Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

01 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 16 серпня 2021 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області [PERSON] позбавили батьківський прав, відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 463 від 21 жовтня 2021 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківських прав, та [PERSON] призначено опікуном на яку покладено відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя малолітньої дитини, закріплено за малолітньою дитиною житло за адресою: [ADDRESS] в якому він зареєстрований та має право користування, встановлено опіку над майном, на яке він має право користування та призначено позивача відповідальною за його збереження. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач матеріально дитині не допомагає, внаслідок чого позивач не має можливості самостійно її утримувати. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.11.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та смс-повідомлення з повістною про виклик до суду, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 14 червня 2022 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням, особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] яке видане від 19.10.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за №303. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.20221 року [PERSON] , було позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21.10.2021 року [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, опікуном призначено [PERSON] , [INFO] , на яку було покладено відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя малолітньої дитини, закріплено за [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] в якому він зареєстрований та має право користування, встановлено опіку над майном [PERSON] та призначено позивача відповідальною за його збереження. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Також, відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Отже, позивач, як опікун та законний представник малолітньої дитини має право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідачем не надано відзиву на позов, як і не зазначено жодних обставин, які б свідчили про її матеріальний стан. Даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від матері відповідно до положень Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , та зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка перебуває на утриманні опікуна, позивача в справі, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, про що просить позивач. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved