Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

26.03.2020 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулося до Ананьївського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позичальником [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та про заставу транспортного засобу №11359710000 від 05.02.2009 р., за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 23134 долари США зі сплатою 14% річних. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором банк та [PERSON] уклали Договір поруки №211055 від 12.06.2008 р. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11359710000 від 05.02.2009 р. та Договором поруки №211055 від 12.06.2008 р. За період користування кредитними коштами позичальником було здійснено часткові платежі на погашення основної суми кредиту, але не в повному обсязі. Загальний розмір заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору відповідно до розрахунку становить 37746,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2020 р. становить 955 497,55 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 17534,09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2020 р. становить 443849,19 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 550,41 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2020 р. становить 13932,80 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 19662,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2020 р. становить 497715,56 грн. У зв`язку з простроченням боржником грошового зобов`язання за кредитним договором, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України. Загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних, що підлягає стягненню, на 11.03.2020 р., відповідно до розрахунку, становить 181276,99 грн., при цьому, нарахування 3% річних проведено на суму 443849,19 грн. на тіло кредиту за період з 11.03.2017 р. по 11.03.2020 р. і складає 40012,31 грн. Також, позивачем нараховано пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ з 11.03.2019 р. по 11.03.2020 р. на суму 443849,19 грн., яка складає 141264,68 грн. Назву ТОВ «Кредекс Фінанс» змінено на ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №11359710000 від 10.12.1966 р. у розмірі 181276,99 грн. Крім того, позивач просив стягнути судові витрати - судовий збір (2719,15 грн.) та витрати на правову допомогу (20000,00 грн.). Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020 року справу було передано судді Желяскову О.О. Ухвалою суд від 26.05.2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 23.03.2021 р. від представника відповідача [PERSON] - адвоката Книш Н.І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого [PERSON] стверджує, що позивачем надано суду недостовірні відомості щодо її заборгованості за кредитним договором та приховано від суду, що нею було передано позивачу заставлений автомобіль в рахунок погашення заборгованості. Так, [PERSON] визнає обставини щодо укладення між нею та АКБ «Укрсиббанк» договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, отримання кредиту у доларах США, терміну виконання зобов`язання та придбання автомобіля. Зазначила, що застава автомобіля була зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №20248687 від 14.08.2008 р. В лютому 2009 року у зв`язку зі значним «стрибком» курсу долара США між [PERSON] та АКБ «Укрсиббанк» укладено додаткову угоду №2 від 05.02.2009 р. до договору, згідно якої було змінено розмір щомісячних платежів та встановлено новий граничний термін виконання зобов`язання - 12.06.2017 р. Відповідно до умов договору факторингу №05/12, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», відбулося відступлення вимог за договором №11359710000 від 12.06.2008 р. У зв`язку з проблемами зі здоров`ям матері та погіршенням майнового стану у 2012 році у [PERSON] виникли затримки з погашенням заборгованості за кредитом. 15.11.2012 р. новий кредитор ТОВ «Кредекс Фінанс» надіслав [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості на підставі ст. 530, 1082, 1084 ЦКУ. Відповідно до вказаної вимоги, ТОВ «Кредекс Фінанс» змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором та визначив, що сума зобов`язання становить 147844,22 грн. та має бути погашена протягом 14 календарний днів з дня отримання вимоги. Разом з вимогою було надіслано копію повідомлення про передачу права грошової вимоги та витяг з договору факторингу. Не маючи в розпорядженні достатньої суми коштів для погашення заборгованості, [PERSON] домовилася з новим кредитором, що в рахунок погашення заборгованості передасть у власність ТОВ «Кредекс Фінанс» предмет застави - автомобіль. Проте, представник ТОВ «Кредекс Фінанс» пояснив [PERSON] , що передачі автомобіля буде недостатньо задля погашення усієї заборгованості, оскільки заставна вартість автомобіля становить 118320,00 грн., тому [PERSON] повинна додатково сплатити 30000,00 грн. як різницю між кредитною заборгованістю у сумі 147844,22 грн. та вартістю автомобіля 118320,00 грн. На виконання досягнутих домовленостей між [PERSON] та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено 27.04.2013 р. договір №2704/38 про погашення заборгованості за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. При цьому, поручитель [PERSON] про укладення договору від 27.04.2013 р. не повідомлявся, з його умовами не був ознайомлений, згоди на його укладання не надавав. Відповідно до умов договору сторони погодились, що боржник в якості погашення заборгованості передає у власність ТОВ «Кредекс Фінанс» заставлений транспортний засіб, а також узгодили графік погашення заборгованості боржника, згідно якого з 05.06.2013 р. до 05.06.2015 р. [PERSON] щомісяця повинна сплачувати по 1200,00 грн. Таким чином, договором від 27.04.2013 р. було визначено залишок суми заборгованості за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. не в доларах США, а в гривнях в розмірі 30000,00 грн. та встановлено новий термін виконання зобов`язання до 05.06.2015 р. В день підписання Договору від 27.04.2013 р. між [PERSON] та представником ТОВ «Кредекс Фінанс» [PERSON] було підписано Акт №1206 прийому-передачі автомобіля, який є Додатком до Договору від 27.04.2013 р. При підписанні вказаного акту [PERSON] передала представнику ТОВ «Кредекс Фінанс» усі документи, необхідні для володіння, користування та розпорядження майном. Крім того, цього ж дня [PERSON] було видано довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] , якою вона уповноважила їх розпоряджатися автомобілем. Тому, на думку відповідача [PERSON] , твердження позивача про наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17534,09 доларів США, що станом на 11.03.2020 р. становить 443849,19 грн., за відсотками на дату відступлення права вимоги - 550,41 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2020 р. становить 13932,80 грн.; за нарахованими відсотками згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 19662,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2020 р. становить 497715,56 грн. не відповідає дійсності та свідчить про суперечливу поведінку позивача. Після укладення договору [PERSON] було здійснено позивачу ряд щомісячних платежів протягом вересня 2013 р. - лютого 2015 р. на загальну суму 21600 грн. При цьому, у [PERSON] відсутні докази сплати за січень та лютий 2015 року на суму 2400 грн., водночас, сплата вказаних коштів підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] , поданим у справі, а саме сплата 27.01.2015 р. 75,47 дол. США, та 20.02.2015 р. 43,07 долари США, що виходячи з курсу НБУ станом на вказані дати еквівалентні 1200 грн. Станом на поточну дату залишок невиплаченої суми заборгованості складає 8400,00 грн., тому розрахунок пені та 3% річних повинен бути здійснений з цієї суми. Водночас, відповідач [PERSON] наголошує, що наразі сплив строк позовної давності за вимогами за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р., оскільки договором від 27.04.2013 р. встановлено новий графік погашення заборгованості та кінцевий термін виконання зобов`язання. Крім того, в серпні 2020 р. приватним нотаріусом Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №18903, яким звернено стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. у сумі 68944,49 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал». При цьому, при зверненні до нотаріуса позивач надав виписку з особового рахунку [PERSON] , де зазначено, що заборгованість за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. станом на 11.03.2020 р. складає 68295,49 грн.: -заборгованість за сумою кредиту - 52534,22 грн.; -заборгованість за процентами та комісіями - 0,00 грн.; -плата за пропуск мінімальних платежів та плата за обслуговування кредитної заборгованості - 15760,27 грн. На підставі зазначеного вище вказує, що поведінка позивача є суперечливою та просить відмовити у задоволенні позову та стягненні судових витрат. Крім того, представник [PERSON] просила стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 12350,00 грн. (3000,00 грн. - усна консультація клієнта з вивченням документів; 4950,00 грн. - підготовка проекту відзиву на позовну заяву; 4400,00 грн. - участь у розгляді справи в суді першої інстанції (перше засідання). 28.05.2021 р. до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач заперечує щодо відзиву. Зазначив, що між позичальником [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк» 12.06.2008 року укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359710000. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором. Позивач звертає увагу суду на те, що до відзиву долучено Додаткову угоду №2 від 12.06.2008 року без дати, яка не підписана позичальником, не передано кредитору екземпляр, а тому вказаний доказ не може братись судом до уваги. Щодо зазначення у відзиві про те, що відповідач [PERSON] про укладення Договору від 27.04.2013 року не повідомлявся, з його умовами не був ознайомлений, своєї згоди на його укладення не надавав, вказано, що обсяг відповідальності боржника не збільшився укладеною угодою від 27.04.2013 року, а тамо згода поручителя необхідна не була. Позивач вважає, що оскільки у відповідача [PERSON] , наявна заборгованість зі сплати кредиту, вона повинна сплатити річні за період з 11.03.2017 р. по 11.03.2020 р. та пеню за період з 11.03.2019 р. по 11.03.2020 р., розраховану виходячи з суми 443849,19 грн. З приводу Договору №2704/38 про погашення заборгованості за Кредитним договором №№11359710000 від 12.06.2008 року, укладеного 27.04.2013 року, позивач не заперечував його укладення. Водночас, зазначив, що відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, його предметом є визначення порядку погашення боржником перед ТОВ «Кредекс Фінанс» суми заборгованості в розмірі 30000,00 грн. Позивач звертає увагу, що сторонами обумовлено погашення не всієї суми боргу, а лише частини у розмірі 30000,00 грн. Також, у відповідності до витягу із Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №05/12 від 20.04.2012 р. сума боргу станом на дату відступлення права вимоги складає 17534,09 дол. США та 942,77 дол. США за відсотками. Оскільки кредит був наданий в доларах США, погашатись мав також доларах, а тому позивачем було вірно визначено гривневий еквівалент станом на дату подачі позову за тілом кредиту, який склав 443849,19 грн. (21206,20 дол. США). Окрім того, відповідачем не подано доказів з приводу часткового виконання зобов`язання перед кредитором в частині відчуження автомобіля на користь ТОВ «Кредекс Фінанс», оскільки долучено лише акт прийому-передачі та нотаріально посвідчену довіреність, які не підтверджують відчуження майна. З приводу укладеної Додаткової угоди №2 до Кредитного договору №11359710000 звернув увагу на те, що відповідна угода не містить дати, підписана лише кредитором, натомість, позичальником не підписана та відповідно екземпляр не надіслано на адресу кредитора. Щодо виконавчого напису нотаріуса зауважив, що обставини вчинення виконавчого напису не можуть братися до уваги судом, оскільки це - позасудовий спосіб стягнення заборгованості. Позичальником подано позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказану заяву було залишено буз руху. Звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості є єдиним способом захисту права кредитора і не призводить до подвійного стягнення заборгованості. До відповіді на відзив представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, не надано ані договір, ані квитанції про сплату за консультації та відзив. Просить суд відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу. 17.06.2021 року до Ананьївського районного суду Одеської області представником відповідача [PERSON] - адвокатом Книш Н.І. були надані Заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України, відповідно до яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що на Відповіді на відзив та доданих до нього документах замість підпису уповноваженої особи (Генерального директора ТОВ «Вердикт капітал» Іжаковського І.В.) проставлено факсиміле. Даний висновок зроблений на підставі того, що підпис і на відповіді на Відзив, і на Клопотанні, і на копіях Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повністю ідентичні. Також колір чорнила відтворення підпису повністю зберігається з кольором чорнила відбитки печатки, а також штампу з надписом «Згідно з оригіналом ГЕН.ДИРЕКТОР О.В. ІЖАКОВСЬКИЙ 24.05.2021 р.». Норми ЦПК не передбачають можливість для учасників процесу підписувати процесуальні документи з використанням факсиміле. Вважає, що відповідь на відзив подана ТОВ «Вердикт капітал» та засвідчена факсимільним відтворенням підпису не може бути прийнята судом, адже не містить власноручного підпису уповноваженої особи. Відповідь на відзив, яка підписана за допомогою технічних засобів або факсиміле означає, що вона не підписана особою, яка має право її підписувати (вказана позиція викладена в ухвалах ВС № 922/1902/17 від 22.01.2018 та № 922/1743/17 від 26.01.2018 р.). Що стосується пояснень, міркувань та аргументів Позивача, наведених у Відповіді на Відзив представник відповідача вказує наступне: Твердження позивача щодо недопустимості як доказу Додаткової угоди № 2 до Кредитного Договору від 12.06.2008 р. спростовується самим же Позивачем у поданій ним позовній заяві. Так а абзаці 2 на сторінці 3 позовної заяви (т. 1 а.с. 3) представником Позивача чітко зазначено, що «05.02.2009 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Так само про існування «Договору кредиту № 11359710000 від 05.02.2009 р.» представник Позивача стверджує і на стор. 5 позовної заяви (т. 1 а.с. 4). Але в додатках до позовної заяви Позивача долучає копію Договору про надання споживчого кредиту № 11359710000 від 12.06.2008 р. Фактично сам позивач визнає існування документу від 05.02.2009 року, але помилково називає його кредитним договором, хоча насправді це була додаткова угода. Плутанина у позивача могла виникнути у зв`язку з тим, що ТОВ «Вердикт Капітал» не є первісним кредитором, а відповідно при відступленні права вимоги Банк міг передати не всі документи. Копії Додаткової угоди № 2 долучені Відповідачем 1 до Відзиву дійсно не підписані, оскільки це був саме екземпляр Відповідача 1, а підписані примірники вона залишила в Банку. Незрозумілою є позиція Позивача щодо Договору № 2704/38 про погашення заборгованості (ТЗ) за Кредитним договором № 11359710000 від 12.06.2008 р., оскільки вказаний договір вже підписувався між [PERSON] та ТОВ «Кредекс фінанс» (яке було перейменовано в ТОВ «Вердикт капітал»). Саме Договором від 27.04.2013 року врегульовано остаточну суму заборгованості (30 000 грн.), яку мала сплатити [PERSON] після передачі позивачу автомобіля (докази надавались разом з Відзивом). Проте, Позивач у Відповіді на відзив заперечує факт отримання автомобіля, хоча саме його представник за довіреністю [PERSON] на підставі Акту № 1206 прийому-передачі автомобіля Nissan- VERSA № 3N1BC11E78L425331, який є Додатком до Договору від 27.04.2013 року, прийняв у [PERSON] автомобіль, та саме на представників Позивача [PERSON] було видано нотаріальну довіреність на розпорядження автомобілем (докази надавалися в додатках до Відзиву). Так само у Відповіді на відзив Позивач не пояснює, чому настільки відрізняється розмір заборгованості [PERSON] , вказаний позивачем у позовній заяві та в документах, поданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Фактично Позивач продовжує демонструвати суперечливу поведінку, заперечує умови Договору № 2704/38 про погашення заборгованості (ТЗ) за Кредитним договором № 11359710000 від 12.06.2008 р., який ним же і підписаний, вимагає від Відповідача 1 доказів реалізації автомобіля, хоча з 27.04.2013 року транспортний засіб повністю перебував у розпорядженні Позивача. Заборона суперечливої поведінки та недопустимість зловживання процесуальними правами повністю відповідають правовому висновку, викладеному в постанові колегії суддів Другої судової палати КЦС ВС від 19.04.2020 року по справі № 626/601/19, провадження № 61-14001св19. Уся судова практика виходить з того, що захист цивільних прав особи можливий лише у випадку, якщо така особа дотримується стандарту «добросовісної поведінки». У всіх інших випадках суд вправі відмовити особі в захисті її цивільних прав, якщо буде встановлено, що особа здійснює свої цивільні права з наміром завдати шкоди іншій особі чи іншим способом вдається до зловживання правом. З огляду на зазначене просить суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 09.09.2021 р. витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» завірену належним чином копію кредитної справи за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359710000, укладеного із [PERSON] 14.09.2021 р. на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшла витребувана копія кредитної справи, яка містила копії Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359710000 від 12.06.2008 р., Додаток №1 до вказаного договору «Графік погашення кредиту», Додаток №3 «Тарифи банку» до вказаного договору, Додаткову угоду №1 до вказаного Договору від 12.06.2008 р., Додаток №2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, Договору поруки №211055 від 12.06.2008 р. На підставі розпорядження виконуючого обов`язки голови Ананьївського районного суду Одеської області Желяскова О.О. від 30.09.2021 року справу направлено до Ширяївського районного суду Одеської області у зв`язку з неможливістю утворити склад суду. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 року справу передано судді Алексєєвій О.В. Ухвалою від 19.11.2021 р. постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 23.12.2021 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Книш Н.І. надано письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких вона вказала, що її довірителькою під час перебування даної справи на розгляді Ананьївського районного суду Одеської області уже подавалися заяви по суті, а саме Відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.03.2021 року та Заперечення в порядку ст. 180 ЦК України від 16.06.2021 р. з усіма наявними в неї доказами. Оскільки у [PERSON] відсутні будь-які нові докази чи нові обставини, які мають значення для розгляду даної справи по суті, вона не вбачає необхідності дублювати уже подані нею документи та просить суд врахувати обставини викладені нею в уже поданих заявах по суті справи та подані докази. Також, представник відповідача вказує на те, 06.12.2021 року на її електронну пошту надійшов лист від Ширяївського районного суду Одеської області зі сканкопіями документів, надісланих ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на виконання ухвали Ананьївського районного суду Одеської області суддя від 09.09.2021 р. у справі № 491/263/20. У зв`язку з отриманими документами та з урахуванням того, що розгляд справи буде здійснюватися без виклику сторін, представник відповідача вважає за необхідне пояснити наступне: Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 09.09.2021 року у справі № 491/263/20 за її усним клопотанням витребувано у ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» завірену належним чином копію кредитної справи за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359710000 укладеного із [PERSON] . Зокрема, клопотання про витребування у позивача копії кредитної справи було заявлено представником та задоволено судом з огляду на розбіжності в датах укладення кредитного договору, заборгованість за яким просить стягнути позивач, зазначені самим же позивачем в тексті позовної заяви, в прохальній частині позовної заяви та копіях кредитного договору долучених позивачем до позовної заяви. Як уже було зазначено в Запереченнях від 16.06.2021 р., в абзаці 2 на сторінці 3 позовної заяви (т. 1 а.с. 3) представником позивача чітко зазначено, що «05.02.2009 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Так само про існування «Договору кредиту № 11359710000 від 05.02.2009 р.» представник позивача стверджує і на стор. 5 позовної заяви (т. 1 а.с. 4). В той же час в додатках до позовної заяви позивач долучає копію Договору про надання споживчого кредиту №11359710000 від 12.06.2008 р. При цьому в прохальній частині позовної заяви Позивач взагалі просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №11359710000 від 10.12.1966 року (п. 1 прохальної частини, т. 1 зворот аркушу справи а.с. 6). Отже, за умови надання позивачем копії усієї кредитної справи за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11359710000 укладеного із [PERSON] , включно з усіма додатковими угодами та інформацією про погашення кредиту, це мало надати суду можливість встановити всі фактичні обставини справи для вирішення спору. Проте, Позивач надав суду лише копії первісного кредитного договору з додатковими угодами за 2008 рік. Позивач не надав жодного належного доказу наявності заборгованості у Відповідача 1 за кредитним договором, як то виписки з рахунку, відповідно до якого можна було б перевірити розрахунки, зроблені представником Позивача в табличках (т. 1 а.с. 23, 24, 28, 29). При цьому в прохальній частині позовної заяви Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, в той час як в позові та додатках до позову надає документально не підтверджені розрахунки 3 % річних на тіло кредиту, а також розрахунки пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. В обґрунтування зроблених розрахунків Позивач посилається на ст. 625 ЦК України. Очевидно, що Позивач вдається до свідомих маніпуляцій, адже ст. 625 ЦК України не передбачено такого виду відповідальності за порушення грошового зобов`язання як пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Представник відповідача припускає, що Позивач помилково сплутав пеню та індекс інфляції в результаті нарахував так звану заборгованість у розмірі майже двісті тисяч гривень. Позивач замовчує факт укладання між ним та [PERSON] 27.04.2013 року Договір №2704/38 про погашення заборгованості (ТЗ) за Кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р., а також факт отримання автомобіля представником Позивача за довіреністю [PERSON] на підставі Акту № 1206 прийому-передачі автомобіля Nissan - VERSA № [NUMBER] . Фактично всі дії Позивача свідчать про відсутність в останнього доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Більш того, Позивач умисно замовчує факт погашення заборгованості відповідачем [PERSON] ще в квітні 2013 року при передачі представником Позивача автомобіля та оформлення на їх ім`я довіреності на розпорядження авто. Позивач послідовно демонструє суперечливу поведінку та намагається стягнути неіснуючий розмір заборгованості за виконаним кредитним договором. Заборона суперечливої поведінки та недопустимість зловживання процесуальними правами повністю відповідають правовому висновку викладеному в постанові колегії суддів Другої судової палати КЦС ВС, справа № 626/601/19, провадження № 61-14001св19. Уся судова практика виходить з того, що захист цивільних прав особи можливий лише у випадку, якщо така особа дотримується стандарту «добросовісної поведінки». У всіх інших випадках суд вправі відмовити особі в захисті їх цивільних прав, якщо буде встановлено, що особа здійснює свої цивільні права з наміром завдати шкоди іншій особі чи іншим способом вдається до зловживання правом. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також представником відповідача - адвокатом Книш Н.І. надано клопотання, відповідно до якого просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14 100 грн., які її довірителька понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи. Дане клопотання представник відповідача мотивує тим, що нею, як адвокатом, яка здійснює адвокатську діяльність у складі Адвокатського об`єднання «АТТОРНЕЙС» надається правнича допомога [PERSON] у справі № 491/263/20, що підтверджується копією Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000471, видане Радою адвокатів Чернігівської області 21.09.2018 року та ордерами серія АІ № 1098364 від 22.03.2021 року - на надання правничої допомоги у Ананьївському районному суді Одеської області, та серія АІ № 1177614 від 26.11.2021 року - на надання правничої допомоги у Ширяївському районному суді Одеської області. При розгляді даної справи, нею, як адвокатом було надано правничу допомогу у наступному обсязі: Усна консультація клієнта з вивченням документів (фото матеріалів цивільної справи № 491/263\\20 - том 1, 158 стор.; у підсумку 5 годин/ з розрахунку 600 грн. год.), дата надання послуги - 16.03.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 3000 грн.; Підготовка проекту Відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором (9 стор/з розрахунку 550 грн. - 1 стор.), дата надання послуги - 19.03.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 4950 грн.; Підготовка проекту Заперечень в порядку ст. 180 ЦПК України (3 стор/з розрахунку 550 грн. - 1 стор.), дата надання послуги - 16.06.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1650 грн.; Участь у розгляді справи в суді першої інстанції (враховуючи, що участь представника відбувалась в режимі відео конференції вартість зменшено і становить фіксовану суму 1500 грн. за засідання), дата надання послуги - 11.05.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1500 грн.; дата надання послуги - 22.06.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1500 грн.; дата надання послуги - 09.09.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1500 грн., загалом на суму 14 100 грн. На підтвердження надання правничої допомоги у вищезазначеному обсязі між [PERSON] та АО «АТТОРНЕЙС» було підписано Акт наданих послуг № 1512/1 від 15.12.2021 року на загальну суму 14 100 грн. Станом на дату подачі даного клопотання [PERSON] оплачено послуги з правничої допомоги на суму 3 000 грн. та досягнуто домовленості, що остаточний розрахунок за послуги з правничої допомоги буде здійснено після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. При вирішенні клопотання по суті просить суд врахувати правову позицію, яка викладена в п.115 Рішенні ЄСПЛ від 07.11.2019 року по справі «Бєлоусов проти України» та стягнути витрати на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи у сумі 14100,00 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до положень ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 77-81 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 12.06.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11359710000. Згідно вказаного договору, банк зобов`язується надати Позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти в сумі 23134,00 долари США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 112273,93 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті (п. 1.1). Позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12.06.2015 р. (п. 1.2.2). Сукупну вартість кредиту визначає «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток №2 до Договору). За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. У забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позичальника за договором надається порука [PERSON] згідно договору поруки №211055 від 12.06.2008 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно - транспортний засіб марка NISSAN, модель VERSA, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий комбі, номери агрегатів: шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] (п. 2.1). Вказане обтяження автомобіля зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 14.08.2008 р., про що свідчить витяг №20248687 від вказаної дати. Згідно витягу, вартість предмету застави за домовленістю сторін складає 118320,00 грн. Додатком №1 до Договору встановлено графік погашення кредиту - до 12.06.2015 р.; Додатком №2 до Договору встановлено графік платежів з погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом - до 06.2015 р. Також, 12.06.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» (Кредитор), та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки №211055, згідно якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11359710000 від 12.06.2008 р. Строк дії договору - до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором. 05.02.2009 р. між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк» укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору №11359710000 від 12.06.2008 р., згідно якої сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Позичальник з дати підписання Додаткової угоди зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтет них платежів в день сплати ануїтетного платежу. Вказаною додатковою угодою також змінено кінцевий термін повернення кредиту за договором на 12.06.2017 р. Згідно графіку платежів, визначення сукупної вартості, позичальнику встановлено порядок сплати на період з лютого 2009 року по червень 2017 року. Посилання позивача на те, що вказаний додаткова угода №2 є неналежним доказом, оскільки не має дати та не підписана позичальником, суд не бере до уваги, оскільки суду надано копію екземпляру позичальника, на якому наявні підпис та печатка зі сторони банку. Крім того, позивачем не доведено факт не укладення вказаної Додаткової угоди належними та допустимими доказами. Дата укладення Додаткової угоди зазначена у Додатку №2 - Графіку платежів. Крім того, позивач у позовній заяві посилається саме на Кредитний договір від 05.02.2009 року. Згідно положень ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України у редакції, що діяла станом на 05.02.2009 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки згідно Додаткової угоди №2 від 05.02.2009 року змінився кінцевий термін повернення кредиту до 12.06.2017 р. замість обумовленого попередньо 12.06.2015 року, обсяг відповідальності поручителя збільшився. Позивачем не надано доказів надання поручителем [PERSON] згоди на зміну зобов`язання (укладення Додаткової угоди №2). Таким чином, порука відповідача [PERSON] за договором поруки №211055 від 12.06.2008 р. припинилася, отже позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають. 20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «Кредекс Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу №05/12, згідно якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за кредитами, а Фактор зобов`язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором. Згідно витягу з Додатку №1 до Договору №05/12 від 20.04.2012 р., відступлено право вимоги за кредитним договором №11359710000, заборгованість за основною сумою боргу станом на 11.06.12 - 17534,09 доларів США, заборгованість за відсотками - 942,77 долари США. 25.06.2012 р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано зміни щодо обтяжувала за кредитним договором - на ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 р., про що свідчить відповідний витяг №36648140. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 604 ЦК України (у редакції станом на 27.04.2013 р.) передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції станом на 27.04.2013 р., обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. 15.11.2012 р. ТОВ «Кредекс Фінанс» складено на ім`я [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості на підставі ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України. Згідно вказаної вимоги [PERSON] повідомлено про укладення договору факторингу щодо її кредитного договору та відступлення права вимоги. Зазначено, що на момент укладання договору факторингу сума заборгованості становила 147844,22 грн., яку вимагає погасити протягом 14 календарних днів з моменту отримання даної вимоги. У разі невиконання вимоги нараховуватимуться штрафні санкції (пеня, 3% річних та інфляційні втрати) й повернення заборгованості буде проводитися в судовому порядку. До вимоги додано повідомлення про передачу права грошової вимоги, згідно якого станом на 11.06.2012 р. заборгованість становить 147844,22 грн., з яких: 140141,21 - заборгованість за основною сумою кредиту; 7535,09 - заборгованість за процентами, нарахованими банком за користування кредитними коштами за період з 05.02.2009 р. до 11.06.2012 р.; 0 - заборгованість за нарахованими комісіями; 167,92 - заборгованість за штрафами, нарахованими банком за порушення умов платежів. 27.04.2013 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] укладено Договір №2704/38 про погашення заборгованості (ТЗ) за Кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. Пунктом 1.1.1 визначено, що на день укладання договору факторингу заборгованість боржника перед кредитором становить 147844,22 грн. Згідно вказаного договору, його предметом є визначення порядку погашення боржником перед кредитором суми заборгованості в розмірі 30000,00 грн. (п. 1.2). Згідно Розділу 2 Договору, сторонами встановлено порядок виконання умов договору: «2.1. Сторони домовились, що Боржник на підставі статей 589 та 590 Цивільного кодексу України, в якості погашення заборгованості перед ТОВ «Кредекс Фінанс» за Кредитним договором передає у власність Кредитору транспортний засіб марки Nissan модель VERSA, рік випуску 2008, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований РЕВ 11-ГО МРВ УДАІ ГУ МВС УКРАЇНИ В ОДЕСЬКІЙ ОБЛ., який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , виданого 12.06.2008 р. (далі - Предмет застави). 2.3. Після підписання даного Договору, Боржник зобов`язується: - передати, Кредитору (представнику Кредитора) Предмет застави. Передача Предмету застави оформлюється Актом прийому-передачі. Надати Кредитору (представнику Кредитора) усі документи, необхідні Кредитору для володіння, користування та розпорядження Предметом застави у відповідності до норм чинного законодавства України. 2.5 Сторони домовились про наступний графік погашення заборгованості Боржника перед ТОВ «Кредекс Фінанс»: До 05.06.2013 р. 1200 грн. 00 коп.. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.07.2013 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.08.2013 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.09.2013 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.10.2013 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.11.2013 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.12.2013 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.01.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.02.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.03.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.04.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.05.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.06.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.07.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.08.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.09.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.10.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.11.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп.. До 05.12.2014 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.01.2015 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.02.2015 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.03.2015 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.04.2015 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.05.2015 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) До 05.06.2015 р. 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп..) Загальний розмір 30 000,00 (тридцять тисяч грн. 00 коп.)». Згідно додатку до Договору від 27.04.2013 р. - Акту №1206 прийому-передачі автомобіля NISSAN-VERSA №3N1BC11E78L425331, ТОВ «Кредекс Фінанс» в особі генерального директора Правника О.П., з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони провели прийом-передачу автомобіля марки NISSAN модель VERSA, рік випуску 2008, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , сторони провели огляд автомобіля, перевірку технічного стану без зауважень. Крім того, 27.04.2013 р. [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися належним їй автомобілем марки NISSAN модель VERSA, рік випуску 2008, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Згідно довіреності від 01.04.2013 р., [PERSON] є представником ТОВ «Кредекс Фінанс». У подальшому [PERSON] здійснювались погашення заборгованості: 26.09.2013 р. - 4800,00 грн.; 30.10.2013 р. - 1200,00 грн.; 02.12.2013 р. - 1200,00 грн.; 27.12.2013 р. - 1200,00 грн.; 29.01.2014 р. - 1200,00 грн.; 28.02.2014 р. - 600,00 грн.; 02.04.2014 р. - 1800,00 грн.; 29.04.2014 р. - 1200,00 грн.; 04.06.2014 р. - 1200,00 грн.; 27.06.2014 р. - 500,00 грн.; 18.07.2014 р. - 700,00 грн.; 29.08.2014 р. - 1200,00 грн.; 26.09.2014 р. - 1200,00 грн.; 28.10.2014 р. - 1200,00 грн. Загалом - 19200,00 грн., про що свідчать відповідні квитанції (а.с. 142-145, т. 1). Посилання відповідача [PERSON] на сплату у січні та лютому 2015 року по 1200,00 грн. суд оцінює критично, оскільки нею не надано доказів вказаних платежів. Назву ТОВ «Кредекс Фінанс» змінено на ТОВ «Вердикт Капітал». 21.08.2020 р. приватним виконавцем Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р., укладеним з ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого загальна сума, що підлягає стягненню, - 68944,49 грн. Станом на 10.03.2021 р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за параметрами запиту « [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] », інформація відсутня. Таким чином, судом встановлено, що зобов`язання відповідача [PERSON] за Кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. та Додатковою угодою №2 до вказаного договору від 05.02.2009 року згідно положень ст.. 604 ЦК України припинилося 27.04.2013 року за домовленістю сторін про його заміну новим зобов`язанням між цими ж сторонами (новацією), а саме договором №2704/38 про погашення заборгованості (ТЗ) за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. З наведеного випливає, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу за зобов`язанням, яке припинилося, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Посилання представника позивача на те, що вказаний договір регулює лише відносини щодо повернення боргу у розмірі 30000,00 грн., спростовуються змістом договору, зокрема, п. 2.1 щодо передання у власність транспортного засобу в якості погашення заборгованості перед ТОВ «Кредекс Фінанс». Зі змісту договору випливає, що сторони узгодили між собою позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (транспортний засіб) та порядок сплати решти грошового зобов`язання - 30000,00 грн. Стосовно судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За змістом ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Судом встановлено, що між [PERSON] та АО «Атторнейс» укладено договір №0808/1 про надання правничої допомоги від 08.08.2020 р. Додатком 1 до Договору встановлено тарифи на послуги. Згідно Акту надання послуг №1512/1 від 15.12.2021 р., [PERSON] надано послуги: - Усна консультація клієнта з вивченням документів (фото матеріалів цивільної справи № 491/263\\20 - том 1, 158 стор.; у підсумку 5 годин/ з розрахунку 600 грн. год.), дата надання послуги - 16.03.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 3000 грн.; - Підготовка проекту Відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором (9 стор/з розрахунку 550 грн. - 1 стор.), дата надання послуги - 19.03.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 4950 грн.; - Підготовка проекту Заперечень в порядку ст. 180 ЦПК України (3 стор/з розрахунку 550 грн. - 1 стор.), дата надання послуги - 16.06.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1650 грн.; - Участь у розгляді справи в суді першої інстанції (враховуючи, що участь представника відбувалась в режимі відео конференції вартість зменшено і становить фіксовану суму 1500 грн. за засідання), дата надання послуги - 11.05.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1500 грн.; дата надання послуги - 22.06.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1500 грн.; дата надання послуги - 09.09.2021 р., кількість - 1, вартість послуги - 1500 грн., загалом на суму 14 100 грн. Станом на дату подачі клопотання [PERSON] оплачено послуги з правничої допомоги на суму 3 000 грн. та досягнуто домовленості, що остаточний розрахунок за послуги з правничої допомоги буде здійснено після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем не надано суду доказів не співмірності судових витрат, тому витрати, понесені відповідачем на правову допомогу, підлягають стягненню з позивача. Посилання позивача на те, що відповідачем не надано доказів сплати наданих послуг спростовуються випискою з рахунку від 09.04.2021 р. щодо сплати 3000,00 грн., а також правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18. Крім того, суд бере до уваги недобросовісну процесуальну поведінку позивача, а саме - приховування позивачем укладення зі [PERSON] договору №2704/38 про погашення заборгованості (ТЗ) за кредитним договором №11359710000 від 12.06.2008 р. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved