Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

в листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив суд стягнути з ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" на свою користь 25296,43 грн. страхового відшкодування витрат на лікування, 11525,80 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, та 1841,11 грн. страхового відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив про те, що 09.06.2020 року близько 21 год. 25 хв. на вул. Промисловій у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який здійснив наїзд на мотоцикл марки "Honda CBR 600 RR", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] та пасажира - [PERSON] . Як встановлено матеріалами справи, власником транспортного засобу марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, 19.06.2020 року водій мотоцикла, [PERSON] , від спричинених тілесних ушкоджень помер, а він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (рана у ділянці підборіддя), перелом нижньої щелепи в області кута зліва; струс головного мозку, закрита травма грудної клітки (переломи 1,2 ребер з правого боку); закрита травма лівого плеча; перелом діалізу лівої плечової кістки на межі середньої та дистальної третин (зі зміщенням уламків); садна тіла, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] була застрахована в ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" відповідно до полісу «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АО1301264. 03.08.2020 року позивачем було повідомлено страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду та подано до неї заяву про виплату страхового відшкодування. Однак, ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" не здійснив виплату страхового відшкодування. В зв`язку з цим змушений звернутись до суду. Ухвалою від 07.12.2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.59-60). Ухвалою від 24.05.201 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 90). До судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.8). Відповідач у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити рішення відповідно до ст. ст. 274-279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.06.2020 року близько 21 год. 25 хв. на вул. Промисловій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який здійснив наїзд на мотоцикл марки "Honda CBR 600 RR", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] та пасажира - позивача, [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, 19.06.2020 року водій мотоцикла [PERSON] , від спричинених тілесних ушкоджень помер у КНП "КМКЛ №17", а позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (рана у ділянці підборіддя), перелом нижньої щелепи в області кута зліва; струс головного мозку, закрита травма грудної клітки (переломи 1, 2 ребер з правого боку); закрита травма лівого плеча; перелом діалізу лівої плечової кістки на межі середньої та дистальної третин (зі зміщенням уламків); садна тіла, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. По факту дорожньо-транспортної пригоди слідчим управлінням Головного управління національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100010003390 від 10.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 236 КК України. На лікування позивача витрачено 25 296,43 грн. (а.с. 25-37). 03.08.2020 року на адресу страхової компанії позивачем було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 31.07.2020 року та заяву від 31.07.2020 року про виплату страхового відшкодування (а.с.36-39). Листом від 13.08.2020 року № 51-4862 страхова компанія ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" повідомила позивача про зупинення розгляду його заяви про страхове відшкодування до прийняття рішення відповідного суду у справі щодо кримінального провадження (а.с. 41). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, водія транспортного засобу автомобіля марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , була застрахована в ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" відповідно до полісу «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АО1301264 (а.с. 36). У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 1.5 статті Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Положення ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із лікуванням потерпілого. Згідно ст. 24 цього ж Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеної в постанові від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки" визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обставинами справи підтверджено, що шкода здоров`ю позивача була завдана саме транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки. Тому, суд з огляду на надані стороною позивача докази вважає, що вимога про відшкодування суми страхового відшкодування витрат позивача на лікування в розмірі 25 296,43 грн. підлягає задоволенню повністю. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача щодо визначення розміру страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності розмір 11 525,80 грн., виходячи з наступного. Як визначено довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, виданій позивачу КНП "Київська міська клінічна лікарня № 17", позивач був непрацездатним в період з 09.06.2020 року по 26.06.2020 року, що складає в загальному 47 днів (а.с.70). Довідкою про дохід № ІУ000000026 від 14.08.2020 року, виданою за місцем роботи позивача у ТОВ "ІМПОРТ-СЕРВІС", визначено, що середньоденна заробітна плата позивача за лютий 2020 року по березень 2020 року становить 221,65 грн. (4 987,65 грн. + 4 099,97 грн. = 9087,62 грн./41 роб. день = 221,65 грн.). З оглядку на кількість днів непрацездатності (47 днів) розмір страхового відшкодування пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності становить 10 417,55 грн. (221,65 грн. х 47 днів). = 10 417,55 грн. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З огляду на положення вказаної статті, суд вважає за можливе стягнути з ТОВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 785,70 грн. (25 296,43 грн. + 10 417,55 грн.) х 5%) =1 785,80 грн. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial