Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивачів [PERSON] ,\~ [PERSON] -\~Мартиненко Сергій\~Олексійович,\~який діє\~на підставі\~довіреностей \~№ 2-2836\~від 04.12.2021\~року та\~№ 42\~від 17.01.2022\~року звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на відшкодування заподіяного матеріального збитку за телевізор марки LG 55UH620V у сумі 30998 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Повним Товариством «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» та [PERSON] 03 листопада 2021 року було укладено договір фінансового кредиту-закладу за № DNZ-7.63892/13.22612, на підставі якого заставодержатель, Відповідач, отримав у заставу телевізор LG 55UH620V для отримання Позивачем кредиту 5000,00 гривень (це тільки сума коштів яка була на той час потрібна [PERSON] і не може бути розцінена як актуальна комерційна ціна, якщо б Позивач вирішив продати чи придбати це майно) із кінцевим строком повернення коштів в обмін на заставне майно 08 листопада 2021 року. Ані 08 листопада 2021 року Позивач [PERSON] не зміг отримати від Відповідача заставне майно- телевізор LG 55UH620V, ані по теперішний час. Телевізор LG 55UH620V був придбаний у торговій мережі ООО «Комфи Трейд» по кредитному договору між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , яка знаходиться у цивільному шлюбі з [PERSON] , за кредитні кошти. Інших власників цього майна не було. Телевізор був у чудовому стані на момент передачі його під заставу Відповідачу. Так як, Відповідач веде діяльність у сфері надання фінансових послуг, а [PERSON] є споживачем цих послуг, то відповідно до: Закону України «Про фінансові послуга та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю. До фінансових послуг законодавством віднесено операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості, фінансових активів. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі, з обов`язковим наданням клієнту примірника договору про надання фінансових послуг. При цьому, обов`язок доведення того, що примірник договору (змін до договору) був переданий клієнту, покладається на особу, яка надає фінансову послугу. Стаття 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). ч.2. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір ї вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. ч.5. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі, трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. ч.9 Виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Відповідачу була надіслана 22.12.2021 року претензія про відшкодування збитків на суму 30998 гривень у зв`язку з пошкодженням телевізора, але Відповідач проігнорував дану претензію, мотивуючи тим, що Позивач прострочив виконання зобов`язань за договором фінансового кредиту та не звертався до відділення ломбарду з метою повернення кредиту та процентів за користування. Але в той же час Відповідач у відповіді на претензію вказує, що співробітник ломбарду в телефонному режимі повідомив Позивача, що його заставне майно було втрачено та запропоновано після оплати кредиту отримати рівноцінне. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Надав пояснення про те, що залог майна- це не продаж майна. Коли позивач звернувся до ломбарду, він не мав на меті продати закладене майно- телевізор, тому і вказана у Договорі ціна, це не є оціночна вартість закладеного позивачем телевізора. Коли звернувся до ломбарду повернути своє майно, дізнався, що майно втрачене внаслідок пожежі. Співробітник ломбарду уникав розмови із позивачем. Тоді ним, як представником позивача була наділсана претензія від імені позивача до Повного Товариства "Ломбард"Гарант". У відповідь на Претензію від ломбарду була отримана відповідь, зі змісту якої зрозуміло, що ломбард відмовився повернути втрачене майно позивача та компенсувати його дійсну вартість. Так, дійсно в Договорі закладу майна зазначена оціночна вартість, але позивач не продавав телевізор. На той час позивачу потрібні було гроші, оскільки його батько був після операції. Взагалі телевізор придбався для дитини позивачів. У дитини є вади мови. Через спеціальні програми дитина вивчає іноземну мову, корегує свою мову. На даний час цього робити не може. Втрачений час потребує звернення позивачів до спеціаліста щоб скорегувати ввтрачені можливості і на це потрібно буде витратити біля 5000 грн., що і заявлено як моральна компенсація в позовних вимогах. Щодо зазначення представником відповідача про відсутність чеків, які підтверджують вартістіь телевізора, може зазначити наступне. Телевізор LG 55UH620V був придбаний у торговій мережі ООО «Комфи Трейд» по кредитному договору між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] . Вартість телевізора вказана- 30998 грн. Телевізор придбався у розстрочку. Просить задовольнити вимоги позивачів в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Макарова Ю.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні поясненням, викладеним у Відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що документи щодо своїх повноважень як представника відповідача нею долучалися разом із заявою про перенесення судового засідання подане до подання Відзиву, тому до Відзиву на позовну заяву нею вказані документи не долучались. Окрім того, представник позивача зазначає про обґрунтування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. те, що гроші потрібні були, оскільки його батькові була зроблена операція, також щодо втраченої можливості для навчання дитини. Але з цього приводу жодних доказів в підтвердження існування даних обставин не надав. Окрім того, сам позивач до Повного Товариства «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» 08.11.2021 року- коли був строк виконання ним зобов`язання щодо повернення коштів у 5000 грн., ані 09.11.2021 року не звертався. Пожежа сталася 10.11.2021 року і працівник ломбарду в телефоному режимі повідомив позивача про втрату його майна. На даний час зобов`язання позивачем перед Повним Товариством «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» не виконано. Підприємство вказало позивачу у Відповіді на Претензію про можливість повернення аналогічного втраченого товару, або компенсацію втраченого майна згідно оціночної вартості зазначеної у Договорі. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.23) 20.06.2022 року представником відповідача адвокатом Макаровою Ю.В. суду було надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого відповідач не визнає позов у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що 03 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до Повного Товариства «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» та задля задоволення власних потреб того ж дня уклав договір фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року та Специфікацію до цього договору. Предметом даного договору є надання Кредитодавцем фінансового кредиту Позичальнику грошовими коштами, де забезпеченням зобов`язань Позичальника за Договором є заклад майна Позичальника. Так, відповідно до Договору, Позичальником (Позивачем) закладено майно, а саме: телевізор LG 55UH620V, а Кредитодавцем (Відповідачем) надано останньому фінансовий кредит, що підтверджується Специфікацією до Договору. Відповідно до п.5 Специфікації до Договору - сумарна оцінка вартості предметів, що встановлена за згодою сторін дорівнює - 5 000,00 грн. Згідно із п.4 Специфікації до Договору - строк користування кредитом є 5 (п`ять) днів. Датою повернення кредиту є - 08 листопада 2021 року. Пунктом 6 Специфікації до Договору передбачено, що сума кредиту, що видана Позичальнику (Позивачу) з маси становить - 5 000 гривень, що дорівнює 100 % від оціночної вартості предмета закладу згідно Договору. Пунктом 7 Специфікації до Договору передбачено, що базова відсоткова ставка за цим договором становить 1,25 % (62,50 грн.) в день від суми кредиту, що складає 313,00 грн. (456 % річних). Так само, у п.11 Специфікаціє зазначено, що при поверненні Позичальником кредиту в строк, вказаний в п.4 Специфікації, Позичальник сплачує відсотки за користування кредиту, які розраховуються виходячи із ставки вказаної в п.9 цією Специфікації в розмірі - 281,00 грн. У випадку повернення кредиту із простроченням Позичальник додатково сплачує штраф у розмірі 1,45 % від суми кредиту за кожен день, починаючи із першого дня прострочення. Отже, умовами вищевказаного Договору та Специфікації до Договору чітко визначені обов`язки Позичальника, щодо повернення фінансового кредиту наданого останньому Кредитодавцем (Відповідачем), які до речі, станом на сьогодні Позивачем - 1 не виконані. Додатково зазначає, що [PERSON] , підписуючи даний Договір та Специфікацію до нього підтвердив отримання грошових коштів у сумі 5000 грн. та погодився із умовами Договору. Специфікації до Договору та внутрішніми Правилами надання фінансових послуг. Але в супереч вимогам Договору та Специфікації, 08 листопада 2021 року Позивач - 1 не виконав покладені на нього Договором зобов`язання, ба більше не повідомив Відповідача щодо причин порушення строків зобов`язання. А тому, починаючи із 09 листопада 2021 року є боржником за даним Договором. Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено один з основних видів порушення зобов`язання: прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як правило, кожна з сторін у зобов`язанні має певні права і обов`язки, а не тільки права або тільки обов`язки, а отже кожна сторона є боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь іншої сторони. В той же час так сторона одночасно є кредитором у тому, що вона має право вимагати від боржника. Згідно зі ст. 613 ЦК кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. В будь-якому разі сторона, яка допустила прострочення, повинна відповідати за прострочення. Представником ПТ «Ломбард «Гранат» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» в телефонному режимі було повідомлено [PERSON] , що внаслідок пожежі 10.11.2021 року його заставне майно (телевізор LG 55UH620V) було втрачено та запропоновано останньому після оплати кредитного зобов`язання - отримати рівноцінне майно. Далі, на адресу Відповідача надійшла претензія від представника Позивача - 1 - Мартиненко С.О. від 22 грудня 2021 року. В даній претензії Позивач посилається на порушення Відповідачем прав останнього, та вимагає відшкодувати заподіяні йому матеріальні збитки у сумі 30998,00 грн., суму отриманого кредиту 5000,00 грн. та проценти за користування кредитними коштами у сумі 313,00 грн. - визнати як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Директором ПТ «Ломбард «Гранат» «Імперіал» Батура Р/В. і компанія» на адресу представника Позивача - 1 було надано відповідь на претензію, в якій остання зазначила, що [PERSON] з 09 листопада 2021 року є боржником, у зв`язку із простроченням зобов`язань за Договором фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року. А тому для отримання рівноцінного заставному майну або компенсацію в розмірі договірної оціночної вартості, [PERSON] зобов`язаний виконати зобов`язання покладені на нього вищевказаних Договором, та сплатити суму наданого кредиту, проценти за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до п.13 Специфікації до Договору. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу вимог ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Додатково зазначаємо, що ПТ «Ломбард «Гранат» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» не відмовляється від покладених на нього договірних зобов`язань та не заперечує свого обов`язку, щодо повернення рівноцінного заставному майна або компенсації в розмірі договірної оцінки вартості, однак за умови виконання Позичальником (Позивачем - 1) всіх своїх зобов`язань, покладених на нього Договором фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року та Специфікацією до договору. Звертає увагу, що при укладені договору фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року та Специфікацію до цього договору Сторони узгодили, що вартість телевізору заставленого Позивачем - 1 оцінено у 5 000 грн. Виходячи із зазначеного, Сторонами заздалегідь було погоджено розмір рівноцінного заставленому майну (суми компенсації вартості майна). Щодо розміру відшкодування заподіяного матеріального збитку за телевізор LG\~55UH620V у сумі 30998 грн. У даній справі предметом позову є майнова вимога позивача про стягнення відшкодування заподіяного матеріального збитку за телевізор, який було закладено останнім, у зв`язку з чим до предмета доказування входить, зокрема доведення Позивачем фактичної наявності саме заявленої до стягнення суми. Доказами підтвердження вартості товару можуть бути докази (розрахункові документи), що вказують на факт сплати товару, а не факт отримання позики на цей товар. Відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. В усіх випадках купівлі товару, замовлення роботи чи послуги необхідно отримати письмове підтвердження цього факту. Тобто, надані Позивачами докази, щодо вартості товару, у вигляді копії заяви Позичальника № ANW0RH130792997 від 08.10.2016 року - не можуть бути належними доказом по справі. Отже, Позивачами не додано до матеріалів справи належних, достовірних та допустимих доказів, що містять інформацію, щодо предмету доказування та не доведено факту, що могло б підтверджувати нанесення Відповідачем матеріального збитку останньому за телевізор LG 55UH620V у сумі 30998 грн. Відповідач вважає за необхідне також звернути увагу на заявлений Позивачами розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У зв`язку із вимогою Позивача щодо відшкодування моральної шкоди, позивач має зазначити, у чому саме вона полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, вказати обставини, з яких він виходив, обраховуючи розмір моральної шкоди, та які докази це підтверджують. Важливою складовою такої позовної заяви є наявність причинного зв`язку між шкодою й протиправним діянням відповідача. При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди; інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа мас право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім 'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з пунктами 3 та 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, 'що мають значення для вирішення спору. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що у відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У своїй позовній заяві Позивачі лише посилаються на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не зазначаючи, у чому саме полягає заподіяна їм моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, також не зазначають обставини, з яких вони виходили, обраховуючи розмір заподіяної моральної шкоди, також відсутні будь - які докази підтвердження заподіяння моральної шкоди. Отже, Позивачами не доведено факту заподіяння моральної шкоди Відповідачем, так як останніми не надано жодних доводів, щодо наявності причинного зв`язку між шкодою й протиправним діянням Відповідача. На цьому моменті слід наголосити на тому, що відповідно до ч. 1,5 та 6 ст. 81 ЦПК У країни, кожна сторона повинна довести ті обставини, па які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, у матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б могли дозволити суду встановити обсяг та скороминущість завданої моральної шкоди, а відповідно і визначити справедливий та розумний розмір відшкодування. Отже, оскільки Позивачами не виконано покладеного на них обов`язку доказування та не надано жодного доказу для доведення понесених витрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або будь-яких інших заподіяних їм негативних явищ, під час розгляду цього позову у суду відсутня можливість встановити обставини, обсяг та тривалість завданої моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням Відповідача та вини останнього в її заподіянні, а отже позовні вимоги Позивачів в цій частині не можуть бути задоволені. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що між Повним Товариством «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» та [PERSON] 03 листопада 2021 року було укладено договір фінансового кредиту-закладу за № DNZ-7.63892/13.22612, на підставі якого заставодержатель, Відповідач, отримав у заставу телевізор LG 55UH620V для отримання Позивачем кредиту 5000,00 гривень із кінцевим строком повернення коштів в обмін на заставне майно 08 листопада 2021 року. Пунктом 7\~Специфікації до\~Договору передбачено,\~що базова\~відсоткова ставка\~за цим\~договором становить\~1,25\~%\~(62,50\~грн.)\~в день\~від суми\~кредиту,\~що складає\~313,00\~грн.\~(456\~%\~річних).\~Так само,\~у п.11\~Специфікаціє зазначено,\~що при\~поверненні Позичальником\~кредиту в\~строк,\~вказаний в\~п.4\~Специфікації,\~Позичальник сплачує\~відсотки за\~користування кредиту,\~які розраховуються\~виходячи із\~ставки вказаної\~в п.9\~цією Специфікації\~в розмірі\~-\~281,00\~грн.\~У випадку\~повернення кредиту\~із простроченням\~Позичальник додатково\~сплачує штраф\~у розмірі\~1,45\~%\~від суми\~кредиту за\~кожен день,\~починаючи із\~першого дня\~прострочення (а.с.5-6). На адресу ПТ «Ломбард «Гарант» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» надійшла претензія від представника Позивача - 1 - Мартиненко С.О. від 22 грудня 2021 року. В даній претензії [PERSON] посилається на порушення Відповідачем прав останнього, та вимагає відшкодувати заподіяні йому матеріальні збитки у сумі 30998,00 грн., суму отриманого кредиту 5000,00 грн. та проценти за користування кредитними коштами у сумі 313,00 грн. - визнати як відшкодування моральної (немайнової) шкоди (а.с.7-8). Директором ПТ «Ломбард «Гранат» «Імперіал» Батура Р.В. і компанія» на адресу представника Позивача - 1 було надано відповідь на претензію, в якій остання зазначила, що [PERSON] з 09 листопада 2021 року є боржником, у зв`язку із простроченням зобов`язань за Договором фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року. А тому для отримання рівноцінного заставному майну або компенсацію в розмірі договірної оціночної вартості, [PERSON] зобов`язаний виконати зобов`язання покладені на нього вищевказаних Договором, та сплатити суму наданого кредиту, проценти за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до п.13 Специфікації до Договору (а.с.9). Згідно заяви Позичальника № ANW0RH130792997 від 08.10.2016 року, [PERSON] отримала від Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» кредитні кошти в розмірі 30898,00 грн. на придбання телевізору LG 55UH620V (а.с.19). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За положеннями\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також, згідно ст.572, 574 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.587 ЦК України, особа, яка володіє предметом застави, зобов`язана, якщо інше не встановлено договором:1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. Заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов`язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором. Заставодержатель, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов`язаний відшкодувати заставодавцю завдані збитки. Як випливає зі змісту ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі:1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на те, що відповідачем не виконані умови Договору фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року, оскільки не відшкодована вартість втраченого майна по наступним підставам. Так, в судовому засіданні досліджений Договір фінансового кредиту-закладу за № DNZ-7.63892/13.22612, згідно якого якого заставодержатель, Відповідач, отримав у заставу телевізор LG 55UH620V для отримання Позивачем кредиту 5000,00 гривень із кінцевим строком повернення коштів в обмін на заставне майно 08 листопада 2021 року. Судом встановлено, що також підтвердив і представник позивачів в судовому засіданні, позивач [PERSON] свої зобов`язання за договором фінансового кредиту-закладу про повернення коштів ломбарду до 08.11.2021 року не виконав, 08.11.2021 року, 09.11.2021 року до ломбарду він не звертався, отримані під заставу майна гроші не повернув. Тому, доводи позивачів щодо відмову ломбарду прийняти кошти і видати заставне майно 08.11.2021 також належними доказами не підтверджено. На час розгляду вказаної справи, позивач [PERSON] не надав доказів того, що відповідачем взагалі порушені його права за Договором фінансового кредиту, закладу № DNZ-7.63892/13.22612 від 03.11.2021 року. Тому, оскільки позивачами не доведено порушення відповідачем обов`язків заставодавця і виконання [PERSON] своїх обов`язків за договором в частині своєчасного повернення позики в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають в повному обсязі. Відповідно до ч. 7\~ст. 141 ЦПК України\~якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed