Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує вони з відповідачем перебували у шлюбі з 18.11.2010 до 01.12.2020. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є і в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона утримує та виховує сина фактично сама. З часу розірвання шлюбу відповідач надавав їх кошти у березні 500 грн. та у квітні 700 грн. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча він здоровий, працездатний та має змогу це робити. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він позов визнає, просить розглянути справу без його участі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на утриманні у позивачки [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , батьком якої є і в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Ці факти підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , актом обстеження умов проживання, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 1 ст. 18, п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач має змогу утримувати свою дитину, доказів про його хворобу чи наявність інших утриманців відповідач суду не надав, позов визнав, суд вважає справедливим стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,40 грн. витрат зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved