Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

12.11.2021р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (далі - відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 245079, виданий 28.06.2021р., вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів у сумі 18 442 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. з урахуванням: 6 000 (шість тисяч) грн. - заборгованості за тілом кредиту; 12 417 (дванадцять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 60 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 25 (двадцять п`ять) грн. - плати за вчинення виконавчого напису. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює водієм в ТОВ "Євроліга Транс", де з серпня місяця 2021р. з його заробітної плати здійснюється відрахування в сумі 1 014 грн. 30 коп. щомісячно. Після того, як він поцікавився в бухгалтерії підприємства на підставі чого не отримує заробітну плату в повному обсязі, йому було повідомлено, що відрахування коштів з зароблених ним коштів здійснюється на підставі постанови про примусове виконання виконавчого напису винесеної старшим державним виконавцем Врадіївського РВ ДВС Південного МРУ МЮ (м. Одеса) Діцуленко Н.І. При зверненні ним до останнього для ознайомлення з матеріалами справи було з`ясовано, що 18.08.2021р. Постановою старшого державного виконавця Врадіївського РВ ДВС Південного МРУ МЮ (м. Одеса) Діцуленко Н.І. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису № 245079, виданого 28.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та винесено постанову ВП № 6654930 про стягнення з позивача на користь відповідача борг в розмірі 18 442 грн. 60 коп. з яких: 6 000 (шість тисяч) грн. - заборгованості за тілом кредиту; 12 417 (дванадцять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 60 коп. - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 25 (двадцять п`ять) грн. - плати за вчинення виконавчого напису. При ознайомлені з копією виконавчого напису вбачається, що борг у розмірі 18 442 грн. 60 коп. виник за кредитним договором № 1411393 від 26.02.2021р., який був ніби то укладений між позивачем та відповідачем. При цьому позивач зазначає, що він не укладав будь-яких кредитних договорів з відповідачем. Окрім цього, як зазначає позивач, у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. зазначено, що він зареєстрований за адресою [ADDRESS] , хоча на справді місце його реєстрації є [ADDRESS] , що вказує на те, що даний виконавчий напис надуманий, анкетні дані та інші відомості позивач не надавав взагалі відповідачу. На підставі вищевикладеного, посилаючись на приписи ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р., позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 245079, виданий 28.06.2021р., відповідно до якого з нього стягнуто грошові кошти у сумі 18 442 грн. 60 коп. є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 15.11.2021р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. До участі у справі залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Врадіївський відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі миколаївської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крім того вищевказаною ухвалою від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. витребувано документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 28.06.2021р. № 245079. Однак станом на 16.06.2022р. ухвала від 15.11.2021р. в частині витребування доказів не виконана та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не повідомлено суд про причини невиконання останньої. Водночас 13.12.2021р. від відповідача - директора ТОВ "Фінансова компанія управління активами" Велікданова С.К. надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. За ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки позивач станом на 16.06.2022р. не надав своєї згоди на врегулювання спору за участю судді, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося. При цьому 13.12.2021р. від відповідача - директора ТОВ "Фінансова компанія управління активами" Велікданова С.К. надійшла заява, в якій останній визнав позов, просив задовольнити позовні вимоги, а також просив вирішити питання щодо розподілу судового збору з урахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Позивач у жодне із підготовчих судових засідань не з`явився , хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представниця позивача адвокатка Миронець Л.А. в жодне із підготовчих судових засідань не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 16.06.2022р. представниця позивача адвокатка Миронець Л.А. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за наслідками проведення підготовчого судового засідання у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Справу розглянути за її відсутності та відсутності її довірителя, оскільки вони не можуть з`явитися до суду через введення в Україні воєнного стану. Також просить повернути позивачу 50% сплаченого судового збору. Представник відповідача в жодне із підготовчих судових засідань не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у жодне із підготовчих судових засідань не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представниця третьої особи Врадіївського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Діцуленко Н.І. в жодне із підготовчих судових засідань не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 25.05.2022р. третьої особи Врадіївського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Діцуленко Н.І. звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності, рішення винести на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, та те, що відповідачу та третім особам було достатньо часу для подання до суду відзиву на позов, пояснень, клопотань, заяв, тощо, з доказами на підтвердження своїх заперечень та доводів, організації і забезпечення участі свого представника в судовому засіданні, а також належного повідомлення останніх про час, дату і місце судового розгляду та не повідомлення суд про поважні причини нез`явлення в судове засіданні, суд вважає за можливе розглянути спір по суті за наявними у справі доказами. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Як вбачається з матеріалів справи 28.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинений виконавчий напис за реєстровим № 245079 (далі - виконавчий напис) про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 1411393 від 28.06.2021р. за період з 20.06.2021р. по 27.06.2016р. у розмірі 18 442 грн. 60 коп., а саме: 6 000 (шість тисяч) грн. - заборгованості за тілом кредиту; 12 417 (дванадцять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 60 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 25 (двадцять п`ять) грн. - плати за вчинення виконавчого напису. 18.08.2021р. старшим державним виконавцем Врадіївського районного відділу ДВС Південного МРУ МЮ (м. Одеса), Діцуленко Н.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису (виконавче провадження № 66545930). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроліга Транс" за вих. № 11/11 від 11.11.2021р. вбачається, що позивач дійсно працює в ТОВ "Євроліга Транс" водієм автотранспортного засобу з 05.02.2021р. (наказ 1-К від 04.02.2021р.) по теперішній час. 03.08.2021р. з заробітної плати позивача здійснюються відрахування в розмірі 1 014 грн. 30 коп. щомісячно. Станом на 11.11.2021р. загальна сума відрахувань становить 3 042 грн. 90 коп. Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Статтями 87 та 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р., стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У відповідності до п.п. 3.1.-3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.99 № 1172. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001р. передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (в редакції чинній станом на 30.11.2016р. - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Отже, станом на 28.06.2021р. - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При чому Верховний Суд України у постанові від 05.05.2017р. у справі № 6-887цс17 висловив правову позицію, згідно якої з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.01.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14. Водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас ч. 2 ст. 142 ЦК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Таким чином позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп., а відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved