Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «СІЛВЕШ», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів. У подальшому зазначених третіх осіб просив залучити в якості співвідповідачів. Позовні вимоги мотивував тим, що з оголошення в газеті «Вісник і К» № 12 від 21.03.2019 року він дізнався про можливість отримання позики на вигідних умовах фінансової пропозиції ТОВ «СІЛВЕШ». 26.03.2019 року позивач звернувся до регіонального офісу у м. Луцьку з метою отримання вказаної позики. В той же день між ТОВ «СІЛВЕШ» та ним укладено угоду № 9132 про надання послуг із оформлення договору та включення клієнтів до фінансової пропозиції ТОВ «СІЛВЕШ». На виконання умов угоди, за період з 26.03.2019 року по 29.08.2019 року він сплатив на рахунки ТОВ «СІЛВЕШ», а також інших юридичних осіб, на рахунки яких йому вказували сплачувати працівники товариства ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», власні кошти у розмірі 48700 грн. [PERSON] вказує, що уклав договір під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики. Умови договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Просив суд із урахуванням уточнення позовних вимог: визнати недійсним договір № 9132 та додаток № 1 до угоди № 9132 від 26 березня 2019 року, укладені між ним та ТОВ «СІЛВЕШ» про надання послуг із оформлення Договору та включення Клієнтів до фінансової пропозиції ТОВ «СІЛВЕШ»; стягнути на користь позивача з ТОВ «СІЛВЕШ» грошові кошти у розмірі 27200 грн., з ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» - 17500 грн., з ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» - 4000 грн.; стягнути судовий збір. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 08.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження. 31.05.2022 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області залучено до участі у справі співвідповідачами ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ». 29 червня 2022 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області ухвалено проводити заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Панчина П.Є. у судове засідання не з`явилися, подавали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та щодо заочного розгляду справи не заперечували. Представники відповідачів ТОВ «СІЛВЕШ», ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб сайті «Судова влада України», а саме, на офіційному веб сайті Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 83-85). Заяв, клопотань, відзиву до суду від них не надходило. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.03.2019 року між [PERSON] (клієнт) та ТОВ «СІЛВЕШ» (компанія) укладено договір № 9132, за умовами якого клієнт доручає, а компанія приймає на себе зобов`язання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах фінансової пропозиції «СІЛВЕШ», а саме забезпечити оформлення Угоди про участь в пропозиції «СІЛВЕШ», між компанією та клієнтом, а також надавати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі клієнта в пропозиції «СІЛВЕШ» (а.с. 15). Цього ж дня між ТОВ «СІЛВЕШ» та [PERSON] була укладена Угода № 9132 (а.с. 11-12), предметом якої є надання компанією системи послуг, спрямованих на отримання позики на суму, яка зазначена в додатку № 1 до угоди, на умовах фінансової пропозиції «СІЛВЕШ» (а.с. 13). За умовами угоди, компанія зобов`язувалася виконувати формування об`єднання клієнтів та вчиняти певні правочини, які сприяють виконанню умов цієї угоди та здійснювати наступні дії: сформувати об`єднання клієнтів; організовувати та проводити щотижневу процедуру видачі грошових доручень, які надають право на отримання клієнтом позики; здійснити видачу позики з фонду об`єднання клієнтів (ст. 2 угоди). Для отримання позики клієнт зобов`язувався сплатити гарантійний платіж, зазначений в додатку № 1 до даної угоди (а.с. 13), зокрема 2800 грн. Відповідно до ст. 4 умов фінансової пропозиції «СІЛВЕШ», яка є додатком до вказаної угоди (а.с. 14), клієнт протягом кожного місяця сплачує загальний платіж, згідно свого графіку розрахунків у довільному порядку або шляхом здійснення авансових платежів. Сума, що складається з чистого платежу, є власністю клієнта, а сума адміністративних витрат є власністю компанії. У випадку несплати загального платежу, клієнт втрачає право участі у процедурі в поточному тижні. Згідно додатку № 1 до угоди від 26.03.2019 р. сума позики 40\~000 грн., гарантійний платіж - 2800 грн., чистий платіж - 335 грн., адміністративні витрати - 200 грн., загальний платіж 535грн. (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи позивачем на користь ТОВ «СІЛВЕШ» (ЄДРПОУ 42681219) сплачено 18900 грн., зокрема 11.04.2019 р. 4500 грн., 26.03.2019 р. 2800 грн., 03.04.2019 р. 4000 грн., 01.04.2019 р. 2800 грн., 29.03.2019 р. 3000 грн., 28.03.2019 р. 1800грн. (а.с. 17-19). Крім того позивачем на користь ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» згідно квитанцій (а.с. 20-22) сплачено 17500 грн., а саме: 01.06.2020 року 4000 грн., 20.05.2020 року 4500 грн., 22.05.2020 року 2500грн., 25.05.2020 року 3500 грн., 28.05.2020 року 3000 грн. Також 28.11.2019 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» згідно квитанції 4000 грн. (а.с. 23). Із позовної заяви вбачається, що позивач позику, на яку розраховував, так і не отримав, а тому звертався із претензією від 05.05.2021 року до ТОВ «СІЛВЕШ» (а.с. 26), а також зі скаргою до НБУ від 05.05.2021 р. на незаконні дії працівників ТОВ «СІЛВЕШ» (а.с. 27). Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину згідно ч. 1\~ст. 203 ЦК України, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1\~ст. 216 ЦК України\~визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1\~ст. 236 ЦК України). За змістом\~ч.\~1,\~п.\~7\~ч.\~3,\~ч.\~6\~ст.\~19\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~ (у\~редакції,\~чинній на\~момент підписання\~оспорюваного договору)\~нечесна підприємницька\~практика забороняється. Нечесна\~підприємницька практика\~включає: 1)\~вчинення дій,\~що кваліфікуються\~законодавством як\~прояв недобросовісної\~конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Аналіз умов угоди № 9132 від 26.03.2019 року та додатків до неї, договору № 9132 від 26.03.2019 року свідчить, що позивачем фактично сплачувались платежі за можливість у майбутньому отримати позику, яка виплачувалась з фонду накопичення сформованого за рахунок платежів інших учасників такої схеми. При цьому [PERSON] не отримав такої позики у визначеному угодою розмірі (40000 грн.), а тому, на переконання суду, діяльність ТОВ «СІЛВЕШ», яке відповідно до умов цієї угоди не було ні банківською, ні фінансовою установою, та діяло без відповідної ліцензії на здійснення такої діяльності, слід вважати «пірамідальною схемою», оскільки [PERSON] сплачував кошти не за саму позику, а за можливість в майбутньому її отримати. Суд зауважує, що ані угода № 9132 від 26.03.2019 року та додаток № 1 до неї, ані договір №9132 від 26.03.2019 року не містить строків та/або термінів отримання кредиту, не визначає будь-якої відповідальності ТОВ «СІЛВЕШ» за невиконання умов цих правочинів та будь-яких гарантій щодо отримання клієнтом отримання позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «СІЛВЕШ» ввів позивача в оману, застосовуючи нечесну підприємницьку практику, а ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлює, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Крім цього, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10.02.2016 року (справа № 6-2389цс15), за змістом\~ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»\~та\~ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02.06.2011 року «Про внесення змін до деяких Законів України щодо регулювання фінансових послуг, який набрав чинності 08.01.2012 року, внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого фінансовими вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. При цьому послуги, які надавались ТОВ «СІЛВЕШ», фактично полягають у створенні адміністративних груп учасників та формування фонду групи для отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання такої позики відповідно до визначеної процедури, а тому відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» підлягають ліцензуванню, тоді як відповідач ТОВ «СІЛВЕШ» надавав їх позивачу без ліцензії. Частиною 1\~ст. 227 ЦК України\~визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний позивачем договір № 9132 та додаток № 1 до угоди № 9132 від 26.03.2019 року слід визнати недійсними, як такі, що вчинені без відповідного дозволу (ліцензії) та з використанням нечесної підприємницької діяльності, з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Щодо стягнення із ТОВ «СІЛВЕШ» на користь позивача сплачених ним на виконання умов договору № 9132 від 26 березня 2019 року коштів в розмірі 27200 грн. слід зазначити, що позивачем надані докази сплати лише 18900 грн. (а.с. 17-19), а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тобто стягненню підлягає лише 18900 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, яка регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не укладав будь-яких договорів, які б передбачали сплату коштів на рахунки співвідповідачів ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», останні не надали суду відзиву та не підтвердили наявності правових підстав для набуття ними коштів, які були сплачені [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» без будь-якої правової підстави набули грошові кошти за рахунок позивача, а тому позовні вимоги у частині стягнення коштів із вказаних товариств слід задовольнити та стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» грошові кошти у розмірі 4000 грн., а з ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» - 17500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Частиною першою ст. 141 ЦПК України передбачено, що \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено частково позовні вимоги [PERSON] , який звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідачів ТОВ «СІЛВЕШ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1661 грн. 64 коп., тобто по 553 грн. 88 коп. з кожного.

Outcome: partial