Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виділ частки зі спільного часткового майна шляхом стягнення грошової компенсації, в якому зазначила, що разом з відповідачем на праві спільної часткової власності мають автомобіль MITSUBISHI CARISMA, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 85000 грн. Вказаним автомобілем користується відповідач, а позивач не має до нього ніякого доступу та не може реалізувати своє право власності на автомобіль. Враховуючи неможливість поділу майна (автомобіля) в натурі просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за Ѕ частку ринкової вартості автомобіля в сумі 42500 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, відзиву на позов не подав. Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2022 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частку майна подружжя транспортний засіб марки MITSUBISHI CARISMA, 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , з ринковою вартістю 85000 грн. без його реального поділу із залишенням його у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-21) З повідомлення Територіального сервісного центру МВС 3541 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області від 14.04.2022 р. встановлено, що здійснити перереєстрацію транспортного засобу MITSUBISHI CARISMA, 1996 року випуску на ім`я позивача [PERSON] неможливо, в зв`язку з тим, що автомобіль зареєстрований за [PERSON] , який не звернувся до сервісного центру та не надав нотаріально посвідченої згоди на перереєстрацію транспортного засобу. Крім того, позивачем не надано транспортний засіб на огляд фахівцем експертної служби МВС (а.с.13-14). Відповідно до п. 25 ППВСУ від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. За положеннями статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. Разом із цим, право співвласника на виділ частки зі спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників й мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц (провадження N 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18). Позивач висловила в позові свою вільну та беззаперечну згоду на отримання від відповідача грошової компенсації за Ѕ частку вартості автомобіля та не заперечувала щодо припинення свого права власності на автомобіль з часу повного отримання такої компенсації. На час розгляду спору сторони не укладали жодних договорів з приводу спірного майна, не узгоджували способу розподілу спірного майна в натурі та його вартості. Автомобіль зареєстровано за відповідачем, який володіє та користується ним. Позивач позбавлена можливості здійснення своїх прав на спірне майно, оскільки не має доступу до транспортного засобу та фактично не володіє і не користується спільним майном. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача грошової компенсації за належну їй частку у автомобілі, позивач зазначила вартість транспортного засобу 85000 гривень, яка визначена в рішенні Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2022 року, яка приймається судом до уваги при визначенні суми грошової компенсації. Питання визначення вартості автомобіля з моменту звернення позивача до суду (12.05.2022 року) сторонами не заявлялось. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд, врахувавши практику Верховного Суду, факт згоди позивачки на одержання грошової компенсації, а також те, що вона особисто не користується транспортним засобом, який є спільною частковою власністю, дійшов висновку про те, що спірний транспортний засіб є об`єктом їх права спільної часткової власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної часткової власності на автомобіль і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно. Враховуючи зазначене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні правомірними, такими що відповідають способу захисту прав та інтересів позивача, не порушують права та свободи відповідача, тому позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати по справі, а саме 992 гривні 40 коп. судового збору та витрати на професійну правову допомогу в сумі 700 грн. На підставі\~викладеного ст.ст.60,\~63,\~65,\~70,\~71\~СК України,\~ст.\~ст.\~321,\~328,\~356,\~358,\~361,\~364,\~365,\~368\~ЦК України,\~п.\~22-25\~ППВСУ від\~21.12.2007\~N\~11\~Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя\~,\~

Outcome: approved