Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 07.06.2022 у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та зобов`язання вчинити дії, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено, визнано за [PERSON] право власності на грошові кошти у розмірі 331 110 (триста тридцять одна тисяча сто десять гривень) 00 копійок та відсотки по них, що зберігаються на особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі договору №SAMDNWFD0071671073901 від 15.08.2017, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та зобов`язання вчинити дії - відмовлено. На підставі ст. 246 ЦПК України, суд ухвалив відкласти вирішення питання про судові витрати, призначивши судове засідання на 12:30 год. 13.06.2022. 03.05.2022 позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав клопотання про долучення до справи доказів витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Крім цього, подав докази відправлення [PERSON] вказаного клопотання з додатками. У первісній позовній заяві позивач просить стягнути на його користь судові витрати. У відзиві та зустрічній позовній заяві [PERSON] також просила стягнути на її користь судові витрати у справі. У судове засідання належним чином повідомлені сторони та їх представники не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] вказав у клопотанні, що правничу допомогу у вказаній справі надає йому адвокат Ратич Т.М. Витрати на професійну правову допомогу - винагорода адвоката Ратича Т.М. адвоката визначено у пп. 4.10 Договору про надання правової допомоги №91/20 від 28.10.2020 та становить 35 000,00 грн. Порядок сплати винагороди адвоката сторонами договору узгоджено у пп. 4.10 вказаного Договору. Таким чином, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] просить стягнути визначену суму витрат на правову допомогу та посилається при цьому на постанови ВС від 31.01.2022 у справі №185/5421/21, від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, а також від 22.01.2021 у справі №925/1137/19. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] заперечень чи заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката щодо стягнення на користь [PERSON] судових витрат у справі у розмірі, заявленому до відшкодування, не подавали. У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Згідно ордеру на надання правової допомоги сері ВС №1043317, адвокат Ратич Т.М. ж представником [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №91/20 від 28.10.2020. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №91/20 від 28.10.2020, [PERSON] та Ратич Т.М. прийшли згоди про внесення змін до вищезазначеного договору, а саме доповнено п .4 підпунктом 4.10, згідно якого загальна вартість послуг адвоката становить 35 000,00 грн. Вартість послуг, визначена договором, клієнт сплачує адвокату протягом 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/123/20. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Так, згідно позиції ВС у справі №826/1216/16 від 27.06.2018, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане також знаходить своє підтвердження у правовій позиції ВС, викладеній у справі №638/7748/18 від 23.11.2020. Водночас, згідно постанови ВС у справі №185/5421/21 від 31.01.2022, Верховний Суд вказав на те, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, така за весь час дії договору не змінюється залежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. На підтвердження факту отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат, [PERSON] подано ордер, договір про надання професійної правничої допомоги та додаткову угоду до договору, яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, така запроваджена для визначення розміру витрат, тоді як у межах цієї справи сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Разом із тим, у постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також у постановах ВС від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 та від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц. Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих [PERSON] доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що останнім було обґрунтовано вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суду надано докази, які підтверджують понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у зазначеному у заяві розмірі, а саме: ордер, договір про надання правової допомоги №91/20 від 28.10.2020, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №91/20 від 28.10.2020, дії адвоката відповідають умовам такого договору. Таким чином, з огляду на викладене та матеріали справи, з урахуванням складності справи та тривалості провадження, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відтак, враховуючи те, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено, сума сплаченого судового збору позивачем за зустрічним позовом [PERSON] у розмірі 5 910,14 грн. розподілу між сторонами не підлягає та залишається за останньою. Водночас, у зв`язку із ухваленням рішення щодо задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] , судовий збір у розмірі 3 311,10 грн. за подання до суду позовної заяви та 421,00 грн. за подання заяви про забезпечення доказів (разом 3 732,10 грн.) належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved