Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачкою 17 січня 2013 року зареєстрували шлюб, від якого мають 4-х неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -на даний час між ними з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні власні погляди на життя, будь-яких дій, яки б свідчили про бажання проживати разом, з їх сторін немає; -кожен з них нехтує сімейнимим цінностями, такими, як повага один до одного, створення в сім`ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери; -їх шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам; -на сьогоднішній день вони з відповідачкою не дійшли згоди щодо встановлення місця проживання їх неповнолітніх дітей; -після весілля відповідачка виїхала за кордон, де він також проживав разом з нею та їхніми спільними дітьми, які народилися в Чеській республіці, проте є громадянами України; -станом на сьогоднішній день він з дітьми постійно проживає на території України, а відповідачка постійно в Чеській Республіці, де має дозвіл на постійне проживання, що підтверджується копією закордонного паспорту відповідачки та копію документа, якій видавався в Чеській республіці на постійне місце проживання /побуту/; -виїхати за кордон він не може у зв`язку із забороною, а відповідачка відмовляється проживати разом з ним та дітьми на території України; -відповідачка взагалі не цікавиться та не займається дітьми, які постійно проживають з ним в Україні; -він вважає, що дітям краще жити з ним, оскільки він проживає в своєму власному будинку, в якому є всі умови, необхідні для їх розумового, морального і соціального розвитку; він офіційно працює і має достатню можливість створити дітям належні умови проживання; повною мірою займатися їх вихованням, чого, в свою чергу, відповідачка зробити не в змозі; -відповідачка не може дати дітям належного виховання та розвитку, забезпечити їм належний рівень життя, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою; після розірвання шлюбу їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на його вихованні. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву /а.с.38/, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву /а.с.43/, в якій позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити, розглянути справу без її участі, а також вважала, що неповнолітніх дітей слід залишити на утриманні та вихованні позивача, оскільки вона вже тривалий час проживає та працює в Чеській Республіці. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved