Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 квітня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбних стосунків сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З березня 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинились. Спільного господарства не ведуть. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Між ними на цей час майнового спору не має. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами. 25 лютого 2022 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 24), а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська (а. с. 25), відповідач заперечень проти позову суду не надав, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 14 червня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подавав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року [PERSON]. та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07 квітня 2021 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 23 (а. с. 7). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 152 (а. с.8) та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 193 (а. с. 9). З урахуванням вказаних позивачкою обставин, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2018 року, збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Таким чином, суд вважає що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, а позивачці, після розлучення, залишити прізвище « [PERSON] » (на її прохання). При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначила, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір у сумі 992 гривень 40 копійок з відповідача не підлягає стягненню.

Outcome: approved