Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку з відповідними господарсько-побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивачу на праві власності належить 23/100 частини вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. 07.04.2015 за реєстровим № 3-441, дублікат якого видано цим же нотаріусом 25.04.2016 р. № 3-477, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 58056881 від 25.04.216 р., сформованого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. щодо реєстрації права власності 07.04.2015 р. № 9314247. Відповідачу [PERSON] належить 77/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 09.02.2012 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 185-С/ЖБ від 06.02.2012 року , зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майнав 28.02.2012 р. , номер запису: 26611 в книзі д. 371-26. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2018 р. за № 2834812, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 261947626 від 16.06.21р. Позивач вказує, що сторони домовились про порядок володіння та користування нерухомим майном, що перебуває в їхній спільній частковій власності таким чином, що кожен із них користується відокремленими спорудами вказаного домоволодіння з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та самостійними виходами. Також сторони по справі здійснили поділ вказаної вище земельної ділянки таким чином, що житлові і нежитлові об`єкти нерухомості, які використовуються окремо кожним із них на земельних ділянках, які були виділені кожному із них, що підтверджується Договором про порядок володіння та користування спільним майном, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 08.11.2018 року № 3-1162. Позивач виявив бажання здійснити поділ у натурі належної домоволодіння, оскільки існує технічна можливість виділення кожній із сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості, проте відповідач на окремий виділ домоволодіння не погоджується. Так, як позивач, як співвласник майна має право вимагати поділу в натурі належних йому з відповідачем житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, однак відсутній чіткий правовий механізм реалізації прав позивача та відмова відповідача у поділі , останній змушений був звернуся до суду з даним позовом. Розгляд справи здійснюється у порядку загального позовного провадження з викликом сторін відповідно до ухвали суду від 22.10.2021 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити, Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 23/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., 07.04.2015 за реєстровим № 3-441, дублікат якого видано цим же нотаріусом 25.04.2016 р. № 3-477, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 58056881 від 25.04.216 р., сформованого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. щодо реєстрації права власності 07.04.2015 р. № 9314247. Відповідачу [PERSON] належить 77/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 09.02.2012 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 185-С/ЖБ від 06.02.2012 року , зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майнав 28.02.2012 р. , номер запису: 26611 в книзі д. 371-26. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2018 р. за № 2834812, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 261947626 від 16.06.21р. Отже, спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. 08.11.2018 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. посвідчено Договір про порядок володіння та користування спільним майном, укладеним між [PERSON] та [PERSON] та Договір поділу ( виділу в натурі) земельної ділянки, розташованої під вказаним домоволодінням. Згідно висновку ТОВ «Б_Т_І» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 23.10.2020 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] може бути поділений без проведення будівельних робіт. Склад новоутворених об`єктів після поділу житлового будинку ї їх адреси : - Житловий будинок №1 під літ. «А» ( гр. приміщень №1, №3), загальною площею 103, 5 кв.м, житловою площею 65, 8 кв.м, надвірні будівлі: сарай літ «Б», вбиральня літ. «Г», споруди під № 1, №2,1 за адресою: [ADDRESS] ; - [ADDRESS] ( гр. приміщень №2), загальною площею 136,6 кв.м, житловою площею 57, 1 кв.м, надвірні будівлі: сарай літ «В», погріб під літ. «Ж», споруди під № 3-6, за адресою: [ADDRESS] ; Під належною [PERSON] частиною будинку та окремо визначеними господарсько-побутовими будівлями і спорудами, якими вона користується знаходиться окрема земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0.0517 га, кадастровий номер 8000000000:85:166:0020 . Під належною [PERSON] частиною будинку та окремо визначеними господарсько-побутовими будівлями і спорудами, якими він користується, знаходиться окрема земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0.0483 га, кадастровий номер 8000000000:85:166:0030. Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач , як співвласники домоволодіння, що знаходиться у спільній частковій власності, домовились про порядок володіння та користування нерухомим майном, що перебуває в спільній частковій власності таким чином, що кожен із них користується відокремленими спорудами з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та з самостійними виходами, що стверджується також даними до даного до матеріалів справи технічного паспорта на житловий будинок. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст. ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної гласності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- ІЗОцсІЗ зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7 від 04.10.1991 р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена -(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Як встановлено вище, сторони по справі добровільно здійснили розподіл між собою вказаного будинковолодіння з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та самостійними виходами, а також земельною ділянкою, проте поділити в натурі вказаний житловий не вбачається можливим через відсутність згоди на це відповідача, Оскільки існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства та сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які перебувають у їхньому індивідуальному користуванні, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі зазначеного та

Outcome: approved