Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.03.2022 р. Зазначає, що відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дитини, із лютого 2022 р. частково допомагає матеріально та виділяє по 1400 грн. на місяць, однак вважає, що цих коштів не достатньо на утримання неповнолітнього сина, тобто відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що відповідач працює в Республіці Польща та Литовській Республіці та має регулярні доходи, займається транспортуванням в Україну та реалізацією транспортних засобів, аліменти нікому не сплачує, стягнення за виконавчими документами з боржника не проводиться, непрацездатні батьки на його утриманні не перебувають, а вона тимчасово не працює і сама займається вихованням та утримує дитину, а син хворіє, потребує обстеження і лікування та відповідного харчування. Вважає, що власних коштів, які витрачає вона на сина недостатньо для лікування та повноцінного забезпечення його життя. Крім того, дитині необхідно створити належні умови і забезпечити одягом, продуктами харчування та ін. на що необхідні значні кошти, а ухилення відповідача від належної матеріальної підтримки дитини погіршує майновий стан сім`ї. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просить його задовольнити. Пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмір 5000 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не ухиляється від утримання сина, добровільно надає кошти у розмір 1400 грн. Крім того, зазначив, що за рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25.03.2019 р. сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2019 р. (від дня подачі позову) і до досягнення дитиною повноліття, автомобіль належить його племіннику, а він час від часу ним користується згідно з довіреністю. Він періодично їздив на сезонні роботи за кордон, від яких отримував доходи, але з початку 2022 р. він у зв`язку з воєнним станом не їздить за кордон, не працює, за допомогою до служби зайнятості не звертався. Просить позов задовольнити частково в розмірі 1100 грн., тобто в мінімальному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.03.2022 р. (а.с. 8). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а син перебуває на утриманні матері. Також встановлено, що відповідач в добровільному порядку надає допомогу позивачу на утримання дитини у розмірі 1400 грн. Дана обставина сторонами не заперечується. Позивач, в свою чергу, наполягає на примусовому стягненні аліментів, оскількивважає, що цих коштів не достатньо на утримання неповнолітнього сина, тобто відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач тимчасово не працює, син хворіє, потребує обстеження і лікування та відповідного харчування. В даний час утримання, проживання, створення необхідних умов для нормального розвитку дитини необхідні значні кошти, а ухилення відповідача від належної матеріальної підтримки дитини погіршує майновий стан сім`ї. Таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої дитини, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 грн. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, не звертався за допомогою до центру зайнятості, однак має нерегулярний дохід від роботи за кордоном, крім того за рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25.03.2019 р. відповідачем сплачуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2019 р. (від дня подачі позову) і до досягнення дитиною повноліття, має у власності нерухоме майно (земельну ділянку). З врахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини в сумі 1900 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає, окрім неповнолітніх дітей. Доказів про неможливість за станом здоров`я чи з інших підстав сплачувати кошти на утримання дитини не надано. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов задоволено на 38 % (1900 грн. х 100 % : 5000 грн.), то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 377,11 грн. (38 % х 992,40 грн. : 100 %). Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу в матеріалах справи наявні договір про надання правничої допомоги № 11 від 06.05.2022 р., попередній (орієнтований) розрахунок розміру витрат на оплату послуг, правничої допомоги та винагороди адвоката у цивільні справі, квитанція до прибуткового касового ордеру від 06.05.2022 р. на суму 1500 грн. У зв`язку з наведеним, з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 570 грн. (38 % х 1500 грн. : 100 %), оскільки такі витрати документально підтверджені.

Outcome: partial