Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення грошових коштів, який мотивовано тим, що протягом 2008 року він на земельній ділянці з кадастровим номером 2320355400:04:002:0111 збудував два житлові будинки- один загальною площею 131,3 кв. метри, другий- 130,5 кв. метрів. Житлові будинки розташовані за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка знаходиться у власності відповідачки [PERSON] . Будівництво будинків здійснювалося з дозволу відповідачки, але за його кошти. Він з 2008 року користувався будинками, а у червні 2021 року відповідачка [PERSON] заявила про те, що вона забороняє користуватися будинками. На теперішній час земельна ділянка перебуває у власності відповідачки, будинки в експлуатацію не прийняті, тому об`єкти перебувають в режимі самочинного будівництва. Оскільки відповідачка вважає себе власником об`єкту, а їх будівництво відбувалось за його кошти, він має право на відшкодування витрат на будівництво, тому просив суд стягнути з відповідачки витрати, які понесені ним на будівництво будинків у загальній сумі 1 521 566 грн. 47 коп. Ухвалою суду від 07.09.2021 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, копія ухвали направлена сторонам по справі. Ухвалою суду від 07.09.2021 року здійснено заходи забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.11.2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з`явилася неодноразово. Повістки з викликом до суду отримувала особисто, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 89,90, 94, 106). Крім того, [PERSON] викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади ( а.с. 86). [PERSON] правом на подання відзиву, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористалась. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи у її та її представника відсутності. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення у відсутності сторін, по наявним у матеріалах справи документам. Крім того, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:04:002:0111 знаходиться у власності відповідачки [PERSON] , що вбачається з поданого позову та відповідачкою [PERSON] не спростовано. Протягом 2008 року на вказаній земельній ділянці велося будівництво житлових будинків, що підтверджується матеріалами цивільної справи ( а.с. 11-52). Замовником робіт на будівництво будинків був [PERSON] . Доказів того, що на теперішній час житлові будинки введено в експлуатацію, матеріали цивільної справи не містять. Зазначені житлові будинки будувалися за адресою: [ADDRESS] . Власниця земельної ділянки [PERSON] ( що відповідачкою не спростовано), проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ( а.с. 55). Неодноразово відповідачка отримувала повістки з викликом до суду, але для дачі пояснень щодо заявлених позовних вимог, до суду не з`явилася, відзив на позов суду не направила, не спростувала доводи позивача, викладені у поданій позовній заяві. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно зі ст.. 331 ЦК України ( Набуття права власності на новостворене майно), право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до п.2 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст.. 376 ЦК України», суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було виділено. Враховуючи, що позивач надав суду докази понесених витрат на будівництво будинків за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 1 521 566 грн. 47 коп., земельна ділянка йому не належить, доказів, які спростовували вказані позивачем витрати, відповідачка [PERSON] суду не надала, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача понесених витрат на будівництво у вказаній сумі, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати,а саме сплачена сума судового збору у розмірі 11350 грн.за подання позову до суду та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, всього 11 804 грн.

Outcome: approved