Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт належності голові колгоспного двору [PERSON] свідоцтва про право власності від 15.02.1989, виданого на підставі рішення Городенківського РВК № 33 від 13.02.1989 на житловий будинок [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 06.10.2021 роз`єднано в два самостійні провадження справи: 1) за позовом [PERSON] до Росохацького старостинськрго округу Городенківської міської ради про визнання права власності на майно. 2) за позовом [PERSON] до Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради про встановлення факту родинних відносин. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок по [ADDRESS] старостинського округу Городенківської міської ради належав на праві власності дідусю позивачки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15.02.1989, виданого на підставі рішення Городенківського РВК № 33 від 13.02.1989. Однак, дане свідоцтво про право власності було втрачено. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем майна померлого був його син [PERSON] , оскільки він фактично прийняв спадщину, що підтверджується довідкою № 15-248 виданою 01.06.2021 Росохацьким старостинським округом. Крім нього інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не було. Однак, свідоцтва про право на спадщину він не отримав. [INFO] [PERSON] , батько позивачки, помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем майна [PERSON] є позивачка, крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не було. З метою оформлення спадщини після смерті батька, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із втратою свідоцтва про право власності на житловий будинок, згідно постанови від 20.04.2021 № 49/02-31 та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Ухвалою суду від 14.12.2021 залучено до участі в справі як співвідповідача - Городенківську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області. В судове засідання сторони, їх представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивачка подала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. [PERSON] помер [INFO] у віці 74 років в с. Краснопуща Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 21, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.05.2021 Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ). На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 68585 виданою 26.04.2021 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 116 [PERSON] (гол.колг.двору) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989, на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989 належить житловий будинок по [ADDRESS] . З довідки № 15-129 виданої 13.05.2022 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] змінено нумерацію з 11 на 5. Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 1460/01-16 від 23.11.2021 вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67399471 від 20.11.2021 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - не заведена. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України № 00030660014 формованого 07.05.2021 слідує, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 27.08.1987 відділом загсу Городенківського райвиконкому доводиться, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 27.08.1987 зроблено запис за № 48. Із копії по господарської книги Росохацької сільської ради з 01.01.1991 по 01.01.1995 рр в господарстві по [ADDRESS] , яке відносилось до колгоспного двору, були зареєстровані - голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2022 року по справі № 342/1196/21 (провадження 2-о/346/41/22) встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] був сином [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлено факт належності голові колгоспного двору [PERSON] свідоцтва про право власності від 15.02.1989, виданого на підставі рішення Городенківського РВК № 33 від 13.02.1989 на житловий будинок [ADDRESS] старостинського округу Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Рішення набрало законної сили 05.04.2022. Довідкою № 15-248 виданою 01.06.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради підтверджується, що на момент смерті [PERSON] в будинку в управління спадковим майном вступив [PERSON] , який здійснював догляд за будинком, обробляв земельну ділянку. З довідки № 15-124 виданої 10.05.2022 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що у житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] проживав [PERSON] , [INFO] . З наведеного слідує, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] фактично прийняв спадщину після його смерті, проте юридично не оформив. [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років м. Коломия Івано-Франківської області, актовий запис № 196, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.04.2017 Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.07.1974 Енгельською сільрадою Ягодинського району Магаданської області стверджується, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 30, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 24 жовтня 1992 року [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 534, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 24.10.1992 відділом загсу Коломийського міськвиконкому. Із копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що батьки позивачки, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено 23.08.1978 відповідний актовий запис за № 53. Копією спадкової справи № 24/2017, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М., доводиться, що позивачка [PERSON] 22 червня 2017 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48175730 від 22.06.2017 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 60835069, номер у нотаріуса 24/2017. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняли спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті батька [PERSON] . Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. № 49/02-31 від 20.04.2021 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно, а саме вищевказаний житловий будинок. Згідно з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 302574530 формованого 13.06.2022 відомості щодо права власності на будинок [ADDRESS] - відсутні. В газеті Коломийського рекламно-інформаційного тижневику «ЗР-Інформ» № 23(1325) від 04.06.2021 під № 989 розміщено оголошення про визнання недійсним втрачене свідоцтво на право власності на житловий будинок в [ADDRESS] видане Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення Городенківського виконкому № 33 від 13.02.1989 на прізвище [PERSON] . Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із довідки № 15-128 виданої Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради 13.05.2022 слідує, що у житловому будинку в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 проживали та були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається із вищенаведеного, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в даному господарстві проживали: голова двору [PERSON] та його син [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: [PERSON] та [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. [PERSON] проживаючи на час смерті разом із батьком [PERSON] та після його смерті вступив в управління спадковим майном, фактично прийняв спадщину після смерті батька, зокрема на належну батькові 1/2 частку в житловому будинку по [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] в цілому належить вищевказаний житловий будинок. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що вищевказаний житловий будинок споруджений в 1937 році. Як вбачається із висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Віконт-Сервіс ЛТД» на підставі договору Н01-0806/21 від 08.06.2021, ринкова вартість індивідуального житлового будинку літ.А, загальною площею 46,1 кв.м, житлова площа 17,6 кв.м., площа кухні 18,8 кв.м, з належними до нього сільськогосподарськими спорудами:огорожа літ. № 1-2 за адресою: [ADDRESS] - становить 90 918,00 грн. За даним житловим будинком рахується земельна ділянка площею 0,28 га, в тому числі ОБЖД - 0,25 га, ОСГ - 0, 03 га, що підтверджується довідкою № 15-125 виданою 10.05.2022 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивач прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. Проте, звернувшись до приватного нотаріуса Коломийського МНО про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на вищевказаний житловий будинок, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на вищевказане спадкове майно. Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до Городенківської міської ради слід задовольнити. Що стосується позивних вимог до Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради, то суд зазначає слідуюче. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 « Про утворення та ліквідацію районів», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області» - територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. Село Прикмище входять до Росохацького старостинського округу який входить до Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до переліку утворених старостинських округів Городенківської міської ради - Росохацький старостинський округ входить до Городенківської міської ради. З наведеного слідує, що Росохацький старостинський округ Городенківської міської ради не є належним відповідачем по справі. На підставі чого в задоволенні позовної вимоги [PERSON] до Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради слід відмовити. На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved