Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила, що на підставі договору дарування, вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Після отримання у власність квартири їй стало відомо, що з 2007 та 2012 року в квартирі зареєстровані колишні члени сім`ї колишнього власника, а саме [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою за формою 3 за №2337 від 09.09.2015р. виданої ЖЕД 701 Подільського району міста Києва. Дана обставина порушує її права, як власника квартири, оскільки кількість зареєстрованих осіб у житловому приміщення так чи інакше впливає на умови проживання в ньому а саме право отримувати субсидії на оплату комунальних послуг та послуг з утримання будинку. Представником [PERSON] , адвокатом Цілуванською С.С. було подано відзив на позовну заяву, яким просили закрити провадження у справі, аргументуючи тим, що даний позов [PERSON] вже подавався до Подільського районного суду м. Києва і 23.02.2021 року по ньому було винесено рішення. 02 квітня 2021 року Подільським районним судом м.Києва відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 25.11.2021 року та 01.06.2022 року [PERSON] , її представник [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливим розглянути цивільну справу без участі відповідачів, за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним у справі доказам, судом встановлено наступне. 20.05.1992 року видано ордер №6714 серія Б на житлове приміщення, №1 в будинку [ADDRESS] право на заняття квартири [PERSON] . Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в процесі приватизації було надано [PERSON] Відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації 29 січня 2002 року. 05.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS] . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бакай А.А та зареєстрований в реєстрі за №16. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема статті 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (стаття 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Згідно з нормою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved