Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити останньому тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити [PERSON] наближатися до заявниці [PERSON] на відстань менше 100 метрів. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] .. У шлюбі у них народилося двоє синів, які на даний час є повнолітніми. З липня 2021 року у сторін фактично припинилися шлюбні відносини. Вказує, що у провадження Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа № 607/22779/21 за її позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. А також зазначає, що 02 квітня 2022 року близько 11 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи у магазині « [INFO] » по [ADDRESS] , у якому заявниця здійснює підприємницьку діяльність, вчинив відносно неї насильство та безпричинно наніс [PERSON] декілька ударів кулаками у різні ділянки тіла, знівечивши його синцями та гематомами, чим спричинив їй тілесні ушкодження. Як вказує [PERSON] , слідчий їй повідомив про те, що на даний час за цим фактом завершено досудове розслідування і справа передається до суду. Окрім цього, 03 червня 2022 року близько 11 год. 00 хв. [PERSON] перебуваючи по [ADDRESS] , не дочекавшись рішення суду про поділ набутого спільного майна подружжя, найняв невідомих охоронців і намагався самоправно і незаконно проникнути у квартиру [ADDRESS] вказаного будинку, і насильницьким способом виселити з неї спільного старшого сина [PERSON] з дружиною та малолітньою дитиною, і знову вчинив щодо неї насильницькі дії, заподіявши заявниці тілесні ушкодження. Із вказаних підстав заявник [PERSON] просить видати [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] (фактичне місце проживання с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської) обмежувальний припис, яким заборонити йому наближатися до неї на відстань менше 100 метрів на строк шість місяців. У запереченнях на заяву про видачу обмежувального припису [PERSON] вказав, що із заявою не погоджується. Зазначає, що все майно набуте ним у шлюбі із [PERSON] , знаходиться у користуванні [PERSON] , тому дана заява подана для унеможливлення його доступу до даного майна. Пояснює, що 02 квітня 2022 року у мазанині «Водолій» з його сторони по відношенню до [PERSON] жодних насильницьких дій вчинено не було. Вказав, що він приїхав з метою здійснення підприємницької діяльності. Однак, заявниця почала загострювати ситуацію та провокувати конфлікт. Під час цієї зустрічі подряпала йому обличчя. Також, 06.06.2022 року коли він прибув із своїм представником, щоб увійти у належну йому квартиру [ADDRESS] , заявниця почала здійснювати агресивні дії щодо нього, а саме вкусила його за руку, подряпала обличчя та викрала його мобільний телефон. [PERSON] вказує, що під час обох інцидентів він не був їх ініціатором та не приходив до заявниці. Ініціатором обох конфліктів була [PERSON] [PERSON] вважає, що заявницею не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно неї, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому просить відмовити у задоволення заяви про видачу обмежувального припису. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник просили задовольнити заяву з підстав, викладених у ній. Вказала, що боїться [PERSON] , оскільки останній застосовує до неї фізичну силу. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та його представник заперечили щодо задоволення заяви. Вказали, що [PERSON] не вчиняє насильства відносно заявниці. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює менеджером магазину «Водолій» по [ADDRESS] повідомив, що у квітні 2022 року був свідком того, як у приміщенні вище вказаного магазину, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , відбувся конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , під час якого він чув крики [PERSON] про допомогу. Прийшовши на склад магазину, він бачив як [PERSON] наносив удари [PERSON] , при цьому тримаючи її за передпліччя та шию. Свідок вказав, що намагався цьому перешкодити та став між ними. Однак, як зазначає свідок, сварка продовжувалася і [PERSON] штовхав [PERSON] , у результаті чого остання вдарилася об стелаж. Пояснив, що конфлікт виник через газовий кран, який [PERSON] хотів забрати. Свідок [PERSON] , який є молодшим сином [PERSON] та [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що на початку червня 2022 року за адресою [ADDRESS] біля кварти [ADDRESS] , яка є спільною власністю його батьків, він був свідком того як відбулася сутичка за участю батька, який прийшов з невідомими йому особами, під час якої почалася бійка та в результаті чого постраждала його мати. Також повідомив суду, що у квітня 2022 року у мазанині « [INFO] », який знаходиться за адресою [ADDRESS] , бачив як [PERSON] розбороняє батька і матір. Вказав, що батько її штовхав, тримав за руки, а також кулаком наносив удари у плече. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який є старшим сином [PERSON] та [PERSON] , вказав, що 03 червня 2022 року під час конфлікту біля квартири [ADDRESS] , бачив як батько наносив удари матері, через що вона впала на підлогу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] неодноразово телефонує до неї та погрожує. Вказала, що її дядько [PERSON] , усього добився сам та на даний час залишився без нічого та немає де жити. Вказала, що [PERSON] ображає [PERSON] в той час, як останній ніколи її не бив. Допитана в судовому засіданні в якості свідка представник [PERSON] адвокат Сампара Н.М. показала, що 03.06.2022 року вона на прохання свого довірителя [PERSON] прибула до будинку за адресом [ADDRESS] . [PERSON] мав намір потрапити у належно йому квартиру [ADDRESS] у вказаному будинку, у якій проживає його старший син із дружиною та дитиною. [PERSON] попередив щоб звільнили належну йому квартиру, оскільки він має намір проживати у ній. Скориставшись дзвінком щоб увійти у квартиру, йому не відчинили. Далі прибіг старший син [PERSON] [PERSON] та наніс [PERSON] удар в голову, далі удари наносив молодший син [PERSON] . В подальшому прибігла заявник [PERSON] і накинулася на [PERSON] , дряпала та ображала його. Свідок вказала, що вона сказала [PERSON] викликати поліцію, на що заявник [PERSON] викрала телефон [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] не наносив тілесних ушкоджень [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка представник заявниці [PERSON] - адвокат Бочан І.П. в судовому засіданні показав, що 03.06.2022 року до нього зателефонувала в сльозах [PERSON] . Повідомила, що прийшов її чоловік [PERSON] із адвокатом та іншими невідомими особами та намагаються потрапити у квартиру [ADDRESS] . Приїхавши до будинку по [ADDRESS] , побачив [PERSON] , адвоката [PERSON] , сім сторонніх осіб з яких 4-5 у камуфляжній формі. [PERSON] вимагав звільнити квартиру в якій проживав його старший син із сім`єю. Свідок вказав, що він повідомив [PERSON] що він не вправі так чинити, оскільки це є самоправство. Вказав, що далі він привіз договір позички укладений щодо квартири [ADDRESS] , однак на це ніхто не зважав. Далі, [PERSON] намагалась не дати доступу [PERSON] до вказаної квартири, оскільки намагалась захистити сина, невістку та внука. В подальшому [PERSON] , пішла знімати побої. Після приїзду оперативної групи, [PERSON] сиділа на лавці біля будинку. [PERSON] , у присутності працівників поліції, підійшов ззаду до [PERSON] , схопив її за голову та перекинув з лавки. Свідок вказав, що бачив як [PERSON] застосовував фізичне насильство по відношенню до своєї дружини [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі від 06 лютого 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане 06 лютого 1993 року у с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, запис № 2. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 04.04.2022 року на підставі заяви [PERSON] зареєстроване кримінальне провадження №12022216040000303 за фактом того, що 02.04.2022 близько 11:00 [PERSON] , [INFO] , перебуваючи у приміщенні магазину « [INFO] », що розташований за адресою [ADDRESS] , наніс декілька ударів руками в різні ділянки тіла [PERSON] , [INFO] , чим спричинив тілесні ушкодження останній. Згідно консультативного\~висновку спеціаліста\~№ 4548\~від 04.06.20202\~року у\~ [PERSON] встановлено\~діагноз забій\~с/з\~правого плеча,\~забій лівого\~ліктьового суглобу,\~забій правого\~кульшового суглобу,\~забій тім`яної\~ділянки голови. Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно, які долучені судом за клопотанням адвоката Сампари Н.М. до матеріалів справи [PERSON] є власником гаражів: [ADDRESS] по [ADDRESS] у [ADDRESS] , гаража № [NUMBER] по [ADDRESS] , а також квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] . Згідно консультаційного висновку № 4607 від 03.06.2022 року за результатами самозвернення [PERSON] у останнього діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку під знаком ?, забій м`яких частин тімені зліва, множинні забої, кровопідливи правого плеча, післятравматичний поліартрит правого плечевого суглобу. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець із 11.01.2006 року та є платником єдиного податку, що доводиться долученими до матеріалів справи відповідними свідоцтвами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Левчук проти України" (заява № 17496/19), в якій визнав порушення ст.8 Конвенції з прав людини (право на повагу до приватного і сімейного життя). Згідно до ст.8 Конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни,для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. ЄСПЛ у даній справі вказав,що покладаючись на статтю 8 Європейської Конвенції з прав людини, суди не мають бути надмірно формалістичними у своїх рішеннях, які викликають у особи почуття безкарності та піддають Заявника, ще більшому ризику психологічного переслідування та нападу. Оглянуті в судовому засіданні відеоматеріали підтверджують наявність конфлікту між подружжям щодо володіння спільним майном подружжя. , та підтверджують факт вчинення [PERSON] насильства фізичного характеру відносно заявниці, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З пояснень як заявниці, так і заінтересованої особи, а також із показів свідків вбачається, що між сторонами існують неприязні відносини, а також існує конфлікт щодо володіння спільним майном подружжя, зокрема нерухомим майном до складу якого входять житлові квартири та приміщення-магазину для здійснення підприємницької діяльності, з приводу яких у Тернопільському міськрайонному суді вирішується спір щодо їх поділу. Також, судом вирішується справа щодо розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Так, судом встановлено, що 02.04.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , у приміщенні-магазині « [INFO] » по [ADDRESS] , мав місце конфлікт, в ході якого [PERSON] , згідно показів свідка [PERSON] та [PERSON] , наносив удари [PERSON] та штовхав її. Крім цього, 03.06.2022 року, повторно, між [PERSON] та [PERSON] мав місце конфлікт біля квартири [ADDRESS] , з приводу намагання [PERSON] потрапити у належну йому на прав власності вказану квартиру. Як показав свідок [PERSON] , в ході вказаного конфлікту його батько [PERSON] наносив удари його матері [PERSON] . Крім цього, свідок [PERSON] вказав, що біля будинку [ADDRESS] [PERSON] , у присутності працівників поліції, підійшов ззаду до [PERSON] , схопив її за голову та перекинув з лавки. Свідок вказав, що бачив як [PERSON] застосовував фізичне насильство по відношенню до своєї дружини [PERSON] . \~ \~ \~ \~Крім цього, факт конфлікту між [PERSON] та [PERSON] біля квартири [ADDRESS] доводиться наявними у матеріалах справи відеоматеріалами. З описаних вище фактів, судом встановлено, що в ході конфліктів, які виникають між [PERSON] та [PERSON] з приводу володіння майном, [PERSON] застосовує щодо [PERSON] фізичне насильство у виді нанесенні ударів, штовхання, що є підставою для застосування по відношенню до [PERSON] обмежувального припису у виді заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 100 метрів до [PERSON] на строк шість місяців. Суд вважає, що обмежувальний припис слід застосувати за виключенням приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та прилеглої до нього території за адресом: [ADDRESS] , враховуючи той факт, що між сторонами тривають судові спори з приводу розірвання шлюбу та поділу спільного майна, які розглядаються Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, участь в яких має право брати [PERSON] . Твердження [PERSON] про те, що застосування до нього обмежувального припису у виді заборони наближатися на відстань менше 100 метрів до [PERSON] обмежує його право на володіння та користування належним йому на праві власності майном судом до уваги не береться, оскільки особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку визначеному Законом №2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19). Крім цього, суд зауважує, що в ході розгляду справи судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживав, оскільки у вказаній квартирі протягом останніх шести років проживав його син [PERSON] із своєю сім`єю. Крім цього, у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] , які об`єднані в одну квартиру, проживає заявник [PERSON] разом із молодшим сином [PERSON] та у вказані квартирі протягом останнього періоду не проживав [PERSON] . У квартирі [ADDRESS] учасники справи не проживають, оскільки у вказаній квартирі не зроблений ремонт. Що стосується приміщення-магазину « [INFO] » по [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, судом встановлено, що протягом останнього періоду часу у вказаному приміщенні, зокрема в його частині, яка придатна до здійснення підприємницької діяльності, такою займається заявник [PERSON] та [PERSON] немає доступу до нього, що підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] . За встановлених обставин справи суд вважає, що застосування до [PERSON] обмежувального припису у виді заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до [PERSON] , окрім приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області є виправданим, та спрямоване на подальше запобігання виникненню конфліктних ситуацій між ними, які у випадку не застосування обмежувального припису, можуть призвести до заподіяння більш значної шкоди [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: partial