Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

У серпні 2021 року представник ОСББ «Злагода-2012» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, за спожиті комунальні послуги, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по внескам на утримання будинку, прибудинкової території та оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.07.2019 року по 01.06.2021 року у розмірі 11024 грн. 25 коп., інфляційні втрати у розмірі 2855 грн. 98 коп. та 3 % річних у розмірі 332 грн. 32 коп., судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5040,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-2012» створено в 2012 році власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , ОСББ «Злагода-2012» діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту. Завданням та предметом діяльності ОСББ «Злагода - 2012» є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. А відповідач як власник квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] з моменту набуття права власності фактично споживала житлово-комунальні послуги, зокрема, послуги з утримання будинку та прибудинкової території, теплопостачання, відповідно на неї покладається обов`язок оплати даних послуг. Так з 01.07.2019 по 01.06.2021 року позивачем нараховувалась відповідачу плата за надання послуг з теплопостачання та утримання будинку та прибудинкової території, однак остання кошти за вказані послуги не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість за вказані послуги в розмірі 14212,55 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 13.10.2021 року відзиві. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши представника позивача, представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-2012» створено в 2012 році власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту. Відповідно до Протоколу №1 від 03.11.2012 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-2012» та затверджено Статут об`єднання, нову редакцію якого затверджено Протоколом № 8 Загальних зборів ОСББ «Злагода-2012» від 08.09.2016 р. Як вбачається з Витягу єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань державна реєстрація ОСББ «Злагода-2012» проведено 21.11.2012 р. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого 22.06.2004 року Головним управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с. 39, 40). Відповідно до розділу 4 пункту 2 Статуту ОСББ «Злагода-2012», сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебуває у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюється загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та цього статуту. Відповідно до розділу 5 пункту 2 Статуту ОСББ «Злагода-2012» встановлено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Протоколом загальних зборів співвласників ОСББ «Злагода-2012» від 12.06.2019 затверджено внески на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій з червня 2018 р. для власників житлових приміщень 10 грн 25 коп. м. кв. та для власників нежитлових приміщень 7 грн 70 коп. за м. кв. За період з 01.07.2019 року по 01.06.2021 року відповідач спожив житлово-комунальні послуги на суму 11024,25 грн. У зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за спожиті нею послуги в розмірі 11024,25 грн. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». (Чинного на час виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 03.04.2019). Даний Порядок визначав механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Частиною 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. (Чинній на час виникнення спірних правовідносин) Згідно ст. 162 ЖК УРСР, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Договір про надання послуг з опалення, як і на утримання будинку та прибудинкової території з відповідачем не укладався, однак житлово-комунальні послуги йому надавалися, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення договору. Отже, відповідно до зазначених вимог закону, відповідач зобов`язаний оплатити житлово- комунальні послуги, якими він фактично користувався. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. З огляду на наведене, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (Постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц). Таким чином, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми складає 14212,55 грн., що складається із: внесків на утримання будинку, прибудинкової території та оплату житлово-комунальних послуг - 11024,25 грн., 3% річних - 332,32 грн., суми інфляційних витрат - 2855,98 грн. (а.с. 56-57). Таким чином встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку з несвоєчасною оплатою витрат на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території та комунальних послуг в розмірі на загальну у розмірі 14212,55 грн., а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5040,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. Верховний Суд у постанові справі № 922/3812/19 підтвердив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Отже, при надаючи оцінку наданого стороною доказу на підтвердження розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № Р/15042021/ХВ-12 від 15.04.2021 року, платіжне доручення № 750 від 07.06.2021 року на суму 1440,00 грн., платіжне доручення № 786 від 05.07.2021 року на суму 1440,00 грн., акт №ОУ-313 здачі-прийняття робіт (надання послуг), звіт про використаний час ( розрахунок витрат на правову допомогу) від 27.07.2021 року. Як вбачається з платіжних доручень № 750 від 07.06.2021 року та № 786 від 05.07.2021 року призначення платежу зазначено: за послуги з організації процесу стягнення заборгованості у липні 2021 року згідно рахунку № 212 від 02.07.2021 року та послуги з організації процесу стягнення заборгованості у квітні 2021 року згідно рахунку № 176 від 04.06.2021 року, що є належним доказом сплати витрат на правову допомогу, оскільки не містять інформації про те, що зазначені в них суми є оплатою послуг саме по даній справі та по договору про надання правової допомоги № Р/15042021/ХВ-12 від 15.04.2021 року. А тому суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5040,00 грн., оскільки вони документально не підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2270 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial