Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Представник позивача КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, в обґрунтування позову вказавши наступне. Відповідачі є користувачами послуг КП «Водоканал», які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] , але оплату за послуги підприємства в повному обсязі не вносять, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2009 року по 30.04.2021 року за ними утворилась заборгованість у розмірі 7\~800,06 гривень. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь КП «Водоканал» заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 7\~800,06 гривень та стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~270,00 грн. Ухвалою суду від 26.05.2022 року було скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2021 року по справі за позовом Комунального підприємства „Водоканал до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення; справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 09.06.2022 року від відповідачів надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідачі проти позову заперечують, просять суд застосувати строк позовної давності до заявлених у позові вимог, які перебувають поза межами трирічного строку позовної давності, про що подали відповідну заяву. В іншій частині позовні вимоги не визнають та наполягають на тому, що позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості не враховано здійснені ними платежі, відповідно до долучених до відзиву квитанцій, з урахуванням яких, на їх думку, заборгованість відсутня. Крім того, наполягали, що відповідач [PERSON] за вказаною у позові адресою не проживає, тому не має обов`язку оплачувати надані позивачем послуги. У зв`язку із зазначеним, відповідачі просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Інших заяв по суті справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що відповідачі нерегулярно оплачують вартість отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі, зазначеному у позові, яку він просить стягнути. Доводи відзиву щодо відсутності обов`язку відповідача [PERSON] оплачувати надані позивачем послуги вважає необгрунтованими, оскільки від відповідачів відповідних заяв не надходило. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у відзиві, просив у їх задоволенні відмовити. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] за вказаною у позові адресою не проживає, послугами позивача не користується, однак не заперечував, що про такі обставини позивача не було повідомлено у встановленому законом порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Статтею 6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги визначено, що виконавцями комунальних послуг, зокрема, постачання послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водопостачання та водовідведення», збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг на розрахунковий рахунок КП «Водоканал». Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя (а.с. 14-16). Згідно з довідкою КП «Водоканал» (а.с. 6) та розрахунком заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 3-5), за період з 01.04.2009 року по 30.04.2021 року відповідачам нараховано заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , загальним розміром 7\~800,06 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України). У даному випадку відповідачами подано заяву про застосування позовної давності. Як встановлено судом, позовна заява надійшла до суду 22.06.2021 року, відповідно до реєстраційного штампу на першій сторінці позовної заяви. При цьому, судом встановлено, що сума, яку просить стягнути позивач, складається із заборгованості за період з 01.04.2009 року по 30.04.2021 року та становить 7\~800,06 гривень. Частиною першою статті 264\~ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Судом встановлено, що строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості, заявлених до червня 2018 року не переривався та сплинув, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з квітня 2009 року по травень 2018 року включно, яка складає 6\~212,31 гривень, згідно з розрахунком позивача, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності. Вирішуючи позовні вимоги по заявленій до стягнення заборгованості за період з червня 2018 року по квітень 2021 року включно, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Статтею 12\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги передбачено,\~що надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до\~ст.\~9\~Закону України\~„Про житлово-комунальні\~послуги,\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Так, судом не встановлено, а відповідачем наданими суду доказами не спростовано правильності складення розрахунку позивача, згідно з яким за наданими послугами централізованого водопостачання і водовідведення за період з червня 2018 року по квітень 2021 року включно до сплати нараховано суму у розмірі 1\~587,75 гривень (7\~800,06 гривень - 6\~212,31 гривень). Поряд з цим, з досліджених судом копій квитанції, долучених відповідачами до відзиву, встановлено, що за період з червня 2018 року по квітень 2021 року відповідачами здійснено платежі загальним розміром 1\~376,35 гривень, що не спростовано представником позивача в ході розгляду справи та долученими до матеріалів справи доказами. Таким чином, за відповідачами залишається заборгованість по оплаті послуг централізованого водопостачання і водовідведення у розмірі 211,40 гривень (1\~587,75 гривень - 1\~376,35 гривень), що підтверджено дослідженими судом доказами, які є належними та допустимими, оцінюючи які у сукупності, суд вважає їх достатніми для обгрунтування підстав для стягнення заборгованості у зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості у розмірі 211,40 гривень відповідачами не сплачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими. Доводи відповідачів щодо відсутності обов`язку відповідача [PERSON] по оплаті послуг позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути, відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у розмірі 211,40 гривень. В іншій частині позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 гривні, на підставі ст. 540 ЦК України, у рівних частках.

Outcome: partial