Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 2 вересня 2015 р. в с. Софіївська Борщагівка Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «VOLKSWAGEN», номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] та автомобіля марки «DAEWOO NEXIA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВСК «Київ Ре» за договором обов`язкового страхування № АІ 5276351. Потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем була виплачена потерпілому [PERSON] заподіяна шкода внаслідок ДТП у розмірі 31127,52 грн. Крім цього, МТСБУ було сплачено послуги аварійного комісара в розмірі 879 грн. Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь МТСБУ понесені витрати в розмірі 32006 грн. 52 коп., а також судові витрати. Заочним рішенням Голосіївського районного суду від 18 жовтня 2019 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, в порядку регресу задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоду, пов`язану з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 32006 гривень 52 копійки та судовий збір в розмірі 1762 гривні (а.с. 81-84). 30 березня 2020 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Сподар А.В. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 91-92). Представник позивача Сечко С.В. подав до суду заяву, в якій заперечив проти скасування заочного рішення (а.с. 110-111). Ухвалою Голосіївського районного суду від 16 липня 2010 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі №752/24796/18-ц., провадження № 2/752/6820/18 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування в порядку регресу, задоволено; заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року по вказаній цивільній справі, скасовано; справу призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 116-117) . Судові засідання неодноразово відкладалися через відсутність сторін та клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 29 червня 2022 року сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 96). Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 2 вересня 2015 р. в с. Софіївська Борщагівка Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «VOLKSWAGEN», номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] та автомобіля марки «DAEWOO NEXIA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача [PERSON] визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «DAEWOO NEXIA», номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність потерпілого на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВСК «Київ Ре» за договором обов`язкового страхування № АІ 5276351(а.с. 12). Як встановлено в судовому засідання на час скоєння даної ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля «DAEWOO NEXIA», номерний знак [NUMBER] , позивачем були надані копії довідки № 71644962 про дорожньо-транспортну пригоду від 2 вересня 2015 року (а.с. 6-7), довідки відділення ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району підпорядковане УДАІ ГУМВС України в Київській області про механічні пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася 2 вересня 2015 року (а.с. 16), копії фотокарток цього автомобіля (а.с. 41-43), протокол огляду транспортного засобу від 22 вересня 2015 року, за участю потерпілого та відповідача, підписаний оцінювачем [PERSON] (а.с. 34), розрахунки ремонтної калькуляції від 5 листопада 2015 (а.с. 36-40), звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 5 листопада 2015 року (а.с. 17-46). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З матеріалів цивільної справи вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, звернувся до Моторно (транспортного) бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9-10, 11). Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. МТСБУ був залучений експерт для здійснення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля «DAEWOO NEXIA», номерний знак [NUMBER] , послуги якого, як зазначив в позовній заяві позивач та не заперечив відповідач, склали 879 грн., які були сплачені МТСБУ. Відповідно до копії Звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с. 17-46) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ DAEWOO NEXIA, номерний знак [NUMBER] складає 37353,03 грн. В обґрунтування страхової суми позивачем надана суду довідка № 1 від 16 листопада 2015 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 48). Відповідно до Наказу МТСБУ № 6575 від 16 грудня 2015 року потерпілому [PERSON] була виплачена сума відшкодування - 31127,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6575рв від 17 грудня 2015 року (а.с. 47, 49). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 31127,52 грн. Також, позивачем було сплачено за послуги аварійного комісара в сумі 879 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучити аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, зазначених у статті 41 цього Закону. Разом з тим, необхідність застосування до відповідача виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріалами справи не підтверджується. З метою мирного врегулювання спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України направило відповідачу [PERSON] претензію з вимогою добровільно відшкодувати кошти, яка не була виконана останнім (а.с.50). Суд критично оцінює та не бере до уваги подану відповідачем розписку про надання [PERSON] коштів у розмірі 30000 грн. за ремонт автомобіля Део Нексія, який належить [PERSON] та копію товарного чеку (а.с. 94, 95), оскільки з них неможливо встановити хто такий [PERSON] та чи був відремонтований вказаний автомобіль останнім саме за ці кошти. Відповідач клопотання про допит в якості свідка [PERSON] та про залучення третьою особою потерпілого [PERSON] не заявляв. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Щодо вирішення питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду, суд зазначає наступне. При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Верховний Суд у постанові № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року зробив висновок по те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілому у ДТП виплачено МТСБУ 17 грудня 2015 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що даний позов до суду подано засобами поштового зв`язку 23.11.2018 року (а.с.53), строк позовної давності позивачем не пропущено, тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved