Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка є його рідною сестрою. Вказує, що [PERSON] з дитинства хворіє психічним захворюванням, а саме розумовою відсталістю та перебуває на обліку в лікаря-психіатра з 1987 року, з приводу хвороби, внаслідок чого остання не здатна розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує постійного стороннього піклування. Враховуючи викладене, просить визнати її недієздатною та призначити його опікуном. До початку судового засідання від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи без участі заявника, в якій підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у заяві, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Підгайцівської селищної ради Луцького району в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви з урахуванням подання органу опіки та піклування про призначення опікуна. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~296\~ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Як вбачається із копії довідки МСЕ-081672, що міститься в матеріалах медичної карти амбулаторного хворого №591, [PERSON] психоневрологічною МСЕК при огляді 13.10.1994 р. визнана інвалідом ІІ групи із дитинства довічно. Була діагностована глибока дебільність, недорозвиток мови внаслідок туговухості. (а.с. ) Статтею 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 ст. 298 ЦПК України передбачено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. З висновку судово-психіатричного експерта № 90 від 05.05.2022 року вбачається, що [PERSON] хворіє на хронічний стійкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості (глибокої дебільності) з вираженими поведінковими розладами. Внаслідок цього [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.59-60). Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок наявного у неї психічного захворювання не усвідомлює своїх дій та не може керувати ними, а тому її слід визнати недієздатною. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Дію рішення про визнання недієздатною [PERSON] [INFO] , суд вважає за доцільне встановити на максимальний строк - 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст.\~41\~ЦК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності особи чи визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідне піклування чи опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна. У відповідності до ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як слідує із подання органу опіки і піклування Підгайцівської селищної ради Луцького району від 28.12.2021 року, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Догляд за нею здійснює її брат [PERSON] , у зв`язку з чим просить призначити його опікуном (а.с.40). Отже, дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на подання органу опіки і піклування Підгайцівської селищної ради Луцького району, суд не вбачає підстав, зазначених в ст. 64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не міг би бути опікуном над своєю сестрою [PERSON] , а тому із врахуванням викладеного, приходить до висновку про необхідність призначення її опікуном з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатної.

Outcome: approved