Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

24.12.2021 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті його матері відкрилась спадщину, яка він прийняв, але, після смерті спадкодавця позивач не зміг оформити право власності на земельні ділянки, які його мати успадкувала після смерті баби позивача. Нотаріус відмовив позивачу видати спідоцтво про право власності на земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про право власнсоті спадкодавця на земельні ділянки. Позивач звернувся до суду та просив захистити його право власнсоті шляхом визнання права на оформлення у власність земельної ділянки у порядку спадкування. Також позивач просив суд витребувати спадкову справу №56/2002 у Баришівської районної державної нотаріальної контори, заведеної 01.02.2002 за померлою [PERSON] . Ухвалою суду від 29.04.2022 відкрито провадження у справі задоволено клопотання позивача та витребувано спадкову справу №56/2002 у Баришівської районної державної нотаріальної контори, заведеної 01.02.2002 за померлою [PERSON] . 05.05.2022 до суду надійшло клопотання від Студениківської сільської ради про розгляд справи без участі відповідача та визнання позовних вимог у повному обсязі. 11.05.2022 від Баришівської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №56/2002 від 01.02.2002 [PERSON] . 03.06.2022 закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 27.06.2022. Враховую те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Семенівської сільської ради Баришівського району Київської області від 12.07.2005 №47 «про попередній розгляд та затвердження списків власників сертифікатів на земельну частку (пай), які написали заяви на визід з колективного підприємства і оформленнядержавного акту на право влансоті на землю» затверджено список з 968 громадян, які виявили згоду на отримання державних актів на право приватної власності на землю, що претендують на 968 повних земельних ділянок (паїв), а також список 32 власників сертифікатів, які померли, і претендували в разі виготовлення державних актів на 32 повних паїв (а.с. 22). Матеріалами справи встановлено, що до вказаного списку включено [PERSON] (а.с. 23). Таким чином, [PERSON] після смерті надано право на земельну частку (пай) для ведення товрного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки виконавчого комітету Семенівської сільської ради Баришівського району Київської області від 06.06.2019 № 270 (а.с. 19) земельні ділянки (паї) померлої [PERSON] згядно розподілу становлять: - рілля №0184 площею 2,1886 га, - сіножать №1784 площею 0,3095 га, - пасовище №2787 площею 0,5489 га. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 02.01.1997 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Фактичним і єдиним спадкоємцем після її смерті стала її дочка [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 22.05.1954 (а.с. 12). Після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 05.05.1957 (а.с. 13). Право власнсоті на вищевказані земельні частки (паї) не оформлювала. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24 квітня 1996 року (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.3.200 (а.с. 14). 01.02.2022 позивач звернувся в Баришівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини (а.с. 53). Також, матеріали спадкової справи містять заяву від чоловіка спадкодавця [PERSON] від 09.10.2001 про відмову від прийняття спадщини на користь свого сина [PERSON] (а.с. 57). Матеріали спадкової справи містять заяву від сина спадкодавця [PERSON] від 09.10.2001 про відмову від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON] (а.с. 57). 01.02.2002 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Семенівка» розміром 3,24 умовних кадастрових гектарів (а.с. 59). 15.12.2021 Баришівська районна державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки рілля №0184 площею 2,1886 га, сіножать №1784 площею 0,3095 га, пасовище №2787 площею 0,5489 га, що розташовані на території Семенівського старостинського округу Бориспільського району Київської області, які були розподілені на ім`я баби позивача [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власнсоті спадкодавця на дані зомельні ділянки (а.с. 67). Статтею 1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям . Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. У випадку, якщо особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку чи до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП, вважається, що за життя така особа не реалізувала свого права на земельну частку. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу РСР. Відповідно до положень статті 524 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У статті 527 Цивільного кодексу УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 Цивільного кодексу УРСР). Таким чином, [PERSON] , яка не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку власників сертифікатів на земельну частку (пай), за життя не реалізувала свого права на земельну частку (пай). За таких обставин, відсутні підстави для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки позивачем не надано доказів про те, що [PERSON] - його мати, як спадкодавець, набула таке право за життя. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, в постанові від 17 березня 2020 року, у справі № 396/1683/18-ц.

Outcome: dismissed