Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в якому зазначив, що 28 серпня 2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №57. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що основною причиною розпаду сім`ї є відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Син [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, а тому він може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи вищезазначене, представник позивачка просить суд шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви в яких розгляд справи просить провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 29 серпня 2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №57 (а.с.29). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Відповідно до довідки виданої відділом з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Святошинської РДА вбачається, що син [PERSON] проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні (а.с.6,10). Вказані обставини визнані відповідачем, та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.ст.112, 180, 182,\~183,\~191 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Врегулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи укладення шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд дійшов висновку,що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до \~ст.113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~ст.184 СК України, cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно п.17постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року "Про\~практику застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи судом встановлено, що син [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою по справі [PERSON] , та знаходиться на повному її утриманні, відповідач працездатний, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів в матеріалах справи відсутні, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Задовольняючи позов, на підставі ч.2 ст.133, ч.1,2,6\~ст.\~141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved