Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та повідомила, що між нею та відповідачем 23 жовтня 2015 року був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області, за актовим записом №3283. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя та сімейні цінності, облаштування побуту, вирішення сімейних питань тощо. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких є малолітній син, що негативно впливає на нього та спричиняє душевні страждання їй як матері, так і сину. Позивач зазначає, що вони з липня 2021 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають роздільні бюджети, шлюб фактично розпався та збереження його неможливо. При цьому звертає увагу, що вона вже двічі зверталася з позовом про розірвання шлюбу, суд надавав їм строк для примирення, однак до жодних позитивних результатів це не призвело, вона не бажає зберігати сім`ю із відповідачем, відновлювати з ним шлюбно-сімейні відносини, для неї сім`ї давно не існує, а тому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2022 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач надав відзив на позов та, заперечуючи щодо розірвання шлюбу, вказував, що поведінка дружини є йому незрозумілою, в дружини є вагання стосовно розірвання шлюбу, що підтверджують два попередніх позови, які були відкликані, що вказує на її намір зберегти сім`ю та просив провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження та надати строк для примирення. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2022 року суд відмовив в задоволенні клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні та призначив розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Позивач відповіді на відзив не надала. Наразі до суду надійшла її заяви про розгляд справи у її відсутність. Позивач категорично заперечує щодо надання строку для примирення, вказує, що вона не бажає зберегти сім`ю та відновлювати шлюбно-сімейні відносини, саме ж юридичне оформлення шлюбу приносить тільки біль, розпач та страждання, що негативно впливає на її моральний стан та в цілому на здоров`я та вказує, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та затягує розгляд справи з метою психологічного тиску на неї. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. При цьому наголошувала на неможливість примирення з відповідачем та її не бажання зберігати шлюб, категорично заперечувала щодо надання строку для примирення, вказуючи, що вони вже намагалися примиритися, однак це не дало ніякого результату. Після звернення до суду в серпні 2021 року суд надав їм строк для примирення 3 місяці, а надалі в період воєнного часу залишив позов без розгляду внаслідок її неявки, яка була пов`язана з її відсутністю в цей період в м. Вінниці в зв`язку з веденням воєнного стану. При цьому звертала увагу, що вона не заперечує щодо спілкування відповідача з дитиною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, вказував на можливість примирення та надання їм строку для цього. Зазначав, що дії дружини пов`язані з впливом на неї її оточення та її емоційним станом, він спілкується з дитиною та намагається зберегти сім`ю. Наразі визнав, що зараз сторони не спілкуються, його номер телефону є заблокований позивачкою. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 23 жовтня 2015 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №3283. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з матір`ю. Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Позивач в серпні 2021 року зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу та у вказаній справі суд надавав сторонам строк для примирення 3 місяці, вказана обставина визнається сторонами. Як слідує з даних ЄДРСР по цій справі ( справа №127/20022/21) 19 січня 2022 року суд поновив провадження в справі в зв`язку із закінчення строку для примирення та 09 березня 2022 року позовна заява залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача ( ч.3 ст.257 ЦПК України). 20 квітня 2022 року [PERSON] знову звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини відсутності спільного проживання, не підтримання сімейних стосунків, відсутності спілкування, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення для справи. При цьому, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення. Суд зважає, що протягом 10 останніх місяців, враховуючи попереднє звернення позивача до суду, сторони намагаються врегулювати свої сімейні відносини, однак позивач своєї позиції не змінила та наполягає на розірванні шлюбу. При цьому звертає увагу на поведінку сторін в справі та відсутність будь-яких дій, які б свідчили про можливість зберегти шлюб. Примушування ж до таких дій суд не вправі. Подання ж заяви про примирення суд розцінює як бажання затягнути розгляд справи. Згідно зі ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тлумачення ст.111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання ж строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст..141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved