Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

У липні 2020 року позивач ТОВ «Агро Газ Трейдінг» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом, в якому просив, а саме: визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ «Агро Газ Трейдінг», інформацію, розміщену на сторінці [PERSON] у соціальній мережі Фейсбук наступного змісту: «Приватизировать «за мнимые долги» будет компания «Агро Газ Трейдинг», которая сама должна ОПЗ до 100 млн. грн.»; зобов`язати [PERSON] , протягом 10 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили опублікувати на своїй сторінці в соціальній мережі Фейсбук: спростувати наступне твердження: «Приватизировать «за мнимые долги» будет компания «Агро Газ Трейдинг», которая сама должна ОПЗ до 100 млн. грн.», зазначивши, що така інформація є недостовірною. Позовні вимоги позивач обґрунтовує ти, що 18.06.2020 року українським політологом [PERSON] на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук було опубліковано інформаційний матеріал «Одесский припортовый завод готовят к банкротству и к последующей «теневой» приватизации. «Приватизировать «за мнимые долги» будет компания «АгроГазТрейдинг», которая сама должна ОПЗ до 100 млн. грн.». Позивач вважає, що у даному матеріалі поширено недостовірну інформацію, яка являється негативною та такою, що не відповідає дійсності, у вигляді, доступному для ознайомлення необмеженому колу осіб та, яка дискредитує ділову репутацію позивача, тобто, вказана інформація є недостовірною та такою, що підриває ділову репутацію позивача через те, що [PERSON] вживає стверджувальну форму, з якої через словосполучення: «за мнимые долги» вбачається, що ТОВ «Агро Газ Трейдінг» має намір приватизувати АТ «Одеський припортовий завод» в обхід встановленої законом процедури або іншим незаконним шляхом. Також позивач зазначив у позові, що зі сторінки учасника ТОВ «Агро Газ Трейдінг» [PERSON] у соціальній мережі Фейсбук відповідачу було відправлено вимогу від 24.06.2020 року №1731 про спростування недостовірної інформації. На зазначену вимогу, 01.07.2020 року відповідач надав відповідь, в якій вказав про те, що у своїй статті він спирався на дані, опубліковані в ЗМІ. Також у відповіді відповідач зазначив, що він готовий розглянути по суті лист за умови, що товариство надасть докази відсутності заборгованості перед заводом. На зазначену відповідь відповідача 07.07.2020 року позивач направив свої контраргументи, вказавши про те, що надання документів, підтверджуючих відсутність заборгованості ТОВ «Агро Газ Трейдінг» перед АТ «Одеський припортовий завод» є неможливим, оскільки запитувані документи становлять комерційну таємницю для обох підприємств. На повторну вимогу позивача спростувати недостовірну інформацію відповідь від відповідача не надійшла. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальний строк для подання заяв по суті справи. 28.12.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зазначив, зокрема, що оскаржуваний позивачем фрагмент не є інформацією, твердженням про факти, а є оціночним судженням. Вважає, що позивач не надав жодного доказу щодо порушення його особистих немайнових прав, тобто, немає доказів шкоди особистим немайновим правам, і немає доказів, що через поширення програми існують реальні перешкоди повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. 11.05.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав про те, що в оскаржуваній інформації має місце твердження про намір ТОВ «Агро Газ Трейдінг» приватизувати АТ «Одеський припортовий завод» без дотримання процедури, встановленої Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», що беззаперечно порушує право ТОВ «Агро Газ Трейдінг» на недоторканість ділової репутації, передбаченого ст.ст. 94, 201 ЦК України, оскільки створює у стороннього спостерігача чітке враження про наміри ТОВ «Агро Газ Трейдінг» порушити норми діючого законодавства у сфері приватизації державного майна. Вважає, що посилання відповідача на виривання позивачем твердження із контексту матеріалу та на те, що твердження є заголовком/узагальненням матеріалу не спростовує доводів позовної заяви, оскільки у твердженні міститься недостовірна інформація про наміри ТОВ «Агро Газ Трейдінг» приватизувати завод незаконним шляхом поза межами законної процедури приватизації, а чинне законодавство не містить положень, які б виключали можливість спростування інформації, зазначеної у заголовках до інформаційних матеріалів. Також у відповіді на відзив позивач звертає увагу на те, що відповідач неодноразово зазначає, що поширене ним оціночне судження ґрунтується на фактичній основі та має фактичне підґрунтя, оскільки підставою для такого судження відповідача є інформація з великої кількості опублікованих у всесвітній мережі Інтернет матеріалів, які не оскаржені позивачем, а тому відповідач вважає зазначену з цих матеріалів інформацію достовірною. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, направив до суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Разом з цим, суд ухвалив розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача, оскільки станом на 22.06.2022 року провести відеоконференцію неможливо за відсутності інтернет зв`язку в Шевченківському районному суді м. Києва. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. За змістом ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч.1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно зі ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України. Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, а ст. 299 ЦК України закріплено право фізичної особи на недоторканність ділової репутації. Отже, за змістом приписів ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта. Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст. 94 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. У відповідності до визначення термінів, що містяться в ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація це - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно із абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 (далі - Постанова) під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Основними принципами інформаційних відносин є, серед іншого, достовірність і повнота інформації (ст. 2 Закону України «Про інформацію»). Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Частиною 1 та ч. 2 ст. 7 України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з цим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. За визначенням абз. 5, 6 п.15 Постанови поширена інформація є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, оскільки, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку цієї особи, порушує її право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Агро Газ Трейдінг» є юридичною особою, яка займається, зокрема, добуванням природного газу, оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами та має взаємовідносини з АТ «Одеський припортовий завод» щодо переробки давальницької сировини. Відповідач [PERSON] є журналістом та, в свою чергу, членом Національної спілки журналістів України. З матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення спору у даній справі стало поширення 18.06.2020 року відповідачем на офіційній його веб-сторінці в мережі Fасеbоок (Фейсбук) спірної інформації, а саме: було опубліковано інформаційний матеріал «Одесский припортовый завод готовят к банкротству и к последующей «теневой» приватизации» в якому зазначено, що «Приватизировать «за мнимые долги» будет компания «АгроГазТрейдинг», которая сама должна ОПЗ до 100 млн. грн.». Відповідач не заперечує про поширення ним оскаржуваної інформації на офіційній його веб-сторінці в мережі Fасеbоок (Фейсбук). Позивач вважає, що у даному матеріалі поширена оскаржувана інформація, яка викладена у формі фактичних тверджень, є недостовірною та такою, що підриває його ділову репутацію, оскільки з даної публікації вбачається, що ТОВ «Агро Газ Трейдінг» має намір приватизувати АТ «Одеський припортовий завод» в обхід встановленої законом процедури або іншим незаконним шляхом. Судом враховано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» (п.46) зазначено, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Судом досліджено, що спірна інформація, а саме в частині: «… компания «АгроГазТрейдинг», которая сама должна ОПЗ до 100 млн. грн.» не є оціночними судженнями, є фактичними твердженням, які підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так, за клопотанням представника відповідача ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року витребувано у АТ «Одеський припортовий завод» належним чином завірені акти звірки взаємних розрахунків заборгованості між АТ «Одеський припортовий завод» та ТОВ «Агро Газ Трейдінг», які було складено протягом з серпня 2019 року по червень 2020 року включно. Суд, дослідивши зазначені акти звірки, які надані АТ «Одеський припортовий завод» на виконання вказаної вище ухвали, встановив про наявність заборгованості ТОВ «Агро Газ Трейдінг» перед АТ «Одеський припортовий завод» на суму до 100 млн. грн. Таким чином, відповідачем доведено, що поширена ним спірна інформація щодо заборгованості позивача перед АТ «Одеський припортовий завод» є достовірною, тоді як позивачем не надано суду належних та допустимих доказів недостовірності (не відповідності дійсності) такої інформації. Крім того, судом встановлено, що оскаржувана інформація «за мнимые долги», яка зазначена в контексті - «Приватизировать «за мнимые долги» будет компания «АгроГазТрейдинг» має оціночний характер, тобто не містить фактичних даних та виражає ставлення автора матеріалу «Одесский припортовый завод готовят к банкротству и к последующей «теневой» приватизации» к ситуації щодо можливої приватизації АТ «Одеський припортовий завод», а отже, оскаржувана інформація «за мнимые долги» викладена у формі оціночного судження, оскільки не підлягає спростуванню. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Окрім того, суд звертає увагу, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Ці принципи мають особливе значення, коли йдеться про пресу. Хоча преса не повинна переступати меж, встановлених, inter alia, для «захисту репутації інших осіб», на ній лежить обов`язок повідомляти інформацію та ідеї на політичні теми так само, як і в інших сферах, які становлять громадський інтерес. І не лише засоби масової інформації мають завдання повідомляти таку інформацію та ідеї, а й громадськість має право отримувати їх (п. 41 рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (абз.1 п. 15 Постанови). Таким чином, для задоволення позовних вимог має бути встановлено наявність всіх вказаних вище чотирьох обставин. Отже, виходячи із фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що поширена відповідачем спірна інформація «… компания «АгроГазТрейдинг», которая сама должна ОПЗ до 100 млн. грн.» є недостовірною (не відповідає дійсності), а спірна інформація «за мнимые долги», яка зазначена в контексті - «Приватизировать «за мнимые долги» будет компания «АгроГазТрейдинг» є фактичним твердженням, а також того, що внаслідок поширення відповідачем спірної інформації було порушено особисті немайнові права позивача, а відтак, відсутні усі обставини у сукупності, що становлять юридичний склад правопорушення, на яке посилається позивач, а тому позовні вимоги ТОВ «Агро Газ Трейдінг» до [PERSON] про спростування недостовірної інформації не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed