Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

в травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно з яким просив: -зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкод у вільному спілкуванні та вихованні їхнього спільного сина [PERSON] ; -зобов`язати відповідача вирішувати спільно з позивачем вибір дошкільних та шкільних навчальних закладів, які має відвідувати дитина, а також інші питання щодо її виховання; -визначити способи участі позивача у вихованні дитини наступним чином: -безперешкодні зустрічі з дитиною до досягнення нею п`ятирічного віку за участі відповідача або будь-яких інших осіб чи без таких - щовівторка, щочетверга з 18 год. 00 хв. До 20 год. 00 хв., щосуботи та щонеділі з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.; -безперешкодні зустрічі з дитиною після досягнення нею п`ятирічного віку без участі відповідача або будь-яких інших осіб - щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., щосуботи та щонеділі з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; -безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі відповідача після досягнення нею п`ятирічного віку - щороку у літній період строком на 14 діб; -безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) кожного року 30-го жовтня з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв.; -безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв.; -зобов`язати відповідача за два дні до зустрічі позивача з сином надати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування, навчання дитини, а у разі настання таких змін - повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин; Стягнути з відповідача на його користь суму понесених ним судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що з 14.06.2018 року по 03.03.2020 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . При цьому, розпорядженням голови Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації О. Гаряги від 14.01.2020 року визначено місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, позивач вказував, що фактично з моменту розлучення у сторін виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, його відвідуванні та спілкуванні з дитиною, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. За вказаних обставин, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 141, 142, 151, 153, 155, 157, 159 СК України, просив позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року справу передано за територіальною підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва. 25.10.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому вона, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити. Так, обгрунтовуючи свої заперечення щодо позову, відповідач наголошувала на тому, що позивач вчиняв відносно неї домашнє насильство, про що свідчить наявність кримінального провадження, яке наразі перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва. Також вказувала на відсутність у матеріалах справи жодних доказів, які б підтверджували здатність позивача виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею, що він не є агресивним та має розуміння потреб свого сина. 02.11.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якому він зазначив, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду наявність відкритих кримінальних проваджень щодо особи не підтверджує її аморальну поведінку та не може негативно впливати на, зокрема, визначення місця проживання дитини разом з особою або у побаченнях дитини з такою особою. У судовому засіданні, яке відбулося 14.02.2022 року, до участі у справі в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної державної адміністрації. Ухвалою від 14.02.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної державної адміністрації у судовому засідання просив суд ухвалити рішення, яке відповідає найкращим інтересах дитини. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.03.2020 року, шлюб між сторонами, зареєстрований 14.06.2018 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1322, було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, при цьому їх син проживає разом з матір`ю, про що свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. При цьому, згідно з листом Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.01.2022 року за № 40-141 відповідач - [PERSON] разом з дитиною - [PERSON] зареєстровані аза адресою: [ADDRESS] , але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач - [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Актом обстеження умов проживання за адресою позивача від 19.11.2021 року, який складений Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: в дитини є окрема кімната, облаштоване спальне місце, шафа для одягу, стіл, комп`ютер. У квартирі чисто, зроблений косметичний ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства. Як вбачається з обстеження умов проживання за адресою відповідача від 07.12.2021 року, який складений Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, для виховання та розвитку дитини створено такі умови: відведена окрема кімната, де є ліжко, шафа для одягу, комод для речей, полиці для книжок, іграшок, обладнаний куточок для ігор. Квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що фактично з моменту розлучення у сторін виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, його відвідуванні та спілкуванні з дитиною, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Так, ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за вихованняі розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитиниє предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено, ст.ст. 141,157 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Крім того, згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Водночас, з матеріалів справи, а також пояснень учасників судового розгляду, судом не встановлено, що спілкування позивача з сином не відповідає інтересам останнього або негативно впливає на розвиток дитини. При цьому, суд вважає, що небажання відповідача, як матері дитини, надавати можливість позивачу, як батьку, спілкуватися з сином, ґрунтується на особистих конфліктних відносинах, які склались між сторонами, як колишнім подружжям. Посилання відповідача на наявність відносно позивача кримінального провадження № 12019100100009451 від 03.10.2019 року, яке перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає безпідставними, адже наявність відкритих кримінальних проваджень щодо особи за відсутністю обвинувального вироку суду не підтверджує її аморальну поведінку та не може негативно впливати на, зокрема, визначення місця проживання дитини разом з особою або у побаченнях дитини з цією особою. Крім того, суд враховує, що кримінальне провадження відносно позивача відкрите за зверненням відповідача до правоохоронних органів, що, серед іншого, підтверджує неприязні стосунки та наявність конфлікту між сторонами, як колишнім подружжям. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 686/32426/19. Разом з тим, ч. 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, згідно з ч. 6 вказаної статті суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, її віку, враховуючи психічний та фізичний стан малолітньої дитини, відсутність даних про наявність будь-яких протипоказань, викликаних здоров`ям дитини, ставлення позивача до дитини та його бажання приймати участь у вихованні сина, а також те, що наявність висновку органу опіки та піклування з спірного питання не є обов`язковим, суд, оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визначення способів участі позивача у вихованні за наступним графіком: -Безперешкодні зустрічі з дитиною до досягнення нею п`ятирічного віку за участі відповідача або будь-яких інших осіб чи без таких - щовівторка, щочетверга з 18 год. 00 хв. До 20 год. 00 хв., щосуботи та щонеділі з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.; -Безперешкодні зустрічі з дитиною після досягнення нею п`ятирічного віку без участі відповідача або будь-яких інших осіб - щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., щосуботи та щонеділі з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; -Безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі відповідача після досягнення нею п`ятирічного віку - щороку у літній період строком на 14 діб; -Безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) кожного року 30-го жовтня з 08 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв.; -Безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято України з 08 год. до 22 год. 00 хв. Інші вимоги позивача суд вважає передчасними, адже доказів того, що між сторонами існує спір щодо обрання школи для дитини, а також невизначеності щодо фактичного проживання, перебування та навчання дитини, матеріали справи не містять. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та визначення способів участі у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial