Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Кредитна спілка «Криворізька ощадна кредитна спілка» звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.05.2021 між КС «Криворізька ощадна кредитна спілка» та [PERSON] було укладено договір про споживчій кредит №221, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, зі сплатою 54% річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом до 20.05.2022. Згідно з п.п.3.5, 3.7 Договору, відповідач зобов`язалась здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом рівними частинами\~по 1026,67 до 25 числа кожного місяця. Разом з цим, відповідачка платежі в повному обсязі не здійснює, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 26.01.2022 становить 4033,32 грн, з яких: основна сума боргу (тіло кредиту)\~2953,32 грн, відсотки за користування кредитом\~1080,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2022 постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Крім того, 27.06.2022 до суду надійшла заява КС «Криворізька ощадна кредитна спілка» про збільшення позовних вимог, яку суд вважає за необхідне повернути за таких підстав. Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Оскільки КС «Криворізька ощадна кредитна спілка» не надала до суду докази направлення копії заяви про збільшення позовних вимог та доданих до неї документів відповідачу, підстав для прийняття такої заяви не має, а тому, її необхідно повернути заявнику. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором За змістом ст.ст. 626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 20.05.2021 між КС «Криворізька ощадна кредитна спілка» та [PERSON] був укладений договір про споживчій кредит №221, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, зі сплатою 54% річних від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом до 20.05.2022. Згідно з п.п.3.5, 3.7 Договору, відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом рівними частинами\~по 1026,67 грн до 25 числа кожного місяця. Вказана обставина, також, підтверджується графіком платежів до договору. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525,\~526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед позичальником кредитна спілка виконала належним чином, надавши відповідачу кредит в розмірі 8000,00 грн. Згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст.610,\~611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Положеннями\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Як вбачається з довідки заборгованості по кредитному договору,\~ [PERSON] \~свої зобов`язання не виконала, наявну заборгованість за кредитним договором в обумовлені сторонами строки не погасила, внаслідок чого уторилась заборгованість за кредитним договором №221 від 20.05.2020 в розмірі 4033,32\~грн,\~з яких:\~основна сума\~боргу (тіло\~кредиту)\~2953,32\~грн,\~відсотки за\~користування кредитом\~1080,00\~грн. За таких обставин, на підставі ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, банк, приймаючи до уваги прострочення боржником повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, допускаючи прострочення виконання зобов`язань, звернувшись із цим позовом до суду, обґрунтовано використав право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість заявленого розміру заборгованості за кредитним договором, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved