Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

05.05.2022 до Бобровицького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чепурна Н. В. (далі - Позивач) до ТОВ "Дорі Фінанс" (далі - Відповідач), треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О. П. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в січні 2022 року з інформації, яка міститься в реєстрі боржників він дізнався про те, що, 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О. В. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №84961, яким з нього звернуто стягнення за кредитним договором №0508883921 від 09.10.2019 року укладеним з ТОВ «Інфінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1 від 05.02.2021 є ТОВ «Діджи Фінанс» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1/1 від 04.06.2021 є ТОВ "Дорі Фінанс", за період з 04.06.2021 року по 09.06.2021 року в розмірі 13307 гривень, а з урахуванням 1000 гривень оплати за послуги нотаріуса, 14307 гривень. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О. П. було відкрито виконавче провадження № 67707516 від 30.11.2021 року та накладено арешт на кошти боржника [PERSON] для забезпечення виконання виконавчого напису № 84961 від 12.06.2021 року. 10.12.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і постановлено здійснювати відрахування у розмірі 20 % із доходів, які позивач отримує у Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця». Позивач, зазначає, що сума, яка з нього стягнута виконавчим написом, не є безспірною, вона є необґрунтованою та неправомірною, оскільки нотаріально посвідчених договорів на таку суму позивач не укладав ні з відповідачем, ні з іншими фінансовими компаніями або банками. До моменту ознайомлення з постановою приватного виконавця, позивачу не було відомо про грошові вимоги відповідача до нього, будь - яких письмових повідомлень, претензій, досудових вимог чи листів він не отримував. Позивач вважає, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №84961 від 12.06.2021 не врахував обставин, що норми, які дозволяли вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, що укладені у простій письмовій або електронній формі, вже не чинні і тому повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Позивач також, зазначає, що пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір №0508883921 від 09.10.2019 року не являється, оскільки він укладений в простій письмовій формі. Позивач разом з цим вказує, що нотаріусом не з`ясовано станом на час вчинення виконавчого напису, наявність безспірної заборгованості позивача перед кредитором. Також звертає увагу на те, що згідно довідки №3421 від 29.12.2021 року, він перебуває на військові службі в період з 01.06.2019 року і по даний час згідно контракту, який укладено на 3 роки та проходить військову службу у Збройних силах України, а тому є мобілізованим, що в свою чергу, з урахуванням положень ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зі змінами, має пільги щодо нарахування штрафних санкцій та відсотків за невиконання зобов`язань, зокрема, перед фінансовими установами. Враховуючи викладене, позивач вважає, що виконавчий напис №84961 є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, а тому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати, враховуючи витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09.05.2022 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та його представник надали заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, який згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на 31.05.2022 ЄДРПОУ 44353633 зареєстрований в Україні, 02094, місто Київ, вул. Хоткевича Гната, будинок 5, офіс 202. Причини неявки не повідомили, відзиву на позов у встановлений судом строк не подали. Витребувані ухвалою суду документи також не надали. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. у судове засідання не з`явилася, хоча вважається повідомленою про час та місце розгляду справи. Будь-яких пояснень від неї не надходило та витребуваних належним чином завірених копій усіх документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис відносно боржника [PERSON] до суду не надано. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О. П. у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та пояснень щодо позову до суду не направляв. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №84961 про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором №0508883921 від 09.10.2019 року укладеним з ТОВ «Інфінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1 від 05.02.2021 було ТОВ «Діджи Фінанс», а правонаступником усіх прав та обов`язків їх, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1/1 від 04.06.2021 є ТОВ "Дорі Фінанс", за період з 04.06.2021 року по 09.06.2021 року в розмірі 13307 гривень, а з урахуванням 1000 гривень оплати за послуги нотаріуса- 14307 гривень (а.с.21). Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О. П. 30.11.2021 відкрито виконавче провадження №67707516 з виконання виконавчого напису №84961 виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., що підтверджується постановою про відкриття провадження (а.с.16). Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О. П. від 30.11.2021 у виконавчому провадженні №67707516, для забезпечення реального виконання виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Дорі Фінанс", заборгованості був накладений арешт на кошти боржника, що перебувають на рахунках та будуть на них надходити (а.с.17). 10.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О. П. винесено постанову у виконавчому провадженні №67707516 про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] . Постановлено здійснювати відрахування доходів, які позивач отримує у Філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження 16177,74 грн. (а.с.18). Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 вказаного Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Положеннями Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок), передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Положеннями пункту 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до положень пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до р.1 Переліку, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 Перелік було доповнено розділом 2, згідно якого, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме, розділ 2 Змін щодо одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями при наданні стягувачем оригіналу кредитного договору та засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений положеннями підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на вищевикладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вказане право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року №3425-12, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно з ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ст. 89 ЦПК, України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом положень ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17). Відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо вчинення виконавчого напису не на підставі нотаріально посвідченого договору та підтверджували існування безспірної заборгованості, а також надсилання йому відповідної вимоги про сплату боргу і отримання ним такої вимоги. Таким чином, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, надані позивачем, та встановлені обставини у справі, суд доходить висновку, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст.133, ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 10.08.2020 та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с.13). Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» і тому, оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок за позовну вимогу немайнового характеру. Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/47925/15-ц, від 20.06.2018 у справі №127/1284/14-ц, від 27.06.2018 у справі №554/9348/15-ц, від 25.07.2018 у справі №522/4198/ 17-ц, від 23.01.2019 у справі №552/2145/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 615/596/18. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду угоду про надання правничої допомоги від 02.02.2022 року, розрахунок №1 та детальний опис робіт (наданих послуг) від 21.02.2022 року, меморіальний ордер про сплату адвокатських послуг від 21.02.2022, ордер серії СВ №1026949, то суд вважає підтвердженим понесення судових витрат на правничу допомогу, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача зазначені витрати у сумі 3200 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved