Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 21 лютого 2009 року з відповідачем зареєструвала шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 6. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та кардинально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На підставі судового наказу, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 10 червня 2019 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання двох дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 травня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання їх дітей. Оскільки подружніх стосунків вони взагалі не підтримують впродовж дев`яти років, фактично проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому просить їх шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 21 лютого 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6 (а. с. 6). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та кардинально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач ухвалою судді Перечинського районного суду від 23 березня 2022 року звільнена від сплати судового збору за подання позовної\~ заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved