Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати Договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11253354000 від 16.11.2007, неукладеним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14.01.2013 позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11253354000 від 16.11.2007 в сумі 125 228,43 гривень 43 копійки. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий збір у розмірі 1252, 28 грн. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Макарівського РУЮ від 05.04.2013 відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11253354000 від 16.11.2007, укладеного між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк». На думку позивача, оспорюваний договір вважається не укладеним, в зв`язку з тим, що з його змістом позивач не був ознайомлений, його не підписував і грошові кошти не отримував. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у складі головуючого судді [PERSON] від 24.11.2017 було відкрито провадження у справі. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-1249 від 31.10.2018, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Макаренко І.О. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у складі головуючого судді Макаренко І.О. від 08.01.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.04.2018 на адресу суду від ТОВ «Кредекс Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на ту обставину, що позивачем долучені у формі додатків копії документів, які в повній мірі спростовують зміст позовної заяви та підтверджують отримання готівки (кредитних коштів) [PERSON] , а також факт купівлі автомобіля за кредитні кошти отримані в ПАТ «УкрСиббанк» на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу. Разом з тим, існують 2 судових рішення, які набрали законної сили та якими встановлено факт отримання [PERSON] кредитних коштів та порушення кредитних зобов`язань щодо виконання нею умов Договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу. 20.02.2019 на адресу суду від ПАТ «УкрСиббанк» надійшло клопотання про визнання сторонни неналежним відповідачем у зв`язку з укладеним 20.04.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, за зобов`язанням, яке виникло на підставі Договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11253354000 від 16.11.2007 та заміною кредитора у зобов`язанні, що є підставою для процессуального правонаступництва у цьому спорі. ПАТ «УкрСиббанк» у задоволені позовних вимог просило відмовити. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. 16.11.2007 між Акціонерним Комерційним Інноваційним Банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11253354000, згідно якого АКІБ «УкрСиббанк» було надано [PERSON] кредит. Відповідно до умов кредитного договору, АКІБ «УкрСиббанк» надав позивачу кредит (грошові кошти) в сумі 22 580, 00 доларів 00 центів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 16.11.2014, згідно з графіком погашення кредиту, сплати за користування кредитом проценти у розмірі 13,00 % річних, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов кредитного договору. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, але не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. 09.02.2010 було укладено додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11253354000 було укладено зміни до п.1.3.4., щодо строку виплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Позивач умови Кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим, загальна заборгованість за кредитним договором становила 125 228,43 гривень 43 копійки. 20.04.2012 між АТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс`відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір Факторингу №05/12 (далі - договір факторингу). Згідно з даного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором. Відповідно до Договору факторингу (відступлення права вимоги) ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора за кредитним договором. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14.01.2013 позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11253354000 від 16.11.2007 в сумі 125 228,43 гривень 43 копійки. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий збір у розмірі 1252, 28 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.12.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 20.07.2015 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 11253354000 від 16.11.2007 у розмірі 29 056 грн.. 04 коп. та судові витрати у розмірі 441, 26 грн., а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як вбачається з рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14.01.2013, [PERSON] в судове засідання не прибула, в своїй письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала частково. Оскільки вказані вище рішення суду є чинними і мають по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно отримання позивачем кредитних коштів та порушення кредитних зобов`язань щодо виконання [PERSON] умов вказаного кредитного договору, відповідно до норм ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. Згідно з ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Останні щодо кредитного договору встановлені ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами кредитного договору виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Суд критично оцінює твердження позивача, що Договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11253354000 від 16.11.2007 вважається не укладеним, в зв`язку з тим, що з його змістом позивач не був ознайомлений, його не підписував і грошові кошти не отримував, оскільки, як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать підписи обох сторін у договорі. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін. Позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, останньою визнавалися, відповідні рішення позивачем не оскаржувалися. Таким чином, судом встановлено, що договір укладений в письмовій формі, містить всі суттєві умови передбачені законом для кредитних договорів, які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами. Доводи позивача відносно того, що він не укладав та не мав наміру укладати кредитний договір, спростовані наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховую вищевикладене,

Outcome: dismissed