Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 55 167,79 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2020 року у м. Києві по вул. Борщагівській, 195 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі № 760/10149/20 [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-119344801. 27 квітня 2020 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся [PERSON] . Також 27.04.2020 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся потерпілий. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 52 220 грн. Моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодовано збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 52 220,79 грн., а також витрати на аварійного комісара у розмірі 1 382,20 грн. та витрати на оплату послуг у справі в розмірі 1 564,80 грн. З посиланням на п. 38.2 ст. 38, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст. 1191 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу кошти у розмірі 55 167,79 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.01.2022 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 09.03.2022 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідач [PERSON] , 25.04.2020 року о 14 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Борщагівській, 195, керуючи автомобілем марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не надала переваги в русі автомобілю марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку вона мала намір перестроїтися, внаслідок чого здійснила зіткнення з останнім, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. п. 10.1, 10.3 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі № 760/10149/20. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач зазначає, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження чого надано витяг з пошуку полісів відносно транспортного засобу з державним номерним знаком [NUMBER] . 27 квітня 2020 року водій автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 27 квітня 2020 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування також звернувся власник пошкодженого автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Відповідно до розрахунку вартості колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди та розміру регламентної виплати від 27.07.2020 року, складено на підставі звіту № 096/М/2020 про оцінку вартості відновлювального ремонту «VOLKSWAGEN POLO», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, розмір регламентної виплати власнику пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] , складає 52 220,79 грн. З матеріалів справи убачається, що договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 31.07.2020 року згідно наказу № 3.1/247 від 29.07.2020 року здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 52 220,79 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1480851 від 31.07.2020 року. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред`явило вимоги до [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.04.2020 року, про відшкодування суми сплачених коштів, пов`язаних з виплатою власнику пошкодженого транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] , регламентної виплати в розмірі 52 220,79 грн. Положеннями частини 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За заявленими вимогами позивачем до розміру заявленої до стягнення суми включено також витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1 382,20 грн. та витрати на послуги по справі у розмірі 1 564,80 грн. За правилами частини 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому суд враховує наступні обставини. Пунктом 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно матеріалів справи, позивачем були понесені витрати пов`язані з оплатою послуг робіт аварійного комісара у розмірі 1 382,20 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 184 від 28.05.2020 року та платіжним дорученням № 1479766 від 26.06.2020 року. Також позивачем були понесені витрати пов`язані з оплатою послуг з надання доступу для розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою програмної платформи у розмірі 1 564,80 грн., що підтверджується рахунком на оплату № АО626 від 28.07.2020 року та платіжним дорученням № 1481042 від 14.08.2020 року. Разом з тим, положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика (МТСБУ) вимагати відшкодування вартості витрат на послуги аварійного комісара та послуг з оцінки транспотного засобу в порядку регресної вимоги у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на встановлення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню в порядку регресу з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не убачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] витрат на послуги аварійного комісара в сумі 1 382,20 грн. та витрат з надання доступу для розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою програмної платформи у розмірі 1 564,80 грн. в порядку регресу, тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачена останнім регламентна виплата у розмірі 52 220,79 грн. Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України також з відповідача на користь МТСБУ слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в дохід держави у розмірі 2 270 грн.

Outcome: partial