Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача завдані збитки в сумі 7958,14 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.03.2019 року між АТ «СК «Країна» та ТОВ «Європа Арм Спорт» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 26/УА/0199543/2.1.5.01, предметом якого були майнові права страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Фіат» д.н.з. [NUMBER] . 01.05.2019 року в м. Києві по вул. Булаховського, 2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фіат» д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року у справі № 759/8995/19, відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. Власник пошкодженого транспортного засобу «Фіат» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 26/УА/0199543/2.1.5.01. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля згідно рахунку № 00854 від 02.07.2019 року склала суму в розмірі 76958,14 грн. Зазначена сума була сплачена позивачем на користь потерпілого. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу № АМ/9922639, ліміт відповідальності згідно якого склав суму в розмірі 69000,00 грн., а відтак позивач вказує, що невідшкодованою залишилась сума в розмірі 7958,14 грн. (76958,14 грн. - 69000,00 грн.). З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію про відшкодування зазначеної суми в добровільному порядку, однак, відповідачем не було вжито дій щодо відшкодування збитків. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути вказану суму шкоди із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін Представник позивача після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 Цивільного Кодексу України, визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 05.03.2019 року між АТ «СК «Країна» та ТОВ «Європа Арм Спорт» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 26/УА/0199543/2.1.5.01, предметом якого були майнові права страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Фіат» д.н.з. [NUMBER] . 01.05.2019 року о 13-47 год. в м. Києві по вул. Булаховського, 2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року у справі № 759/8995/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Представник власника пошкодженого транспортного засобу «Фіат» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 26/УА/0199543/2.1.5.01. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля згідно рахунку № 00854 від 02.07.2019 року склала суму в розмірі 76958,14 грн. На підставі наданих потерпілим документів, та страхового акту № 36/53928/2.1.5.1, потерпілому було виплачено суму в розмірі 76958,14 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 12418 від 25.07.2019 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу № АМ/9922639, ліміт відповідальності згідно якого склав суму в розмірі 69000,00 грн.. Позивач вказує, що невідшкодованою залишилась сума в розмірі 7958,14 грн. (76958,14 грн. - 69000,00 грн.). З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію від 10.02.2020 року про відшкодування зазначеної суми в добровільному порядку, однак, відповідачем не було вжито дій щодо відшкодування збитків, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Згідно із ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлені вимоги до відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, з приводу відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди (76958,14 грн.) і страховою виплатою (69000,00 грн.), що становить суму в розмірі 7958,14 грн. (76958,14 грн. - 69000,00 грн.), в порядку регресу. Обгрунтування та доводи позовних вимог стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані, як і не надано доказів безпідставності позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, у справі наявні докази, які вказують на необхідність стягнення із відповідача на користь страхової компанії завданої шкоди в примусовому порядку, ці доводи стороною відповідача не спростовані, а відтак позов є законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved