Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

25.01.2022 року акціонерне товариство «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ» (надалі позивач) звернулося до суду з даним позовом. Позивач мотивує свої вимоги наступним. 25.02.2020 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № РР/22/167 (з ануїтентними платежами). За умовами п. 1.1. Кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 3 700 000,00 грн. на споживчі потреби з кінцевою датою повернення кредиту 22 лютого 2030 року. 25.02.2020 року між позивачем та [PERSON] , приватними підприємством «ФІШ.КА», товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА», з кожним окремо, були укладені договори поруки. Згідно п. 1.4.2 кредитного договору, передбачено, що кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] . Відповідно до п. 4.1. позичальник повертає кредит щомісячно, згідно встановленого графіку, починаючи з 10.03.2020. П. 3.1 та п. 32 кредитного договору передбачає, що позивач щомісячно нараховує відсотки за кредитом, згідно встановленої договором процентної ставки. В п. 1.3.1. кредитного договору, в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором, сторони передбачили іпотеку нежилого приміщення загальною площею 986,6 кв.м., за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; іпотеку житлового будинку, загальною площею 159,7 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; іпотеку земельної ділянки, кадастровий номер 7110136700:04:030:0008, загальною площею 0,10 га за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності Позичальнику; поруку [PERSON] , приватного підприємства «ФІШ.КА», товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА». 25 лютого 2020 року позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] кредит, перерахувавши кредитні кошти в розмірі 3 700 000,00 грн. на рахунок позичальника, зазначений у п. 1.4.1. цього договору, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Відповідно до п. 2.5 договорів поруки, які були укладені окремо з кожним відповідачем: [PERSON] , приватним підприємством «ФІШ.КА», товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА», поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, боржник і поручитель відповідають, як солідарні боржники. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредит та нараховані проценти не сплачує, станом на 10.01.2022 року наявна заборгованість в розмірі 4 315 169,77 грн, що включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 3 497 363,50 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 800 117,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 842,04 грн; 3% річних в розмірі 16 846,29 грн.. 01.10.2021 року позивачем направлено всім відповідачам повідомлення-вимогу про дострокове виконання зобов`язання, однак відповідачі залишили вимоги без виконання та протягом 60 календарних днів не погасили прострочену заборгованість. Посилаючись на викладене вище позивач просить суд: Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ» прострочену заборгованість за Договором про споживчий кредит № РР/22/167 від 25.02.2020 р. станом на 10.01.2022 р. у розмірі 4 315 169,77 грн, що включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 3 497 363,50 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 800 117,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 842,04 грн; 3% річних в розмірі 16 846,29 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та приватного підприємства «ФІШ.КА» на користь акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ» прострочену заборгованість за Договором про споживчий кредит № РР/22/167 від 25.02.2020 р. станом на 10.01.2022 р. у розмірі 4 315 169,77 грн, що включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 3 497 363,50 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 800 117,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 842,04 грн; 3% річних в розмірі 16 846,29 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ - 17» на користь акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ» прострочену заборгованість за Договором про споживчий кредит № РР/22/167 від 25.02.2020 р. станом на 10.01.2022 р. у розмірі 4 315 169,77 грн, що включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 3 497 363,50 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 800 117,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 842,04 грн; 3% річних в розмірі 16 846,29 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА» на користь акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» прострочену заборгованість за Договором про споживчий кредит № РР/22/167 від 25.02.2020 р. станом на 10.01.2022 р. у розмірі 4 315 169,77 грн, що включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 3 497 363,50 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 800 117,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 842,04 грн; 3% річних в розмірі 16 846,29 грн. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «ФІШ.КА», товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА» на користь акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ» витрати по\~сплаті судового\~збору. 31.03.2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Коханія О.В. надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача в своєму відзиві заперечив проти позову, в частині його довірителя з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). Зважаючи на те, що правовідносини між відповідачем [PERSON] як позичальником та AT «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ», як позикодавцем лежать в площині споживчого кредитування, слід зазначити наступне. Відповідач [PERSON] відповідає перед Позивачем в повному обсязі та солідарно за порушення [PERSON] зобов`язань споживчого кредиту за договором № РР/22/167 від 25.02.2020 (п. 1.1 договору поруки Ns РР/22/167/Р1 25.02.2020 р). Тобто за кредитні кошти, суму, в тому розміру, що отримана за договором № РР/22/167 від 25.02.2020 та за умови, що вказана суму була надана споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закон Ns 1734-VIII). Поручитель [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, [PERSON] , що стало причиною взяття на себе обов`язків поручителя та підписання договору поруки № РР/22/167/Р1 25.02.2020 р. На сьогодні шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2021 р. у справі № 712/5754/21. Причиною розлучення стало в т.ч. і не виконання [PERSON] обов`язку з матеріального утримання сімї. В ході процесу розлучення [PERSON] стало відомо, що [PERSON] отримав лише 877 500 грн, готівкою. На які цілі були втрачені кошти - відповідачці [PERSON] - невідомо. Зважаючи на вказане [PERSON] не може відповідати як поручитель, оскільки зобов`язання Позивачем за договором № РР/22/167 від 25.02.2020 не виконанні. Належних доказів (документу) надання кредитних коштів, в сумі 3 700 000 грн. матеріали справи не містять. Якщо такого документу не має, то суд не має правових підстав задовольняти позовні вимоги. Від інших відповідачів відзиви на позовну заяву не надходили. В судовому засіданні представник позивача адвокат Єфремова І.В. позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Грушевий Ю.В. проти позову заперечив. Разом з тим пояснив, що його довіритель не заперечує, що укладав кредитний договір та отримував кредитні кошти, але зазначив, що вказані коошти були спрямовані [PERSON] не на споживчі цілі, а на ведення підприємницької діяльності та погашення існуючих кредитних зобов`язань.На підтвердження своєї позиції надав довідку складенута підписану самим [PERSON] , в якій він зазначає куди спрямував отрмані кредитні кошти. представники інших відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні обставини справи. 25.02.2020 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № РР/22/167 (з ануїтентними платежами). За умовами п. 1.1. Кредитного договору, позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит в розмірі 3 700 000,00 грн. на споживчі потреби з кінцевою датою повернення кредиту 22 лютого 2030 року. Відповідно до виписки по особовому рахунку від 10.01.2022 року, 25.02.2020 року на особовий рахунок [PERSON] , відповідно до договору № РР/22/167 було зараховано 3700000 грн. 00 коп. Згідно п. 1.4.2 кредитного договору, передбачено, що кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] . Відповідно до п. 4.1. позичальник повертає кредит щомісячно, згідно встановленого графіку, починаючи з 10.03.2020. П. 3.1 та п. 32 кредитного договору передбачає, що позивач щомісячно нараховує відсотки за кредитом, згідно встановленої договором процентної ставки. В п. 1.3.1. кредитного договору, в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором, сторони передбачили іпотеку нежилого приміщення загальною площею 986,6 кв.м., за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; іпотеку житлового будинку, загальною площею 159,7 кв.м., житловою площею 67,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; іпотеку земельної ділянки, кадастровий номер 7110136700:04:030:0008, загальною площею 0,10 га за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності Позичальнику; поруку [PERSON] , приватного підприємства «ФІШ.КА», товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА». Згідно п 5.6 кредитного договору, [PERSON] зобов`язаний повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування ним та неустойки, передбачені цим Договором. В п5.10 кредитного договору, зазначено, що [PERSON] зобов`язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та неустойки у випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України. Згідно розрахунку заборгованості по договору № РР/22/167 від 25.02.2020 року, станом на 10.01.2022 року заборгованість становить: 4 315 169,77 грн, що включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 3 497 363,50 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 800 117,94 грн; інфляційні витрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 842,04 грн; 3% річних в розмірі 16 846,29 грн. 25.02.2020 року між позивачем та [PERSON] , приватними підприємством «ФІШ.КА», товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА», з кожним окремо, були укладені договори поруки, щодо боргових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № РР/22/16/167. З [PERSON] укладений договір № РР/22/16/167/Р1. З ТОВ «КОМПАНІЯ ВЕСТА» укладений договір № РР/22/16/167/Р2. З ТОВ «ПРИСТАНЬ-17» укладений договір № РР/22/16/167/Р3. З ПП «ФІШ.КА» укладений договір № РР/22/16/167/Р4. Відповідно до п. 2.5 договорів поруки, які були укладені окремо з кожним відповідачем: [PERSON] , приватним підприємством «ФІШ.КА», товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА», поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, боржник і поручитель відповідають, як солідарні боржники. Згідно наявних в матеріалах справи описів вкладень в цінний лист, 01.10.2021 року позивачем направлено всім відповідачам повідомлення-вимогу про дострокове виконання зобов`язання. Як вбачається з даних перевірки статусу відстеження напралення цінних листів, [PERSON] , [PERSON] отримали вимогу про дострокове повернення кредитних коштів особисто. Вимоги направленні ПП «ФІШ.КА», ТОВ «ПРИСТАНЬ-17», ТОВ «КОМПАНІЯ ВЕСТА» були повернуті позивачу за закінченням встановленого терміну зберігання. Встановленим в судовому засіданні правовідносинам підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що акціонерне товариство «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ» виконані умови договору про споживчий кредит № РР/22/167від 25.02.2020 року. Одночасно суд зазначає, що з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, здійснення позивачем виплати позичальнику кредитних коштів та погашення позичальником [PERSON] , частково заборгованості по кредитному договору. Таким чином, відповідач [PERSON] своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин, про що і не заперечував в судовому засіданні його представник. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до приписів ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується\~з п. 2.5 договорів поруки, які були укладені окремо з кожним відповідачем: [PERSON] , приватним підприємством «ФІШ.КА», товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА», поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, боржник і поручитель відповідають, як солідарні боржники. Таким чином, суд зазначає, що позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON] , приватне підприємство «ФІШ.КА», товариство з обмеженою відповідальністю «ПРИСТАНЬ-17», товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЕСТА», є відповідальними перед кредитором акціонерне товариство «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ та ЗАОЩАДЖЕНЬ», як солідарні боржники. Доказів на підтвердження погашення відповідачем зазначеної заборгованості до суду не надано, за наслідком чого, у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, позивач набув права на дострокове стягнення заборгованості. Посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката Клоханія О.В., на те, що на думку його довірителя, [PERSON] витратив кредитні кошти не на споживчі цілі, суд до уваги не приймає, оскільки згідно договорів поруки, на відповідальність поручителів не впливає цільове використання коштів позичальнтком [PERSON] , так як в договорі не передбачено будь-яких умов, щодо використання кредитних коштів та відповідних обов`язків кредитора, щодо контролю за використання коштів позичальником. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 64727 гривень 56 копійок у рівних частинах, тобто з кожного по 12945 грн. 51 коп. На підставі вищевикладена

Outcome: approved