Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2003 року по 05 вересня 2005 року. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05 вересня 2005 року шлюб між ними розірвано. З цього часу син проживає з позивачкою та фактично перебуває на повному її утриманні. На даний час їхній син [PERSON] вже повнолітній, однак він продовжує навчання і являється студентом 2 курсу Мирогощанського аграрного фахового коледжу. Будучи студентом, він не отримує стипендії, тому потребує матеріальної допомоги, яка потрібна йому для допомоги з придбанням підручників, канцелярських товарів, транспортними витратами та іншими витратами, необхідними для організації навчального процесу. Коштів, які позивачка самостійно може дати сину не достатньо для задоволення його потреб. Вважає, що відповідач має можливість допомагати сину матеріально, оскільки їздить за кордон, де працює на будівництвах та має доволі високий заробіток. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утотмання їхнього повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання. Ухвалою суду від 01 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився. На адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адреса за вказаною адресою відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05 вересня 2005 року розірвано (а.с.9). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №87 від 15.06.2021 року (а.с.11). Як свідчить довідка №345 від 30 листопада 2021 року, [PERSON] є студентом другого курсу механічного відділу Мирогощанського аграрного фахового коледжу денної форми навчання (а.с.15). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо його потреби в матеріальній допомозі батьків. Син проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Також, суд вважає, що батько [PERSON] є працездатним. Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідач [PERSON] регулярно перетинав державний кордон України, що підтверджує доводи позивача про те, що відповідач їздить на заробітки за кордон та має можливість також надавати допомогу сину. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діяв на час звернення до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved