Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 19.02.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з чоловіком, різні погляди на життя, втрата почуття любові та поваги. На даний час шлюб існує лише формально, примирення між сторонами неможливе. На даний час, внаслідок складної ситуації в державі вона знайшла роботу за кордоном, куди має намір виїхати на тривалий період з метою заробітків, забравши з собою неповнолітню дочку [PERSON] . Відповідача вона попросила сина [PERSON] забрати проживати до себе, оскільки йому потрібний батьківський догляд, тверда рука наставника і допомога в організації життя. Відповідач проживає у власному будинку де для сина є всі умовим для проживання. Посилаючись на викладене позивач остаточно (з урахуванням уточнення позовних вимог) просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 19 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з №31 - розірвати. Доньку [PERSON] залишити на проживанні разом з матір`ю, сина [PERSON] залишити на проживанні разом з батьком. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Подав клопотання у якому визнає позовні вимоги та просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 19 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з №31(а.с.7). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (а.с.8), та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Також з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] та двох дітей [PERSON] і [PERSON] є: [ADDRESS] (а.с.4, 10, 11). Згідно позовної заяви фактичним місцем проживання позивача [PERSON] є [ADDRESS] , і така наразі має намір виїхати за кордон на тривалий період разом з донькою. Відповідно до Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо вирішення питання про залишення неповнолітньої доньки на проживанні разом з матір`ю, а неповнолітнього сина на проживанні разом з батьком, суд зазначає наступне. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 та від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20. Відтак, оскільки між сторонами у справі відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, і такі погодилися, що донька залишиться проживати разом з матір`ю, а син залишиться проживати разом з батьком, з яким він наразі проживає, то відповідна позовна вимога [PERSON] також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992 грн. 40 коп., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved