Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

27 травня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 28.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , громадянином Ісламської Республіки Іран, був укладений шлюб, зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 2469. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] має сина, народженого до шлюбу з відповідачем, - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її повному утриманні. Майнового спору між сторонами немає. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені в квітні 2021 року. Основною причиною розпаду сім`ї є різні погляди на життя та сімейні цінності, втрачено почуття любові одне до одного. Тому [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2017 року в Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 2469. Ухвалою суду від 03 червня 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16-17). Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує та після розірвання шлюбу прохає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 28 серпня 2017 року в Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , громадянином Ісламської Республіки Іран, зареєстровано шлюб за актовим записом № 2469 (а.с.7). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Також [PERSON] має сина, народженого до шлюбу з відповідачем, - [PERSON] , [INFO] (а.с.9).\~ Діти проживають разом з матір`ю (а.с.10) та спору про місце проживання дітей не виникає. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки в квітні 2022 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 992,40 грн.

Outcome: approved