Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 24 вересня 2011 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 470. Від шлюбних відносин в них з відповідачкою народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання доньки немає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з батьком, оскільки мати має намір виїхати на працевлаштування за кордон. Подружні відносини між ними припинені. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння та довір`я один до одного. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне проживання їх з відповідачкою як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, також просив стягнути з відповідачки на її користь судові витрати в справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд залишити після розірвання шлюбу малолітню доньку [PERSON] , [INFO] проживати разом з ним, на його вихованні. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. Строку для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не потрібно. Не заперечувала проти того, щоб після розірвання шлюбу їхню малолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишили проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. Розгляд справи просила проводити у її відсутності. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними в справі матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши заяви сторін, письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 24 вересня 2011 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 470, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 вересня 2011 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання малолітньої доньки після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти того, щоб малолітня донька проживала разом з батьком та знаходилась на його вихованні. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу малолітню доньку [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а малолітню доньку [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved