Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

20.01.2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла\~позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви посилається на те, що 19 вересня 2020 року в с. Степанівка, траса Р-55, [PERSON] переганяв корів у темну пору доби, залишив без нагляду корову, в результаті чого було скоєно ДТП з автомобілем «Volkswagen», д/н [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою суду [PERSON] було визнано винним та накладено на нього стягнення. При цьому, вартість нанесених власнику збитків становить 192905 грн., вартість витрат по оплаті здійснення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3500 грн. В зв`язку з тим, позивач звернувся з позовом до суду з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП шкоди. 20.01.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Лебединському С.Й. Ухвалою від 09.06.2021 року суддею Лебединським С.Й заявлено самовідвід по вказаній справі, а справу передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого перерозподілу. 30.06.2021 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, вказана справа передана для розгляду судді Римар І.А. 30 серпня 2021 року ухвалою суду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано за підсудністю до\~Приморського районного суду м. Одеси (вул Балківська 33, м. Одеса, індекс 65029), в зв`язку з тим, що 28.08.2021 року на адресу суду надійшла довідка від Головного управління ДМС України в Одеській області з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що територіально належить Приморському районному суді м. Одеса. 28 вересня 2021 року матеріали справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В., а 29 вересня 2021 року матеріали справи передані судді. 30 вересня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного провадження із викликом осіб. Також, 30 вересня 2022 року ухвалою суду відмовлено позивачу [PERSON] у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. 13 жовтня 2021 року до суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. 16\~грудня 2021\~року ухвалою\~суду відкладено судове засідання на 2 лютого на 14 годину 30 хвилин та визнано явку\~позивача [PERSON] \~та відповідача\~ [PERSON] у наступне судове засідання, призначене на 2 лютого на 14 годину 30 хвилин обов`язковою. В судове засідання на 10 березня 2022 року на 15 годину 30 хвилин сторони знову не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки до суд не повідомили. 10 березня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Знову винано явку позивача обовязковою. В перенесені судові засідання призначені на 28.04.2022 року та 09.06.2022 року сторони не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки до суд не повідомили. Європейський суд\~з прав\~людини (далі\~-\~ЄСПЛ)\~у рішенні\~"Пономарьов\~проти України"\~від 03.04.2008\~наголосив,\~що "сторони\~в розумні\~інтервали часу\~мають вживати\~заходів,\~щоб дізнатись\~про стан\~відомого їм\~судового провадження". Враховуючи дуже тривалий строк перебування зазначеної справи на розгляді, судом було ухвалено рішення розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судове засідання 09.06.2022 року сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Судом встановлено, що 19 вересня 2020 року о 19:45 год. в с. Степанівка, траса Р-55, [PERSON] переганяв корів у темну пору доби, та в умовах недостатньої видимості не впевнився в безпеці та залишив без нагляду корову «Фіалку» чорно-білої масті, в результаті чого було скоєно ДТП з автомобілем «Volkswagen», д/н [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а корова була без ознак життя, чим порушив вимоги п.п.7.7 ґ)\~Правил дорожнього руху\~України, за що передбачена відповідальність\~ст. 124 КУпАП. Постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 20.10.2020 р. (справа № 494/965/20) [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України за № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також, Верховний Суд України визначив, що зобов`язання, яке виникло у відповідних правовідносинах, є деліктним, а отже, первісним, основним зобов`язанням в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Судом встановлено, що внаслідок ДТП «Volkswagen»,\~д/н\~ [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Виним у ДТП, що мало місце 19.09.2020 року визнано [PERSON] . З змісту постанови Березівського районного суду Одеської області від 20.10.2020 року по справі 494/965/20 суд не може встановити хто був власником автомобілю «Volkswagen», д/н [NUMBER] на момент ДТП. Так само з вказаної постанови суд не може встановити особу водія автомобілю «Volkswagen», д/н [NUMBER] в момент ДТП. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України за № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також, Верховний Суд України визначив, що зобов`язання, яке виникло у відповідних правовідносинах, є деліктним, а отже, первісним, основним зобов`язанням в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Разом з позовною заявою позивач надала суду копію техничного паспорту на автомобіль Volkswagen», д/н [NUMBER] , дата реєстрації 01.10.2020 року. В той час у ДТП механічні пошкодження отримав д/н [NUMBER] . Можливо з моменту ДТП автомобіль був перереєстрований, але рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження\~суми збитків,\~що зазнала\~позивач внаслідок\~ДТП надає\~звіт №2610/20\~з оцінки\~вартості матеріального\~збитку,\~нанесеного власнику\~автомобіля «Volkswagen», р/н [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП від 19 вересня 2020 складеного 26 жовтня 2020 року, ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen», р/н [NUMBER] , становить 408937,58 гривень. Вартість матеріального збитку, заподіяного у ДТП власникові автомобіля «Volkswagen», р/н [NUMBER] , складає 192905 грн. Крім того до позовної заяви додана копія договору дарування транспортного засобу від 08.01.2021 року № 5148/2020/2229223, згідного якого [PERSON] подарував [PERSON] автомобіль Volkswagen д/н [NUMBER] . З наданим позивачем доказів, суд не може встановити, що на момент ДТП позивачка була власником автомобіля Volkswagen д/н [NUMBER] або потерпілою в ДТП, тобто суд позбавлений можливості встановити факт порушення прав позивачки. Так само з наданого звіту не можливо встановити розмір матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volkswagen д/н [NUMBER] , оскільки висновок складений щодо автомобіля Volkswagen», д/н [NUMBER] Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом. За таких\~обставин,\~судоцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову та які є недоведеними, проаналізувавши вищевикладене, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed