Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

30 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 03 листопада 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. У шлюбі [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірваний, дитина залишилася на утриманні позивача. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що дана сума є малою і для нормального розвитку дитини її не вистачає. Дитину виховує позивач, забезпечує всім необхідним, у томі числі дбає про її розвиток. Дитина має здібності до вивчення іноземних мов. Починаючи з 01 жовтня 2020 року по даний час дочка вивчає англійську мову на мовних курсах. Відповідно до договору від 01 жовтня 2020 року, укладеного між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , дитина вивчала англійську мову 2 рази на тиждень, тривалість одного заняття складала 90 хвилин, вартість одного заняття - 100 гривень. Відповідно до договору від 10 серпня 2021 року, вартість одного заняття зросла на 20 гривень і вже становила 120 гривень. А тому за серпень позивачкою сплачено 840,00 гривень. Усього за період з 01 жовтня 2020 року по день подачі позовної заяви позивачем сплачено кошти у загальному розмірі 10140,00 гривень. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5070,00 гривень. Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 грудня 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . За рішення суду та ініціативою позивача [PERSON] шлюбні та сімейні відносини між сторонами були припинені. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірваний, малолітню дочку залишено на проживання з матір`ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 27 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. На виконанні у Косівському Відділі державної виконавчої служби у Косівському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 серпня 2021 року заборгованості по сплаті аліментів немає. Єдиним джерелом доходу відповідача [PERSON] є державна та соціальна матеріальна допомога по догляду за перестарілою [PERSON] , 1926 року народження. Крім того, як підтверджується довідкою, яка видана виконкомом Рожнятівської сільської ради Об`єднаної Територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області с. Кобаки [PERSON] , після закінчення Івано-Франківського коледжу він ніде не працював і не працює по даний час, трудової книжки не має, здійснює догляд за перестарілою [PERSON] , 1926 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, маючи середній дохід на місяць в розмірі 40,00 гривень компенсаційної виплати соціальної допомоги, здійснюючи догляд за перестарілою [PERSON] , 1926 року народження, сплачуючи щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , позбавлений будь-якої матеріальної можливості нести додаткові витрати на індивідуальні заняття дитини, рішення про відвідування яких позивач [PERSON] приймала одноособово та самостійно. Одночасно із здійсненням догляду за перестарілою [PERSON] , котра потребує постійного нагляду та фізичної присутності відповідача у житловому будинку, проживанням відповідача у населеному пункті сільського типу, відсутністю пропозицій роботи, [PERSON] позбавлений можливості будь-якого працевлаштування, відтак можливості отримання доходів. Витрати позивача на оплату послуг Фізичної особи-підприємця [PERSON] з вивчення іноземної мови не зумовлені розвитком особливих здібностей дитини та не підлягають стягнення з батька в якості додаткових. [PERSON] жодним чином не доведено обставин наявності в дитини будь-яких здібностей до вивчення іноземної мови чи існування будь-яких інших обставин, які вказують на необхідність понесення таких витрат. Припущення, наведені позивачем у позовній заяві щодо наявності у дочки здібностей до вивчення іноземних мов, жодним чином не доведено належними, допустимими та достовірними доказами. Позивачем не надано суду жодних рекомендацій, характеристик відповідних фахівців, які б підтверджували потребу дитини в отриманні додаткових платних уроків з вивчення іноземної мови. Разом з тим [PERSON] самостійно на власний розсуд прийняла рішення про відвідування дитиною приватних платних уроків, відповідача про це жодним чином не повідомляла, понесених таких витрат з ним не погоджувала. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 80-86). 01 березня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] , в якій просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що відповідач є здоровою людиною, яка спроможна працювати, і утримувати дитину є його обов`язком. Відповідач постійно їздить за кордон, свідченням тому є відмітки у його закордонному паспорті, тому твердження про те, що він постійно перебуває біля перестарілої, не відповідає дійсності. Крім того, у перестарілої є онук, який офіційно працевлаштований та дочка пенсійного віку, яка отримує пенсію та які проживають з перестарілою, яка теж отримує пенсію. Також у відповідача є заборгованість по сплаті аліментів. Стосовно занять по вивченню іноземної мови, то після пробного заняття дитина сама виявила бажання вивчати іноземну мову, задоволена вчителькою і манерою подачі матеріалу, повертаючись додому із захопленням розповідає, що нового вивчила. У дитини покращилась вимова, легше стала виконувати домашні завдання в школі. Середня вартість навчання іноземної мови є 100 гривень і не є завищеною (а.с.121-123). Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, слухати справу без її участі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у письмових поясненнях, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, надані в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon», всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 6). 01 жовтня 2020 року між [PERSON] , Замовником, та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , Виконавцем, був укладений договір про надання послуг по вивченню іноземної мови, відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику послуги, спрямовані на підвищення рівня володіння англійською мовою дитини [PERSON] , а Замовник споживає зазначені послуги та своєчасно оплачує їх вартість та умов цього договору. Семестр починається 01 жовтня 2020 року та триває до 09 липня 2021 року. Заняття проводяться 2 рази на тиждень. Тривалість заняття складає 90 хвилин. Вартість послуг за умовами даного договору складає 100 гривень за одне заняття (а.с.7-10). 10 серпня 2021 року між [PERSON] , Замовником, та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , Виконавцем, укладений договір про надання послуг по вивченню іноземної мови, за умовами якого Виконавець надає Замовнику послуги, спрямовані на підвищення рівня володіння англійською мовою дитини [PERSON] , а Замовник споживає зазначені послуги та своєчасно оплачує їх вартість та умов цього договору. Семестр починається 10 серпня 2021 року та триває до 01 липня 2022 року. Заняття проводяться 2 рази на тиждень. Тривалість заняття складає 90 хвилин. Вартість послуг за умовами даного договору складає 120 гривень за одне заняття (а.с.11-12). Відповідно до копій квитанцій, позивачем здійснена оплата за навчання дочки [PERSON] на курсах англійської мови у розмірі 840,00 гривень, 7300,00 гривень, 2000,00 гривень (а.с.13). [PERSON] працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна міська клінічна лікарня Івано-Франківської міської ради» на 0,75 посади лікаря-отоларинголога відділення хірургії голови та шиї з 08 серпня 2021 року (а.с.14). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2018 року, що набрало законної сили 29 листопада 2018 року, розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] (а.с.15-16). 01 червня 2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2018 року, що набрало законної сили 02 липня 2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-18). Згідно запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець [PERSON] надає послуги освіти (а.с. 19). Відповідно до довідки № 180 від 16 серпня 2021 року, [PERSON] навчається у ліцеї № 4 Івано-Франківської міської ради в 3-В класі (а.с.20). Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, що видана виконкомом Рожнятівської сільської ради Об`єднаної Територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області с. Кобаки [PERSON] , після закінчення Івано-Франківського коледжу останній ніде не працював і не працює по даний час, трудової книжки не має. Здійснює догляд за перестарілою [PERSON] , 1926 року народження. Зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] належить земельна ділянка 0,5010 га (а.с. 47, 91). Згідно довідки Управління соціального захисту населення Косівської районної державної адміністрації, [PERSON] з 06 грудня 2011 року по даний час призначено компенсаційну виплату особі, яка здійснювала догляд за перестарілою [PERSON] , 1926 року народження (а.с.48, 90). Як вбачається з довідки Косівського Відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 09 серпня 2021 року, у Відділі перебуває на виконанні виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 серпня 2021 року заборгованості по сплаті аліментів немає (а.с.67). Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] отримує державну та соціальну матеріальну допомогу, соціальні виплати з відповідних бюджетів (код ознаки допомоги 128) (а.с.88-89). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до роз`яснень пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, танців, певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі за №61/37659/цс18 та від 25 вересня 2019 року у справі за №757/16914/17, що відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України підлягає врахуванню судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення дитиною повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що вона понесла додаткові витрати на утримання дитини у загальному розмірі 10140,00 гривень. На підтвердження зазначених обставин позивач надає копії договорів про надання послуг по вивченню іноземної мови від 01 жовтня 2020 року та від 10 серпня 2021 року, копій квитанцій про оплату 840,00 гривень, 7300,00 гривень, 2000,00 гривень (а.с.7-13). У процесі розгляду справи позивачем підтверджено понесення додаткових витрат на дитину у загальному розмірі 10\~140, 00 грн (а.с. 13). Дані витрати були зумовлені особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини на мовних курсах по вивченню англійської мови. Вказані обставини були підтверджено належними та допустимими доказами, а саме те, що для забезпечення розвитку дитини сторін є необхідними додаткові витрати на відвідування курсів англійської мови. Суд оцінює критично пояснення відповідача про відсутність матеріальної можливості сплачувати додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, оскільки, по-перше, у батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами, по-друге, відповідач не надав у повному обсязі докази про свій майновий стан. Суд зазначає, що принцип врахування лише трудових доходів платника аліментів не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. На даний час у платника аліментів основне джерело доходу не обов`язково пов`язане з працею і при стягненні аліментів слід виходити з оцінки майнового стану платника аліментів, а не з врахування його трудових доходів. Можливість другого з батьків утримувати дитину суд тлумачить розширено і не обмежує лише наявністю в нього офіційного доходу, але також враховує фінансування витрат такого з батьків, його можливість надавати утримання дитині. Пояснення представника відповідача про відсутність можливості працевлаштуватися суд оцінює критично, оскільки відповідачем не надано жодних доказів про те, що він є лише єдиною особою, яка може здійснювати догляд за перестарілою [PERSON] , 1926 року народження, що інших родичів у перестарілої немає. Відсутність трудової книжки у відповідача не підтверджує його матеріальну неможливість сплачувати додаткові витрати на неповнолітню дитину, а лише свідчить про небажання офіційно працевлаштуватися, враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , з 06 грудня 2011 року, тобто з 25-річного віку, здійснює догляд за перестарілою [PERSON] . Крім того, як було підтверджено у судовому засіданні представником відповідача адвокатом Гедз О.Т., відповідачем сплачені кошти у розмірі 4000,00 гривень за надання професійної правничої (правової) допомоги, що свідчить про матеріальну платоспроможність відповідача. Суд вважає, що стягнення додаткових витрат враховуватиме матеріальне становище обох батьків, які в рівній мірі мають утримувати дітей. При цьому донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази про понесення додаткових витрат на дитину. Враховуючи те, що позивачем понесені додаткові витрати у розмірі 10\~140, 00 гривень, тому з відповідача слід стягнути половину додаткових витрат у сумі, що дорівнює 5070,00 гривень. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~141, 180-182, 184,185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved