Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

У січні 2022 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити батьківських прав свого сина [PERSON] та його дружину [PERSON] відносно їх дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 10.11.2018 року відповідачка [PERSON] залишила дітей та виїхала проживати до м. Канів, Черкаської області. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не бере, матеріально не утримую, станом здоров`я, навчанням ,фізичних та духовним розвитком дітей не цікавиться, з дітьми не спілкується. Відповідач [PERSON] участі у вихованні дітей також не бере, не переймається успіхами розвитку. Усіма питаннями щодо виховання дітей, їх розвитку, стану здоров`я, займається позивачка по справі, діти знаходяться на її повному утриманні. 16.02.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 13.06.2022 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява від представника позивачки, в якій вони просили залишити без розгляду позовні вимоги до відповідача [PERSON] . 13.06.2022 року ухвалою суду заяву представника позивачки [PERSON] задоволено, залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивачка у судовому засіданні, допитана як свідок, зазначила, що відповідачка у листопаді 2018 року виїхала до м. Канів, де зараз проживає, з дітьми не спілкується, діти є інвалідами, які потребують постійного лікування, матеріально дітей не забезпечує, дітьми та їх станом здоров`я не цікавиться. Свідок [PERSON] у судовому засідання вказав, що з матір`ю бачився приблизно півтора роки тому точно не пам`ятає, іноді спілкується з нею по телефону. Вони з братом проживаю разом із бабусею та батьком. Бабуся займається їх матеріальним забезпеченням, лікуванням і побутом. Свідок [PERSON] в судовому засідання зазначив, що з матір`ю не спілкується взагалі, коли в останнє її бачив не пам`ятає, фізичним та духовним розвитком займається бабуся. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, висновок від 30.11.2021 року № 404 про доцільність позбавлення батьківських прав підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ); - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Із матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2018 році, відповідачка [PERSON] залишила неповнолітнього сина [PERSON] і малолітнього сина [PERSON] і виїхали проживати в м. Канів, Черкаської області. Відповідачка свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей. Участі у їх вихованні не приймає, матеріально не утримує, станом здоров`я, навчанням, фізичним та духовним розвитком дітей не цікавиться. [PERSON] навчається в Академічному ліцеї Української міської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується довідкою № 492 від 15.12.2021 року. Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 404 від 30.11.2021 року затвердженого рішенням Виконавчого комітету Української міської ради вбачається, що «Обом хлопчикам встановлено з 26 грудня 2013 року діагноз спадкове порушення обміну із групи хвороб накопичення мукополісахаридоз І типу, що потребує постійного лікування та нагляду. Раз в тиждень отримують ін`єкції препарату Альдуразим в дитячому відділенні Обухівської ЦРЛ, на проведення відповідних процедур дітей супроводжує бабуся. Пенсію по інвалідності на дітей отримує їх матір, але одноособово використовує кошти на власні потреби. Розвитком, навчанням, лікуванням та матеріальним утриманням займається бабуся дітей - громадянка [PERSON] . Бабуся відвідує батьківські збори, переймається успіхами онуків. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Української міської ради 18 жовтня 2021 року направлено запит до Степанецької сільської об`єднаної територіальної громади Канівського району Черкаської області щодо надання характеристики та акту обстеження умов проживання на громадянку [PERSON] . За результатами розгляду запита встановлено, що вищевказана громадянка проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . Офіційно не працевлаштовані. Опалення в будинку пічне, але отоплюються не всі кімнати, тому в будинку холодно. На даний час недостатня кількість дров на опалювальний період. Будівля будинку потребує ремонту.» З метою захисту прав та інтересів дітей, виконавчий комітет Української міської ради, як орган опіки та піклування надав відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що на момент розгляду справи, [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, суд приходить до висновку про відмову у позові у цій частині позовних вимог. Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідачки від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини - сина [PERSON] , враховуючи всі обставини, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід стягнути з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: partial