Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Токар О.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] за період з 24.07.2015 по лютий 2021 року включно. В подальшому уточнено позовні вимоги, а саме позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.08.2015 року, нараховані за період з 24.07.2015 року по лютий 2021 року в сумі 132333 грн. 75 коп.. Позов мотивовано тим, що [PERSON] в 2015 році звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та з позовом про стягнення аліментів. 03.08.2015 року рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 24.07.2015 року і до повноліття доньки. Разом з тим, в зв`язку з примиренням позовну заяву про розірвання шлюбу було повернуто [PERSON] та фактично шлюб було розірвано за рішенням суду від 15.06.2021 року. Позивач стверджує, що до початку 2021 року він з дружиною та донькою проживали разом, а останні знаходилися на його повному утриманні, він в повній мірі виконував зобов`язання по утриманню родини, а тому відповідачка не зверталася до примусового виконання рішення про стягнення аліментів. 11.03.2021 року Кареринопільським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 698/745/15-ц від 10.03.2021 року та нарахована заборгованість за аліментами з 24.07.2015 року складає 144314 грн. 85 коп., що порушує права позивача та є незаконним, а факт спільного проживання є істотною обставиною для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково в частині звільнення від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 66000 грн. про, що подала письмову заяву. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача адвокат Токар О.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідачка та представник відповідачки адвокат Замковенко В.М. в судовому засіданні підтримали заву про часткове визнання позовних вимог в іншій частині позову заперечили. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, заслухавши сторони, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 16.10.2010 року зареєстрували шлюб у Єрківській селищній раді Катеринопільського району Черкаської області про, що зроблено відповідний актовий запис за № 16. Згідно копії свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до копії рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.08.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 24.07.2015 року і до її повноліття. Відповідно до копії рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.06.2021 року зареєстрований 16.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 11.03.2021 року старшим державним виконавцем Катеринопільського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 10.03.2021 року про стягнення аліментів та зроблено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який станом на лютий 2021 року складає 132333,75 грн. Позивач вважає, що заборгованість нарахована безпідставно, так як позивач з дружиною та донькою з 2014 р. і по лютий 2021 р. проживали разом в будинку за адресою: [ADDRESS] , останні перебували на його повному утриманні так як відповідачка немала постійного заробітку, а позивач працює офіційно складачем поїздів у Виробничому підрозділі Шевченківської дирекції залізничких перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та має стабільний заробіток, про що надано копії довідок про доходи № 100 від 17.03.2021р., № 210 від 12.08.2021р. та № 101 від 03.05.2022р.. Факт спільного проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в період з 2016 поку по лютий 2021 року, а також перебування на утриманні позивача [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданою позивачем довідкою від 16.08.2021р. № 1267, виданою Єрківською селищною радою. Яка судом сприймається критично, оскільки відповідно до листа № 706 від 02.11.2011р. Єрківською селищною радою повідомлено про відсутність відомостей про перебування [PERSON] на утримані [PERSON] в період спільного проживання з 2016 року по лютий 2021 року, а довідку № 1267 від від 16.08.2021 року визнється помилковою. Це свідчить про те, що члени комісії, що складали акт про втановлення факту проживання не обізнані з особистим життям позивача та відповідачки та не можуть надати достовірну інформацію, а клопотання про допит свідків з зазначеного питання в суді не заявлялося. Крім того, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] не оспорюється відповідачкою, але ніяк не доводить факту утримання позивачем доньки [PERSON] . Більш того, стороною позивача не надано жодних доказів з приводу того, що [PERSON] за період спільного проживання з [PERSON] та дитиною з 2015 р. по вересень 2021 р. надавав кошти на утримання доньки, а з пояснень відповідачки вбачається, що остання була необізнана з розміром доходу чоловіка. Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, які б слугували підставою для повного звільнення від сплати заборгованості аліментів, позивачем суду надано не було. Разом з тим, з наданого суду копії паспорта для виїзду за кордон вбачається, що відповідачка [PERSON] в період часу з 21.06.2018р. по 11.08.2018р. та 31.05.2019р. по 01.08.2019р. знаходилась за межами України, що не є безумовною підставою вважати, що донька проживала разом з матір`ю вказаний період та знаходилась на її утриманні. Відповідачкою не надано суду доказів своїх заперечень в частині не предявлення виконавчого листа до виконання після ухвалення рішення про стягнення аліментів на її користь в 2015 році та звернення до стягнення через 6 років після ухвалення рішення. Відповідачкою подано заяву про часткове визнання позову в розмірі 66000 грн., оскільки позивач та відповідачка дійшли спільної згоди щодо нарахованої заборгованості по аліментах стягнутих на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.08.2015 року. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася в період з липня 2015 року, суд виходить з положень ч. 2\~ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Згідно із ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В Постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року по справі № 706/136/16-ц суд дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених\~ст. 197 СК\~умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.\~181, ст.\~183 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Тому проживання неповнолвтньої [PERSON] , разом з батьком та матір`ю, суд вважає суттєвою обставиною, яка є підставою для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів на утримання [PERSON] .. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки позивач та відповідачка, дійсно проживали з дитиною, яка знаходилась на їх спільному утриманні, що не заперечується сторонами, між ними є домовленість про розмір заборгованості по несплачених аліментах, нараховане стягнення заборгованості з аліментів на користь відповідачки не сприятиме забезпеченню інтересів дитини, навпаки, погіршить її забезпечення необхідними для життя та розвитку речами. Часткове звільнення позивача від заборгованості за аліментами, навпаки, відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а [PERSON] необхідно частково звільнити від сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.08.2015 року, нараховані за період з 24.07.2015 року по лютий 2021 року в сумі 66\~000 грн. 00 коп.. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Судові витрати, понесені сторонами по оплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги залишити за сторонами.

Outcome: partial