Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 31 березня 2022 року керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області, який діє в інтересах держави в особі: Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» 5969 грн 39 коп. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. На обґрунтування позову зазначив, що ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 листопада 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрито. Ухвала суду набрала законної сили. За даною ухвалою суду [PERSON] , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього степеня тяжкості. Потерпілий [PERSON] упродовж 8 днів, а саме з 14.07.2021 по 21.07.2021, перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» Тростянецької селищної ради, що підтверджується відповідною довідкою. За період лікування загальна вартість ліжко-днів, протягом яких потерпілий перебував на лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» Тростянецької селищної ради, згідно з вищезазначеною довідкою, становила 5 969 грн 39 коп. Таким чином, з вини [PERSON] заклад охорони здоров`я, який фінансується з бюджету, поніс витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 5969 грн 39 коп., які на момент пред`явлення позову не відшкодовано. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.04.2022 було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідач [PERSON] буду належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області буду належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» буду належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. Пояснення сторін. У судовому засіданні прокурор Гайсинської окружної прокуратури Білодід П.В. позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно з ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 листопада 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрито. За даною ухвалою суду [PERSON] , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього степеня тяжкості. Ухвала суду набрала законної сили. Згідно з довідкою № 44 від 02.02.2022 потерпілий [PERSON] , [INFO] , упродовж 8 днів, а саме з 14.07.2021 по 21.07.2021, перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» Тростянецької селищної ради. Згідно з калькуляцією вартості послуг з медичного обслуговування, яка додана до довідки № 44 від 02.02.2022 за період лікування загальна вартість ліжко-днів, протягом яких потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» Тростянецької селищної ради, становить 5969 грн 39 коп. Відповідно до Статуту КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» - КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» є комунальною власністю Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, управління яким здійснює дана селищна рада в частині реалізації державної політики в сфері охорони здоров`я. 08.02.2022 за № 51/3- 118вих-22 Гайсинською окружною прокуратурою надіслано запит КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» щодо надання інформації про вжиття лікарнею заходів щодо стягнення з [PERSON] витрат, понесених КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - [PERSON] в сумі 5 969 грн 39 коп. На адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшла відповідь КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» № 63 від 10.02.2022 про те, що підприємством не вживалися жодні заходи з стягнення витрат з [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] .. Окрім того, КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» повідомило, що не заперечує проти подання позову Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області. 09.02.2022 за № 51/3-130 вих-22 Гайсинською окружною прокуратурою надіслано запит Тростянецькій селищній раді щодо надання інформації про вжиття даною радою заходів щодо стягнення з [PERSON] витрат, понесених КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - [PERSON] в сумі 5969 грн 39 коп. На адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшла відповідь від Тростянецької селищної ради № 02-15/438 від 15.02.2022 про те, що селищною радою не вживалися жодні заходи з стягнення витрат з [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . Окрім того, Тростянецька селищна рада повідомила, що не заперечує проти подання позову Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області. V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 Конституції України). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2.ст.5 ЦПК). Згідно із частиною першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. Відповідно до п. 3 Постанови № 11 Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» фінансується з місцевого бюджету за рахунок державної медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та коштів місцевого бюджету. Відповідно до Статуту КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» - КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» є комунальною власністю Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, управління яким здійснює дана селищна рада в частині реалізації державної політики в сфері охорони здоров`я. Оскільки фінансування КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» Тростянецької селищної ради здійснюється за рахунок коштів бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених даною лікарнею, є порушенням прав відповідної територіальної громади, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Інтерес держави в даному позові виражається в інтересах частини Українського народу - членів відповідної територіальної громади. Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У зв`язку із цим Відповідач своїми діями порушив матеріальні інтереси відповідної територіальної громади, яку обслуговує медичний заклад. Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Керівником Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Беручи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні в медичному закладі є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак, суд вважає, що є усі достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі від злочину. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved