Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 04 серпня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, яка направлена засобами поштового зв`язку 26 липня 2021 року. Позивач просить, з врахуванням уточнення до позовної заяви від 14.12.2021 року, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово; Стягнути з відповідача 3 000, 00 гривень на утримання дружини, але не менше в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати до досягнення новонародженого сина трьохрічного віку. В обґрунтування позову зазначено, що з Відповідачем перший шлюб уклала 29.09.2010 року. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Однак даний шлюб був розірваний судом. Проте згодом сторони примирились та почали проживати разом та в цей час Позивач завагітніла вдруге і [INFO] у сторін народився другий син [PERSON] . 14 січня 2021 року сторони вдруге зареєстрували шлюб. На момент звернення до суду спільний син [PERSON] проживає разом з позивачем. Відповідач знову залишив сім`ю та не виконує свої батьківські та чоловічі обов`язки в повному обсязі. Фактично сімейні відносини із відповідачем припинені з квітня 2021 року. Сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що не може забезпечити належний рівень життя дитини. Такий рівень Позивач не може забезпечувати, тому батько який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти з усіх видів заробітку (доходу). На даний час Відповідач отримує пенсію, як інвалід 3 групи (інвалідність в наслідок війни). Розмір таких доходів Позивачу невідомо і чи є ще додаткові доходи також. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 грудня 2021 року від Позивача до суду надійшла уточнення до позовної заяви. 11 січня 2022 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Відповідач з вимогами та обгартуванням категорично не погоджується. Зазначив, що сплачує аліменти на підставі рішення суду на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 20.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Також 16 липня 2021 року рішенням суду з Відповідача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 3 000,00 гривень з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 30.07.2021 року і до досягнення повноліття сина [INFO] . Відповідно станом на день подачі відзиву, на виконання вищезазначених рішень, а також додатково, Відповідач сплачує на користь своєї дружини близько 6 000, 00 гривень. Також зазначив, що ніде не працює, є інвалідом 3 групи, а відтак єдиним джерелом доходу є пенсія, з якої Відповідач перераховує своїй дружині на утримання спільних неповнолітніх дітей в середньому 6 000,00 гривень щомісяця. Тому не має можливості надавати для [PERSON] матеріальну допомогу. Щодо вимоги про стягнення на користь Позивача аліментів на її утримання будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530,50 гривень одноразовим платежем, Відповідач зазначив, що під час спільного проживання та під час другої вагітності у Позивача жодних претензій, втому числі і матеріального характеру не було. Також зазначив, що право вимоги у Позивача було тільки під час вагітності та припинилось після народження дитини. У зв`язку з вищевикладеним, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 10 лютого 2022 року від представника Позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Зазначено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Також надала до суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів встановленої відносно [PERSON] зі сплати аліментів на спростування твердження Відповідача про відсутність заборгованості по аліментам. В судовому засіданні 24 травня 2022 року, яке відбулось в режимі відеоконференції, представник Позивача адвокат Зуєва А.І. позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник заперечували, зазначили про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 06 червня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів. 29 червня 2022 року ввід представника Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. В судове засідання 29 червня 2022 року з`явився представник Позивача адвокат Зуєва А.І., яка позов підтримала та просила задовольнити. Інші учасник справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та не заперечується Відповідачем, [PERSON] та [PERSON] 29.09.2010 року зареєстрували шлюб, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано. В матеріалах справи є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року по справі № 522/8075/15-ц відповідно до якого позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільного сина- [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 20.04.2015 року та досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Судом встановлено, що з 14 січня 2021 року сторони повторно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , яке видано 14 січня 2021 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 20 листопада 2020 року виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . В матеріалах справи є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року по справі № 522/14359/21 відповідно до якого позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 30.07.2021 року і до досягнення повноліття сина [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2022 року по справі № 521/22070/21 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб зареєстрований 14 січня 2021 року Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 38, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвано. Як вбачається з позовної заяви та не заперечується Відповідачем по справі [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Звертаючись з позовом, Позивач зазначав, що не може забезпечити належний рівень життя [PERSON] , [INFO] , оскільки Позивач не працює та знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON] , а батько який є працездатним, зможе сплачувати аліменти з усіх видів заробітку (доходу). Статтею 75 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із частиною 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 85 Сімейного кодексу України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Звертаючись з позовом Позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово; Стягнути 3 000, 00 гривень на її утримання, але не менше в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати до досягнення новонародженого сина трьохрічного віку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію, як інвалід 3 групи (інвалідність в наслідок війни), що підтверджується поясненнями Відповідача та пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Інших доказів матеріального становища платника аліментів до суду не було надано. З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей на підставі рішення суду, відсутність доказів регулярного, не мінливого доходу, наявність у Відповідача інвалідності 3 групи в наслідок війни, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дружини у сумі 3 000, 00 гривень є завищеним та необґрунтованим. Проте, враховуючи обов`язок батька утримувати як матір дитини, так і саму дитину, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно, враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він за будь-яких обставин позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу дружині у вказаному розмірі. Виходячи зі встановлених доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово, суд зазначає наступне. Як вбачається з позовної заяви, Позивач зазначила, що після першого розлучення, вона продовжувала кохати свого колишнього чоловіка та не залишала надію на його повернення до сім`ї. Великим щастям було для позивача повернення Відповідача, який просив вибачення, що залишив Позивача із сином в скрутному становищі та у важкі часи. Під час спільного проживання, Позивач вдруге завагітніла. З [PERSON] . Позивач дійшов порузумінння і у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Як встановлено судом, сторони 14 січня 2021 року уклали вдруге шлюб, а фактично сімейні відносини з Відповідачем припинені з квітня 2021 року. Сторони проживають окремо. Також, як зазначає Позивач у своїй позовній заяві, з часу залишення сім`ї Відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання Позивача під час вагітності, хоча мав таку можливість, оскільки він фактично є фізично здоровий та працездатний. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає, що Позивач суперечить сама собі, оскільки як було встановлено [INFO] народився син [PERSON] (сторони на той час проживали разом та у них було порузуміння). А з квітня 2021 року сторони почали проживати окремо та Відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання Позивача. З огляду на вищевикладене, суд критично відноситься до твердження Позивача, що Відповідач під час вагітності не надавав грошову допомогу. Також суд приймає до уваги, що під час вагітності Позивача, остання не зверталась до суду з вимогами про стягнення аліментів під час вагітності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово є необґрунтованою. Таким чином, судом з`ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та оцінені належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожного окремо й у їх сукупності. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: partial