Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. Позовну заяву мотивує тим, що спільне життя між ними не склалося з причин різних характерів та поглядів на сімейне життя, шлюб існує формально, збереження сім`ї неможливе, а тому він просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується його розпискою. 15 червня 2022 року позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також просить судові витрати покласти на нього. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 20 травня 2022 року відповідач подала нотаріально завірену заяву про визнання позовних вимог, в якій вказала, що позов визнає, вважає, що їх спільне проживання як подружжя неможливе. Їй відомо, що розгляд справи відбудеться 15 червня 2022 року о 09 год. 30 хв. і вона просить розглянути справу без її участі. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом ЗАГС Столбцовського районного виконавчого комітету Мінської області 31 жовтня 2014 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 жовтня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 31 жовтня 2014 року зроблено запис №213. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] ; дружині [PERSON] . Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і бажають розлучитися. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивач просить судові витрати покласти на нього, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Outcome: approved