Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

25 травня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 22 липня 2011 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалося, через різні погляди на життя, постійні непорозуміння та абсолютно протилежні характери. Протягом останніх кількох місяців сторони разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що подальше спільне сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, шлюб носить формальний характер та суперечить його інтересам. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю. Ухвалою суду від 27 травня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17 червня 2022 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказує, що навесні 2022 року позивач повідомив її про бажання надалі проживати окремо від них із сином з особистих причин. Визнаний позивачем факт подружньої зради з його боку ускладнив їхнє спілкування та розуміння один одного, а також наявність подібних заяв про розлучення і окреме проживання в минулому. Відповідач погодилася, що їхнє спільне життя з позивачем не склалося і їм потрібно припинити спільне проживання. Спільного господарства вони не ведуть, не мають стосовно один одного спільних обов`язків і прав. Крім того, вони не мають спільних інтересів, друзів та спілкуються виключно щодо питань, що стосуються їхньої спільної дитини. Проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає, що це є необхідним у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин між нею та позивачем. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Син проживає з нею, позивач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, цікавиться життям сина та спілкується з ним. Також сторонами узгоджені майнові питання. 17 червня 2022 року позивачем подано до суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких зазначає, що після розірвання шлюбу у власності відповідача залишається транспортний засіб, зареєстрований на неї, а також майнові права на об`єкт незавершеного будівництва. У свою чергу, він задовольнив своє право на частку у спільній власності подружжя за рахунок рухомого майна, що не підлягає реєстрації. Усі майнові питання між ним та відповідачем узгоджені з урахуванням інтересів дитини, яка залишається проживати з відповідачем. Цим підтверджує, що не має майнових претензій до відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не прибула, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 22 липня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 3). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.8). Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин. Суд дійшов висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. У відповідності зі\~статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу не відновлювати дошлюбне прізвище. Згідно частини другої\~статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей\~24,\~110,\~112,\~113,\~114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved