Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 25 листопада 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1093. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25 листопада 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1093. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припиненні з причин різних поглядів на ведення спільного господарства, права і обов`язки подружжя в шлюбі та примирення є неможливим. Враховуючи, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися та причини, які спонукали її (позивача) наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та унеможливлює примирення, вважає, що шлюб існує формально, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Ухвалою суду від 25.03.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді 22.06.2022 року за вх. №10886 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу з підстав та за обставин, зазначених в позові, підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч.ч.5, 6 ст.128 ЦПК України, в т.ч. в порядку ч. 13 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання текстового SMS повідомлення з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, при цьому, відповідно до довідки про доставку SMS, SMS-повідомлення сформоване одержувачу [PERSON] 01.06.2022 року 10:37:59, на номер телефону [NUMBER] , доставлено: 01.06.2022, 11:41:00, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, а також відзив на позов відповідач не подавав. Судом, при цьому, відзначається, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на викладене вище, та, враховуючи, що позивач [PERSON] , крім заяви про розгляд справи без її участі, будь-яких інших заяв, клопотань в т.ч., про залишення позову без розгляду, чи заяв про відмову від позову на час судового розгляду справи не подавала, та виходячи з вимог ч.3 ст.13 ЦПК України, за якою учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, приймаючи також до уваги, що відповідач [PERSON] , будучи обізнаним щодо цивільної справи за позовом позивача [PERSON] про розірвання шлюбу, за яким (позовом) він є відповідачем, відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову про розірвання шлюбу, а також, доказів на підтвердження своїх заперечень не надав, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів, та у зв`язку з чим, вважає можливим розгляд справи за відсутності в судовому засіданні учасників справи, повідомлених судом в порядку вимог ст.128 ЦПК України, за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1093 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого долучено позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Крім того, судом також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на ведення спільного господарства, права і обов`язки подружжя в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. При цьому, судом відзначається, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем є її волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання її разом з відповідачем, не передбачено Законом і, зокрема, ст. 56 СК України, за змістом якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, при цьому, суд вважає, що позивач не може бути примушена до шлюбу з відповідачем проти її волі, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved