Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис № 25867 від 16.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредит-Капітал» суми заборгованості за кредитним договором в сумі 13357, 30 грн. Про існування вказаного виконавчого напису позивачу стало відомо 20.01.2022 року, коли вона отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. про відкриття виконавчого провадження № 68116851 від 12.01.2022 року. З виконавчим написом позивач не згодна, вважає його таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25867 від 16.06.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 13357, 30 грн. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2022 року по справі відкрито провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подав, в судове засідання представник відповідача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа жодних пояснень суду також не надала, в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис № 25867 від 16.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредит-Капітал» суми заборгованості за кредитним договором в сумі 13357, 30 грн. Згідно з виконавчим написом з [PERSON] на користь ТОВ «Кредит-Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором № BLаЖГА00066262 від 25.08.2011 року, укладеного з ПАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 6797 від 27.03.2018 року є ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у розмірі 13357, 30 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 27.03.2018 року по 14.05.2021 року. Також встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено кредитний договір № BLаЖГА00066262 від 25.08.2011 року. У зв`язку з невиконання з боку [PERSON] умов кредитного договору ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з останньої суми заборгованості. Рішенням Орджонікідзевського районного суду у справі № 335/8378/15-ц від 22.01.2016 року з [PERSON] було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00066262 від 25.08.2011 року у розмірі 15490,63 грн., яка складається з: 5 510,35 грн. заборгованість по кредиту; 1 144,93 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 3 325,00 грн. заборгованість по сплаті комісії; 5510,35 грн. пеня, та судові витрати. Рішення набрало законної сили 02.02.2016 року. За примусовим виконання вказаного рішення банк не звертався, та, як випливає з оскаржуваного виконавчого напису, уступив 27.03.2018 року право вимоги відповідачу. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За приписами п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення виконавчих написів визначено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі по тексту - Порядок). Відповідно до п.п. 3.1-3.5 гл. 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі по тексту - Перелік). Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. П.2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, стягувачем додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 2.3 гл. 16 Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваної нотаріальної дії не було дотримано вимог діючого законодавства. Так, в порушення п. 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року N 1172, стягувачем не було надано третій особі засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також не надано розрахунку заборгованості, за стягненням якої стягувач звернувся до нотаріуса. Не надано таких доказів стороною відповідача і під час судового розгляду. Крім того, в порушення вимог п.п. 3.1-3.4 гл. 16 Порядку третя особа вчинила нотаріальну дію відносно заборгованості, відносно якої з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Враховуючи припис п. 3.4. гл. 16 Порядку про те, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, та те, що у кредитора право примусового стягнення боргу за кредитним договором № BLаЖГА00066262 від 25.08.2011 року виникло ще у 2016 році, коли набрало законної сили рішення Орджонікідзевського районного суду у справі № 335/8378/15-ц від 22.01.2016 року, третя особа порушила вимоги закону, вчинюючи оскаржувану нотаріальну дію і відповідачем пропущено строк, протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Більш того, відповідач не повідомив третю особу про наявність такого судового рішення. Також в порушення п. 2.3 гл. 16 Порядку відповідачем не надано третій особі доказу направлення письмової вимоги про усунення порушень. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. [PERSON] , як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved