Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко Олени Георгіївни про встановлення факту непроживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON] , який постійно проживав [ADDRESS] . Спадщину після померлого позивач прийняв, подавши заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г., та у зв`язку із тим, що був зареєстрований на момент смерті із спадкодавцем. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, які на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця подали заяву про відкриття спадщини немає. До спадкового майна належить житловий будинок [ADDRESS] та [ADDRESS] , та грошові вклади в КБ «Приватбанк». Після смерті батька лише позивач фактично вступив в управління і володіння спірним житловим будинком; сплачує всі необхідні платежі за будинок, за користування газом і електроенергією, обробляє землю, доглядає сад; зробив ремонт житлового будинку і господарських споруд; постійно проживає в будинку. 22.07.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. на ім`я [PERSON] було видані свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в реєстрі за №3302, №3303. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] та з вкладів в КБ «Приватбанк». Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. було фактично відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу частку житлового будинку після смерті [PERSON] , оскільки в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за законом, а саме брата позивача - [PERSON] , який був зареєстрований з померлим за однією адресою, [ADDRESS] . Згідно домової книги, разом з [PERSON] на день його смерті [INFO] та протягом шести місяців після його смерті за адресою: [ADDRESS] . були зареєстровані - [PERSON] та брат позивача [PERSON] . Позивач не може вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування всього житлового будинку через те, що його рідний брат [PERSON] був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою на день його смерті. Реєстрація відповідача по справі - [PERSON] за місцем проживання спадкодавця, в даному випадку не є свідченням прийняття спадщини, оскільки останній з 25 грудня 2003 року не проживає за вказаною адресою, та місце перебування останнього не відоме, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем. [PERSON] був зареєстрований 25 грудня 2003 року за адресою: [ADDRESS] після його звернення з проханням до батька зареєструвати його, щоб у нього була відмітка у паспорті, проживати разом з батьком він не збирався і не робив цього. Отже його реєстрація носила суто формальний характер. Відповідач ніколи не приймав участь у витратах по утриманню дому та після смерті батька не брав участі у його похованні та встановленні пам`ятнику, все це робив позивач самотужки. Позивач просить визнати факт непроживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який номер [INFO] , зобов`язати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко Олену Георгіївну внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом від 22 липня 2021 року, виданого на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №3302, №3303 по спадковій справі №18/2019, виключивши з числа спадкоємців [PERSON] його сина - [PERSON] . Представником позивача надано заву про слухання справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав. У зв`язку з відсутністю відповідача у судовому засіданні, суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст. 280-284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 09 серпня 2021 року, відповідач який значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживає з 25 грудня 2003 року. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.07.2021 року, виданим приватним нотаріусом ЗМНО Кушніренко О.Г., [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] 1/2 частки у спадщині, що складається з житлового будинку [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частку зазначеного майна не видано. Згідно домової книги, разом з [PERSON] на день його смерті [INFO] та протягом шести місяців після його смерті за адресою: [ADDRESS] . були зареєстровані - [PERSON] та брат позивача [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили фактичне непроживання відповідача за місцем реєстрації разом зі спадкодавцем. Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому спадкування - це перехід прав і обов`язків від спадкодавця до спадкоємця. Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Обов`язок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини виникає у спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до пункту 3.21 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Верховний Суд зауважує, що, якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18). Отже, відповідач у цій справі, не є таким, що прийняв спадщину, хоча й був на час відкриття спадщини зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, проте не проживав за вказаною адресою. Відповідно до ч.2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням встановлення факту не проживання відповідача зі спадкодавцем на момент смерті та неприйняття спадщини відповідні зміни мають бути внесені до свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved