Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

08 лютого 2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказано, що 28.10.1976 року батьки позивачів уклали шлюб. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, яке складене російською мовою, прізвище чоловіка - « [PERSON] » та дружини - « [PERSON] ». У позивача [PERSON] в свідоцтві про народження, яке видано 04.06.1981 року російською мовою було зазначено: « [PERSON] , [INFO] , отец - [PERSON] , мать - [PERSON] ». На даний час оригінал зазначеного свідоцтва про народження втрачено. 11.01.2022 року позивач [PERSON] повторно отримав свідоцтво про народження, відповідно до якого надруковано українською мовою: [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . У свідоцтві про народження позивача [PERSON] , яке видано 04.06.1985 року російською мовою зазначено: « [PERSON] , [INFO] , отец - [PERSON] , мать - [PERSON] ». Після розпаду СРСР батьки отримали нові паспорти громадян України. Матір отримала паспорт громадянина України, у якому її прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] ». Батько отримав паспорт громадянина України, у якому його прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] ». При досягненні позивачами 16 - річного віку, були отримані паспорти громадян України, у яких зазначено у графі прізвище українською мовою : « [PERSON] », а у графі прізвище російською мовою зазначено : « [PERSON] ». Той факт, що « [PERSON] », доводився позивачам рідним батьком, а [PERSON] - чоловіком підтверджується, наступним: - фактично у матері, позивачів, та у батька одне прізвище, але є розбіжності у написанні українською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] », а при написанні російською мовою прізвища співпадають - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу батьків, свідоцтвами про народження позивачів, які були видані російською мовою та паспортами громадян України поивачів, у графі «прізвище», яка надрукована російською мовою. Позивачі проживали разом з батьками, були зареєстровані за однією адресою, разом приймали участь у приватизації спірної квартири. Батько [PERSON] отримав свідоцтво про поховання № [NUMBER] від 06.01.2012 року їхньої матері [PERSON] . Позивач [PERSON] , отримав свідоцтво про поховання № [NUMBER] від 11.07.2021 року батька [PERSON] 07.03.2007 року позивачі, [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] , у зв`язку із чим кожному з них належить на праві спільної часткової власності в рівних долях, по ј частки спірної квартири. Загальна площа квартири становить 70,3 кв.м., в тому числі житлова площа 41,4 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло за № [NUMBER] від 07.03.2007 року. Право власності було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 27.04.2007 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також актуальною інформацією про нерухомість з Реєстру прав на нерухоме майно.. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у виді ј частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, шляхом проживання та реєстрацією разом зі спадкодавицею у квартирі [ADDRESS] . Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, кожному із спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після смерті [PERSON] належить по 1/12 (1/4 : 3) частки квартири [ADDRESS] . У зв`язку із вищенаведеним, кожному із спадкоємців після смерті [PERSON] належало по : 1/3 (1/4 + 1/12) спірної квартири. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємицями першої черги, після смерті [PERSON] є позивачі [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Позивачі, як спадкоємці першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст.1269, 1270 ЦК України, позивачі у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини до Другої Запорізької державної нотаріальної контори. Кожному з позивачів, після смерті [PERSON] , належить в спірній квартирі по 1/6 (1/3 : 2) частки спірної квартири. Таким чином, після смерті батьків, [PERSON] та [PERSON] кожному з позивачів належить по 1/2 (1/3 + 1/6) частки квартири [ADDRESS] . Позивачі звернулися до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 81/02-31 та вих. № 82/02-31 від 25.01.2022 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що ними не надано документів на підтвердження фактів родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , та не підтверджено факту укладання спадкодавцем шлюбу з гр. [PERSON] . В наданих свідоцтвах про народження та укладання шлюбу, правовстановлюючих документах виявлено різне написання прізвища спадкодавця, тобто існують розбіжності у визначенні суб`єкта та об`єкта спадкування. З урахуванням викладеного позивачі просять встановити факт родинних відносин, встановивши, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] , а також чоловіком [PERSON] , померлої [INFO] . Встановити право власності у порядку спадкування за законом: за [PERSON] на ј частки квартири [ADDRESS] (загальна площа якої 70,3 кв.м., в тому числі житлова 41,4 кв.м.) після померлих [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] ; за [PERSON] , на ј частки квартири [ADDRESS] (загальна площа якої 70,3 кв.м., в тому числі житлова 41,4 кв.м.) після померлих [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою № 334/811/22 від 10.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано від Другої Запорізької нотаріальної контори копії спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , як доказ у справі. Позивачі в судове засідання не з`явилися, від [PERSON] , який діє від свого імені та від [PERSON] , на підставі довіреності від 22.12.2021 року, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивачів, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане 07.03.2007 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради та зареєстроване 27.04.2007 року в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 232, р.№ 36220. Загальна площа квартири становить 70,3 кв.м., в тому числі житлова площа 41,4 кв.м. Актуальність права власності також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 298117132 від 05.02.2022 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина у виді ј частки квартири [ADDRESS] . У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, шляхом проживання та реєстрацією разом зі спадкодавицею у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відмітками у паспортах про реєстрацію за місцем проживання. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, кожному із спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після смерті [PERSON] належить по 1/12 (1/4 : 3) частки квартири [ADDRESS] . У зв`язку із вищенаведеним, кожному із спадкоємців після смерті [PERSON] належало по: 1/3 (1/4 + 1/12) спірної квартири. [INFO] [PERSON] \~помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги, після смерті [PERSON] є позивачі [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. Позивачі, як спадкоємці першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] . Кожному з позивачів, після смерті [PERSON] , належить в спірній квартирі по 1/6 (1/3 : 2) частки спірної квартири. Таким чином, після смерті батьків, [PERSON] та [PERSON] кожному з позивачів належить по 1/2 (1/3 + 1/6) частки квартири [ADDRESS] . У відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивачі звернулися до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 81/02-31 та вих. № 82/02-31 від 25.01.2022 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що ними не надано документів на підтвердження фактів родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , та не підтверджено факту укладання спадкодавцем шлюбу з гр. [PERSON] . В наданих свідоцтвах про народження та укладання шлюбу, правовстановлюючих документах виявлено різне написання прізвища спадкодавця, тобто існують розбіжності у визначенні суб`єкта та об`єкта спадкування. Дії державного нотаріуса щодо відмови у здійсненні нотаріальної дії є законними, такими, що не дають підстав для їх оскарження у судовому порядку. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, яке складене російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » зареєстрували шлюб 28 жовтня 1976 року в Будинку одруження м.Запоріжжя, актовий запис № 2590. У позивача [PERSON] в свідоцтві про народження, яке видано 04.06.1981 року російською мовою було зазначено: « [PERSON] , [INFO] , отец - [PERSON] , мать - [PERSON] ». Оригінал зазначеного свідоцтва про народження втрачено. 11.01.2022 року позивач [PERSON] повторно отримав свідоцтво про народження, відповідно до якого надруковано українською мовою: [PERSON] , [INFO] , у графі батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . У свідоцтві про народження позивача [PERSON] , яке видано 04.06.1985 року російською мовою зазначено: « [PERSON] , [INFO] , отец - [PERSON] , мать - [PERSON] ». У 1997 році [PERSON] отримала паспорт громадянина України, в якому прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] ». У 1998 році [PERSON] отримав паспорт громадянина України, відповідно до якого прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] ». При досягненні позивачами 16 - річного віку, були отримані паспорти громадян України, у яких зазначено у графі прізвище українською мовою : « [PERSON] », а у графі прізвище російською мовою зазначено : « [PERSON] ». Той факт, що російською мовою « [PERSON] », доводився позивачам рідним батьком, а [PERSON] - чоловіком підтверджується: свідоцтвом про укладання шлюбу російської мовою між « [PERSON] и [PERSON] , после заключения брака жене присвоєна фамилия [PERSON] », свідоцтвами про народження позивачів, які були видані російською мовою та зазначено прізвище « [PERSON] » у графі якого батьки зазначені за прізвищем російською мовою « [PERSON] », та паспортами громадян України позивачів, у графі «прізвище», яка надрукована російською мовою зазначено прізвище « [PERSON] ». [PERSON] отримав свідоцтво про поховання № 181043 від 06.01.2012 року [PERSON] . Позивач [PERSON] , отримав свідоцтво про поховання № [NUMBER] від 11.07.2021 року батька [PERSON] . Різниця у написанні прізвища позивачів та померлих [PERSON] , [PERSON] виникла при заповнені документів, пов`язаних із заповненням первинних документів російською мовою і подальшим перекладом українською мовою. Разом з тим позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права, оскільки виявлені розбіжності з написання прізвища батька у документах. У відповідності зі ст. 315 ЩІК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між громадянами. Встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, тому що пов`язано з оформлення права на спадщину. Встановлення такого факту можливо, якщо закон пов`язує з ним певні правові наслідки. Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачів, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved