигляді пенсії та допомоги по безробіттю, та докази про відкритті відносно відповідача виконавчі провадження та заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . 1.3. Відповідач правом на надання відзиву не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Представник відповідача - адвокат Маслій В.М. у заяві про перегляд заочного рішення, заперечуючи позовні вимоги, стверджував, що за рішенням суду з пенсії відповідача постійно здійснюються відрахування аліментів, сума яких визначена законодавством є достатньою для дитини відповідного віку; позивачка працевлаштована, отримує дохід, який майже в два рази більше за дохід відповідача, а також отримує аліменти на іншу дитину. Позивачка не зверталася до відповідача за допомогою у наданні додаткових коштів, а навмисно, на думку відповідача, створює судові прецеденти, щоб відповідач змушений був витрачати кошти не на своїх дітей та сім`ю, а на адвокатів, судові та виконавчі збори. На підставі цього вважав, що заочне рішення підлягає перегляду з метою надання відповідачеві можливості реалізувати його право на справедливий та законний судовий розгляд. Після скасування судом заочного рішення та під час повторного розгляду справи судом - знову будь-які докази на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог не надав та у судове засідання не з`явився. 2. Рух справи у суді Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 02 березня 2022 року. 30.03.2022 судом ухвалено заочне рішення у справі, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що викликані необхідністю лікування дитини [PERSON] , разово у сумі 625 гривень 64 копійки. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто зі відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 717 гривень 21 коп. Судовий збір у сумі 275 гривень 13 коп. віднесено за рахунок держави. Ухвалою суду від 09.05.2022 прийнято до розгляду заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання на 16.05.2022. Ухвалою суду від 16.05.2022 (а.с. 84-87) заяву представника відповідача - адвоката Маслія Віктора Миколайовича про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.03.2022 у цивільній справі № 533/88/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 02 червня 2022 року на 10.00 годину. Запропоновано відповідачеві та його представникові - адвокату Маслію В.М. повідомити суду зручні та актуальні для них способи отримання кореспонденції (повісток та судових рішень): актуальні поштові адреси, електронні адреси тощо, а також роз`яснити можливість отримання інформації про стан розгляду справи через сайт «Судова влада України». У судове засідання 02.06.2022 учасники справи не з`явилися. Ухвалою суду від 02.06.2022 відкладено судове засідання на 15 червня 2022 року на 09 годину 00 хвилин. Викликано учасників справи у судове засідання. Додатково повідомлено відповідача про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про призначення справи до розгляду на вебсайті «Судова влада України». Направлено відповідачу повістки про дату, місце та час судового розгляду справи за фактичним, зареєстрованим місцем проживання та місцем роботи. У судове засідання 15.06.2022 позивач, відповідач та представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. Відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача після початку розгляду справи судом по суті (о 09.13 годині 15.06.2022) подав клопотання про відкладення розгляду справи, у якому просив перенести розгляд справи на інший час та дату, посилаючись на його зайнятість в іншому судовому процесі. Доказів участі у цю дату та час у іншому судовому процесі не надав. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що позивачка просила суд здійснювати розгляд справи без її участі; відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких власних доказів на спростування позовних вимог не надав; представник відповідача доказів на підтвердження поважності причин власної неявки у судове засідання не надав; судом не визнавалася обов`язковою явка учасників справи, то суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлялися про місце, дату та час судового засідання та мали право, час та можливість подати суду усі наявні у них докази та заяви по суті. При цьому суд ураховує, що даний спір стосується безпосередніх прав та інтересів малолітньої дитини, а розгляд справ такої категорії має здійснюватися судом якнайшвидше. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. 4. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 06.02.2018, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). 14 вересня 2020 року рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Також цим рішенням вирішено внести зміни до актового запису № 227 про народження [PERSON] , що був вчинений 06.02.2018 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зазначивши в графі «батько» - [PERSON] , [INFO] , змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », інші відомості залишити без змін (а.с. 10-11). 13 квітня 2021 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року залишено без змін (а.с. 12-16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 19 серпня 2021 року, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради від 19.08.2021 № 196 про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до довідок Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 57 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.09.2021 № 02-14/138, від 09.12.2021 № 02-14/172 [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує Кременчуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 57 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 2019 року. Зі слів вихователів батько [PERSON] до дитсадка не приходив, сина до групи не приводив і з групи не забирав, вихованням і навчанням дитини не цікавився (а.с. 18-19). Згідно квитанцій Кременчуцького закладу дошкільної освіти № 57 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, батьківська плата за дитину [PERSON] у першому місяці становить 399,00 грн (а.с. 20). Позивачкою сплачену батьківську плату за дитину [PERSON] за 1-й місяць - 399,00 грн та комісію за банківський переказ - 1 грн за квитанцію, що підтверджується дублікатом квитанції від 10.01.2022 (а.с. 21). Отже, позивачка понесла документально підтверджені нею витрати у виді батьківської плати за відвідування її дитиною [PERSON] закладу дошкільної освіти на загальну суму 399,00 грн та 1,00 грн за оплату комісії за банківські послуги, пов`язані зі сплатою батьківської плати. Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с. 22), надавачем ПМД пацієнту [PERSON] , [INFO] , є Комунальне некомерційне медичне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» м. Кременчука, лікарем, який надає ПМД, - [PERSON] , законний представник пацієнта - [PERSON] . За результатами огляду пацієнта [PERSON] , проведеного 10.01.2022, встановлено діагноз - гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, стан середньої тяжкості (а.с. 23). За результатами огляду пацієнта [PERSON] , проведеного 14.01.2022, встановлено діагноз - гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, стан середньої тяжкості (а.с. 24). За результатами огляду пацієнта [PERSON] , проведеного 19.01.2022, МВТН матері з 10.01.2022 по 14.01.2022, з 14.01.22 по 19.01.22 закривається, дитина здорова (а.с. 25). За призначенням лікаря пацієнтка на лікування сина придбала ліки та медичні препарати на загальну суму 1251,28 грн, що підтверджується наданими нею квитанціями (а.с. 26). Матеріали справи також містять квитки на проїзд у маршрутному таксі на загальну суму 80,00 грн, а також рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про встановлення тарифів на послуги з перевезення пасажирів у міському пасажирському автотранспорті у місті Кременчук (а.с. 28-29). Станом на 01.05.2022 відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 12061,40 грн та 1858,96 грн, що вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 68856001 (а.с. 95, 96). Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.10.2021 (а.с. 65). 5. Норми права, які застосував суд Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 КПК України). У відповідності до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення У даній справі позивачка просила стягнути з відповідача половину вартості, понесених нею витрат, пов`язаних з відвідуванням дитиною дошкільного навчального закладу та пов`язаних із необхідністю лікування дитини та проїзду до медичного закладу. Аналіз норм ст. 180, 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Саме такі висновки зробив Верховний Суд у справі № 320/383/19 (постанова від 04.12.2019). Схожі висновки зробив Верховний Суд також у справі № 336/1488/19 (постанова від 26.08.2020), згідно яких аналіз норм ст. 180, 181, 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а тому на позивача також покладається обов`язок брати участь у витратах на дитину, у тому числі, на щоденне харчування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.04.2019 року у справі № 233/3518/17. У суду не викликає сумніву, що позивачка дійсно несла витрат на харчування дитини у дошкільному навчальному закладі у заявленому нею розмірі, у той же час суд не вважає такі витрати додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, та відмовляє у задоволенні позовних вимог саме з цих підстав. Суд уважає, що такі витрати є звичайними витратами на утримання дитини та мають покриватися за рахунок аліментів. Харчування дитини у комунальному дошкільному навчальному закладі не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, тому позовна вимога про стягнення з відповідача коштів, витрачених позивачкою на оплату харчування дитини у Кременчуцькому закладі дошкільної освіти (ясла-садок) № 57 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та банківські послуги за сплату таких коштів - задоволенню не підлягає. З тих самих підстав суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення з відповідача половини вартості витрат позивачки, понесених на оплату вартості проїзду разом з дитиною у громадському транспорті до медичної установи. По-перше, такі витрати не є додатковими витратами у розумінні наведених вище норм Сімейного кодексу України та мають також покриватися за рахунок аліментів, по-друге, копії квитків про проїзд (а.с. 27), надані позивачкою, не є належними та достатніми доказами витрат, понесених нею саме у зв`язку з відвідуванням медичного закладу. Разом з тим, витрати позивачки на лікування дитини є додатковими витратами, на відміну від коштів, які отримуються або мають утримуватися одним із батьків на утримання дитини у вигляді аліментів, оскільки витрати на лікування дитини є непередбачуваними та викликані особливими обставинами - хворобою дитини. Такі витрати є обґрунтованими та підтверджені належними доказами (декларацією про вибір лікаря (а.с. 22), результатами огляду з лікарськими призначеннями (а.с. 23-25) та чеками про придбання ліків у аптечному закладі (а.с. 26), тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат позивачки, понесених на лікування дитини, у розмірі 625,64 грн (1251,28 : 2 = 625,64). При цьому суд відхиляє доводи відповідача про отримання позивачкою доходу удвічі більшого за дохід відповідача як непідтверджені жодними доказами. Отримання позивачкою аліментів на утримання іншої дитини значення для правильного вирішення спору у даній справі не має. Суд дійсно має визначати розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 185 СК України). Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить саме до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Суд повторює, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача стверджував, що позивачка отримує дохід, що є значно вищим за отримуваний відповідачем дохід, але будь-яких належних та достатніх доказів на підтвердження доходу відповідача та доходу позивачки (з метою порівняння) не надав. Сама по собі довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.10.2021 (а.с. 65), що надана відповідачем, не є достатнім доказом на підтвердження його фінансовою неспроможності приймати участь у додаткових витратах на дитину. Крім того, разовий розмір додаткових витрат на дитину, який суд визнав обґрунтованим та підставним (625,64 грн) не є обтяжливим для бюджету відповідача з огляду на той розмір доходу відповідача, що відображений у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаний державним виконавцем (а.с. 95, 96) 7. Розподіл судових витрат Оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору: позивачка - на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , відповідач - на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід компенсувати за рахунок держави на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial