Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказував, що з 30 квітня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , під час якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Відносини між ним і відповідачем як подружжям почали погіршуватися через труднощі, які були викликані хворобою дитини і потребою у забезпеченні належного догляду за дитиною. Через шлюбні відносини між ними фактично припинились, дружина почала проживати окремо від нього, що й спонукало її звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Наразі донька проживає постійно з ним, [PERSON] , і в подальшому бажає залишитися саме з ним, бо матір не проявляє інтерес до доньки. На відміну від дружин він має заощадження і здатен забезпечити нормальний розвиток і умови проживання для доньки. Ухвалою суду від 31 травня 2022 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але подала до суду заяву визнання позову в повному обсязі та проведення\~ розгляду справи за її відсутності. Третя особа Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області подав заяву з проханням проводити розгляд справи в цілому за відсутності його представника. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись з заявою відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана нею особисто. Від так, визнання відповідачем позову не порушує її права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. Дослідивши у підготовчому засіданні наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони, [PERSON] і [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 30 квітня 2015 року Комінтернівським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Під час шлюбу у подружжя [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 16 липня 2015 року Комінтернівським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. З представленої копії позовної заяви від 20 травня 2022 року вбачається, що [PERSON] 20 травня 2022 року звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 квітня 2015 року у Комінтернівському відділі державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Позов заснований на тих обставинах, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинились в січні 2022 року, після чого сторони почали проживати окремо один від одного. Зіставляючи обставини, наведені [PERSON] у позові про розірвання шлюбу, та обставини, на яких в цій справі засновані вимоги позивача [PERSON] , суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям дійсно припинились і це призвело до того, що вони почали проживати окремо один від одного. З наявних в справі документів вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] зареєстрована за однією адресою з батьком, позивачем [PERSON] . Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За ч.ч. 1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що батько не заперечує проти спілкування дитини з матір`ю. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Тобто для розлучення малолітньої дитини з матір`ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК України. Про істотне значення обставин, визначених диспозицією ст. 161 СК України, для правильного вирішення спору про місце проживання дітей, зазначено й у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові № 6-2445цс-16 від 14 грудня 2016 року. За дорученням суду органом опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області подано суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою його проживання: [ADDRESS] . Такий висновок ґрунтується на підставі проведеної перевірки способу життя позивача [PERSON] , який має у власності житло, в якому зареєстрована його донька, і здатен забезпечити розвиток доньки і належний догляд за нею, і способу життя відповідача [PERSON] , а також проведеної з дитиною бесіди, в якій вона підтвердила своє бажання проживати з батьком. Тому, враховуючи вищевикладене, суд визначає місце проживання малолітньої дитини разом з батьком [PERSON] за місцем їх постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Однак, задоволення позову ніяким чином не позбавляє [PERSON] права приймати участь у вихованні дитини, у спілкуванні з нею.

Outcome: approved