Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

30.12.2021 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:002:0041. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON] , за життя заповіту не залишив. Позивач як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. №417/02-14 від 13.12.2021 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. 03.02.2022 [PERSON] звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, які заявою від 25.05.2022 року уточнила та просить встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:002:0041. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2022 року зустрічний позов прийнято до свого провадження та об`єднано в одне провадження із первісним позовом. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, зустрічні позивні вимоги визнає. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечує проти задоволення первісних позовних вимог. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] більш ніж півроку постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавець був хворим, у безпорадному стані. [PERSON] його доглядала, купувала ліки, їздила з ним до лікаря. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі запису з погосподарської книги №5 (2016-2021 роки) с. Ларжанка виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради, Ізмаїльського району, що підтверджено довідкою №709, виданою 22.10.2021 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району; - земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 5122083200:02:002:0041 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №463432, виданого 29.11.2010 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 011052103059. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 11.01.2018 року відділом Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вищезазначене спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до\~інформаційної довідки\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~№ 68815858 від 15.04.2022 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М., інформація про заповіт складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 26.01.1964 року Новонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В судовому засіданні встановлено, що тривалий час спадкодавцем [PERSON] опікувалась онука [PERSON] , яка покупала йому ліки, забезпечувала засобами, необхідними для життя, оскільки він був тяжкохворий та знаходився в безпорадному стані, що підтверджено поясненнями свідка [PERSON] в судовому засіданні, також цю обставину в судовому засіданні підтвердила та визнала [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , яка є онукою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 14.02.1968 року Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 11.11.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.06.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », отримує право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою №709, виданою 22.10.2021 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Крім того, в судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. №417/02-14 від 13.12.2021 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved