Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

В травні 2021 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 28 листопада 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1562221. 23.04.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками, акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від 23.04.2020 року до договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33352,00 грн., з яких:12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;6480 грн. - сума заборгованості за відсотками;14872,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 1.3 договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, фактор протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі реєстру боржників, зобов`язується направити простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно додатку № 3 до цього договору, письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів, клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Невід`ємною частиною кредитного договору є правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», які розміщені на сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. На вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України , та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.04.2020 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 1562221 в розмірі 33352,00 грн. А тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 33352,00 грн. та судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 1-5). Ухвалою судді від 17 червня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39-40). Заочним рішенням від 28 жовтня 2021 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені. Стягнуто з відповідача [PERSON] користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (заборгованість за кредитним договором № 1562221 від 28.11.2019 року у розмірі 33352 гривень 00 копійок та судовий збір у сумі 2 270 гривень, загалом 35622 гривень ( а. с. 63-71 ). Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення від 28.10.2021 року та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін в судове засідання на 24 травня 2022 року ( а. с. 93-96 ). 24 травня 2022 року судове засідання було відкладено на 20 червня 2022 року ( а. с. 103 ). 20 червня 2022 року судом за вх. № 19358 отримано від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додаткові пояснення по справі. В судове засідання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» представника не направило, 20.06.2022 року направляючи на адресу суду додаткові пояснення, представник Гостєва Євгенія Вікторівна , яка діє на підставі довіреності, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі та судове засідання провести без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, 06.06.2022 року за вх. № 17188 судом отримано клопотання, в якому просили розглядати справу без участі відповідача та його представника, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечують. Просили застосувати їх пояснення ( заперечення ), які викладені в заяві про перегляд заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПУ України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, скористувавшись своїм правом, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності у часників судового розгляду за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 28 листопада 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договірпро надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1562221 (а.с. 7-9). Відповідно до п. 1.1 Договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 12 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Позика надається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором ( п. 1.2. Договору ). Згідно п. 1.3., п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 цього Договору, Сторони погодили наступну фіксовану проценту ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 0,90% від суми Позики за кожен день користування Позикою ( 328,50% річних ) у межах строку надання Позики, зазначеного в п. 1.2 Договору; стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою ( 657% річних ; стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2 цього Договору. Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 127% від суми Позики ( у процентному виразі ) або 15 240 грн. ( у грошовому виразі ) та включає в себе проценти ( відсотки ) за користування Позикою - 7% від суми Позики ( у процентному виразі) або 3 240 грн. ( у грошовому виразі ) (п. 1.4. Договору ). Відповідно до п. 3.2 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, прочинаючи з дня надання Позики ( відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок ) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2 цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів ( Додаток 1 до цього Договору ). У випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 144 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 ( четвертого ) дня прострочення зобов`язань за Договором ( п. 4.4 Договору ). Відповідно до п. 4.5. вказаного Договору, штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки ( штрафів та пені ), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить 6 000 грн. Відповідно до графіку платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту № 1562221 від 28.11.2019 року, Додаток № 1 до цього Договору, сума позики становить 12 000 грн., сума нарахованих процентів 3 240 грн. та дата повернення Позики та сплати нарахованих процентів становить 28.12.2019 року ( а. с. 10 ). З вказаного договору вбачається, що він був підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом 28.11.2019 року о 09:39 годині. Також, доданий до матеріалів справи з боку позивача Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит ( Стандартизована форма ) від 28.11.2019 року, з яким ознайомлений відповідач [PERSON] та підписаний з боку останнього електронним підписом 28.11.2019 року о 09:39 годині ( а. с. 11-13 ). 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 14-16). Згідно п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками, акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 1.3 договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, фактор протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі реєстру боржників, зобов`язується направити простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно додатку № 3 до цього договору, письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів, клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Так, між ТОВ «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписано 23 квітня 2020 року Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року ( а. с. 16 ). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 23.04.2020 року до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 року (а.с. 19), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 33 352 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;6480 грн. - сума заборгованості за відсотками;14872,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, а саме: ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу ( а. с. 20, 21 ). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Так, як зазначено вище, відповідач [PERSON] повідомлявся про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1562221 від 28.11.2019 року ( а. с. 20, 21 ). Встановлено, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Також, після відступлення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З боку відповідача [PERSON] не було надано суду жодного належного та допустимого доказу в зворотному. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-УІІІ від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону № 675-УІІІ електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-УІІІ. Статтею 12 Закону №675-УІІІ визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Авентус Україна». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-УІІІ передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства, декларується в ст. 3 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 ЦК України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, вищевказаний Договір№ 1562221про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 28.11.2019 року укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Крім того, позивач не був позбавлений можливості відповідно з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення відповідача в письмовій формі та повернення грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк позивач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 01.04.2020 № 583/3343/19 (61-22778св19). В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, позивач звертаючись до суду з вищевказним позовом зазначав, що відповідач [PERSON] порушив умови договору та має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 1562221 в розмірі 33352 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6480 грн. - сума заборгованості за відсотками; 14872 грн. - сума заборгованості за пенею, при цьому зазначаючи, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.04.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. В підтвердження вказаної заборгованості останнім було долучено до матеріалів справу Картку обліку, Інформація за укладеним договором № 1562221 від 28.11.2019 року, позичальник [PERSON] ( а. с. 22 ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач в судове засідання не з`явився, жодних доказів, пояснень в обгрунтування доводів позивача не надав. Звертаючись до суду з заявою про розгляд справи за відстуності відповдіача та його представника, представник просив врахувати пояснення ( заперечення ), які викладені в заяві про перегляд заочного рішення. Так, у вказаній заяві про перегляд заочного рішення, яке підписане представником [PERSON] , останній не наводив жодних обгрунтувань та заперечень щодо не укладання вищевказаного договору між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] та відповідно не спростовував отримання коштів за договором № 1562221 від 28.11.2019 року. У вказаній заяві представником [PERSON] - [PERSON] зазначалося лише про те, що оскільки договір був укладений на визначений строк, який встановлений у договорі, кредитор не мав право нараховувати проценти та неустойки після закінчення строку повернення кредиту. Окрім цього зазначав, що розмір неустойки є непропорційно великою сумою компенсації. Отже, з вищевказаної заяви суд приходить до висновку, що відповідач підтверджує укладання договору на визначений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. До того ж, з отриманої відповіді ТОВ «Авентус Україна», міститься інформація відповідно до якої можливо ідентифікувати ПІБ боржника, його ІНН, номер Кредитного договору по якому надано коштиWFPtransactioncode( код для проведення внутрішніх транзакцій між рахунками первісного кредитора та Клієнта ) IDКлієнта та код підписання договору відповідно до Правил надання коштів у позику, де саме під № 4250 значиться [PERSON] , код для підписання договору А185736, а також номер транзакції creditplus 4213646 за якою здійснено переказ коштів. Крім того, ТОВ «Авентус Україна» на письмовий запит позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо підтвердження видачи на платіжні картки клієнтів он-лайн кредитів, надано лист від ТОВ «Вей Фор Пей», який, згідно укладеної угоди № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вей Фор Пей», безпосередньо здійснював переказ коштів на банківськи картки позичальників. З даного листа № 7973-ВП від 30.04.2020 року вбачається, що ТОВ «Вей Фор Пей» було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» успішні перекази коштів на картки Клієнтів, в тому числі відбулось перерахування 28.11.2019 року коштів на суму 12 000 грн., за маскою картки [NUMBER] , код авторизації 232831, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 4213646. Отже, на підставі вищевказаних документів вбачається, що 28.11.2019 року відповідач отримав від ТОВ «Авентус Україна» кредит, тобто укладено Договір № 1562221 в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отсаннім отримано кошти, які були перераховані ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 12 000 гривень. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув гроші, отримані в кредит в розмірі 12 000 гривень ( тіло кредиту ), то вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вказаної суми є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача штраф в розмірі 6000 гривень, суд приходить до висновку, що такі вимоги також є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки умовами договору № 1562221 від 28.11.2019 року передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 144 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 ( четвертого ) дня прострочення зобов`язань за Договором ( п. 4.4 Договору ). До того ж, відповідно до п. 4.5. вказаного Договору, штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки ( штрафів та пені ), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить 6 000 грн. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 15 352 гривень, суд зазначає наступне. Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, визначення сум, які підлягають до стягнення надав до позовної заяви Картку обліку, Інформація за укладеним договором № 1562221 від 28.11.2019 року, яку вважає розрахунком заборгованості ( а. с. 22 ). З вказаної Картки обліку вбачається, що позивачем нараховано відсотки за користування позикою у загальному розмірі 25 152 гривень за період з 28.11.2019 року по 27.03.2020 року, у зв`язку зі сплатою відповідачем 27.03.2020 року - 9 800 грн., як зазначено у Карті обліку, зараховані як проценти, то позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування Позикою у розмірі 15 352 грн. ( 25 152 грн. - 9 800 грн. ). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України ). Як зазначено вище, умовами договору встановлено, що Позика надається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором ( п. 1.2. Договору ). Згідно п. 1.3., п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 цього Договору, Сторони погодили наступну фіксовану проценту ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 0,90% від суми Позики за кожен день користування Позикою ( 328,50% річних ) у межах строку надання Позики, зазначеного в п. 1.2 Договору; стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою ( 657% річних; стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2 цього Договору. Отже, з розрахунку заборогованості вбачається, що позивачу було нараховано відсотки за користування кредитом - стандартна процентна ставка, яка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою ( 657% річних; стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2 цього Договору ). Так, пунктом 1.7 Договору, після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6 цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування Позикою. Новий строк користування Позикою обчисляється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти ( відсотки ) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. 3.2 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, поичнаючи з дня надання Позики ( відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок ) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів ( Додаток № 1 до цього Договору ). У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування пройентів здійснюється на умовах п. 3.2, але за стандартною ставкою ( п. 3.4. Договору ). Згідно п. 3.6.2. цього Договору, з четвертого дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за Позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до дев`яностого дня прострочення. Враховуючи наведене та умови Договору, суд не може погодитися з доводами відповідача, які викладені у заяві про перегляд заочного рішення і на які просив звернути увагу останній звертаючись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, що після закінчення строку повернення кредиту,кредитор не мав прво нараховувати проценти, так як договор діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором ( п. 1.2. ) та таке нарахування можливе умовами Договору (п. 3.6.2. цього Договору ), умови якого були погоджені сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Укладаючи та підписуючи договір № 1562221 від 28.11.2019 року, сторони погодили усі його умови, як і п. 3.6.2. цього Договору, який дозволяє Товариству нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до дев`яностого дня прострочення. Відповідно п. 3.7 цього Договору, Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пунктів 1.7., 3.4., 3.6.2. Договоруц є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору. Так, на підтвердженя наявності заборгованості відповідача перед позивачем, останнім надано розрахунок заборгованості, заборгованість складається з тіла кредиту, заборгованості за відсотками та заборгованості за штрафом ( а. с. 22 ). З доданого розрахунку вбачається, що нарахування процентів за користування Позикою здійснювалося за стандартною процентною ставкою. Указаний розмір заборгованості не спростований відповідачем. Однак, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що проценти були нараховані останнім за період з 28.11.2019 року по 27.03.2020 року, тобто більш ніж дев`яносто днів прострочення, про що свідчить розрахунок. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки в розмірі 9 304 грн. ( 19 104 грн. - (відсотки за 90 днів прострочення) - 9 800 грн. ( сплата відсотків відповідачем згідно розрахунку ) ). З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», окрім його посилання у заяві про перегляд заочного рішення. Також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача, а також нарахованих сум, не було надано свого розрахунку ( контррозрахунку ). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовтовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є таким, що підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27 304 гривень ( 12 000 грн. ( тіло кредиту ) + 9 304 грн. ( відсотки за користування кредитом ) + 6000 грн. ( нарахований штраф ). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. При зверненні до суду з позовними вимогами позивечем було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6391 від 27 квітня 2021 року ( а. с. 6 ). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 81,86% ( 27 304 грн. х 100 : 33 352 грн. ), судовий збір слід стягнути в розмірі 1 858,22 гривень ( 2 270 грн. х 81,86% : 100 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial