Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 31 січня 2003 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 8. Подружнє життя з відповідачем не склалося. За час їхнього спільного проживання виявилося, що сторони мають різні характери, погляди на життя, сім`ю, моральні та духовні цінності. Через все це сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, що унеможливлює спільне їх проживання як подружжя. Позивач вважає, що їх сім`я з відповідачем давно розпалися, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними необхідно розірвати. З відповідачем позивач останні роки разом не проживає, спільного господарства не веде, подружніх стосунків не підтримує, спільних неповнолітніх дітей не мають. Не дивлячись на вказані обставини, відповідач не бажає розірвати шлюб в позасудовому порядку. Через цю обставину позивач змушений звертатися до суду про розірвання шлюбу. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.32). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2022 року у задоволенні заяви [PERSON] про надання строку на примирення відмовлено (а.с.61). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2022 року за клопотанням [PERSON] справу було призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі (а.с.62-63). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.81-82). [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник позивача направила до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 89). [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. Від відповідача в котре надійшла заява про відкладення розгляду справи, але доказів поважності причин відкладення суду надано не було. Також направила до суду відзив на позовну заяву, в якій просила у задоволенні позову відмовити, оскільки з вимогами Позивача вона не погоджується, бажає зберегти сім`ю з Позивачем, та вважає що родинні відносини можливо зберегти та повернути любов між ними, взаємоповагу та розуміння. Вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка має проблеми зі здоров`ям, а тому потребує піклування батька. Відповідачка бажає примиритися з Позивачем, оскільки час від часу спілкуються з відповідачем по телефону (а.с. 36-49). 10.12.2021 року представник [PERSON] - [PERSON] направила до суду заперечення щодо надання часу на примирення, оскільки з позовом про розірвання шлюбу позивач звернувся ще 30 вересня 2021 року. Розгляд справи призначено судом на 20 січня 2022 року, тобто через чотири місяці з моменту звернення до суду. Протягом двох місяців, які вже минули після звернення позивача з позовом до суду, будь-якого примирення між сторонами не відбулось, оскільки вже тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, тощо. В свою чергу, дізнавшись про те, що позивач подав позов до суду, відповідач почала зводити наклеп на позивача, безпідставно звинувачувати його у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів проти держави, чим створила позивачу, як військовослужбовця ЗСУ проблеми на службі. Окрім цього, відповідач почала через соціальні мережі всіляко ображати позивача, публікуючи відносно позивача компрометуючу та неправдиву інформацію. В результаті таких неправомірних дій, конфлікт між позивачем та відповідачем ще більше загострився. Про будь-яке примирення з відповідачем позивач навіть чути не хоче. В 2018 році позивач вже звертався з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем (справа № 362/4540/18), проте погодився з умовляннями відповідача та забрав позовну заяву. За три роки сторони не зуміли порозумітись та зберегти сім`ю, відповідно на глибоке переконання позивача, за декілька місяців, які відповідач просить надати на примирення, нічого не зміниться. Посилання відповідача на те, що остання бажає зберегти шлюб заради доньки сторін, не відповідає дійсності. По перше, донька сторін - [PERSON] є повнолітньою, по друге, позивач регулярно спілкується з донькою та матеріально її утримує, що стверджується письмовими доказами по справі № 362/5398/21 про стягнення аліментів з позивача на утримання доньки, яка перебуває на розгляді у судді Лебідь-Гавенко Е.М., по третє, розірвання шлюбу між сторонами жодним чином не вплине на взаємовідносини позивача та доньки. Згідно норм міжнародного права шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (а.с.53-56). ? Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, заперечення позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 31 січня 2003 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою 2 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (а.с.19, 29). Згідно консультаційного висновку спеціаліста № 82 від 05.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , проходила обстеження, діагноз - правобічний с-подібний скаліоз поперекового відділу ІІ ст. (а.с.25) Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За положеннями ч. 2 ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 200/952/18 та підкреслив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом вбачається, що позивачем подано позовну заяву до суду в вересні 2021 року. Провадження у справі було відкрито в жовтні 2021 року. За досить тривалий час перебування справи в провадженні суду сторони не примирилися, відсутні будь-які доводи та докази, що сторонами вживались заходи, спрямовані на примирення з метою налагодження та підтримання шлюбних стосунків. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтверджується тим, що судом надавалось достатньо часу для того щоб сторони могли примиритись, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, наявність повнолітньої дитини, яка ні є дитиною-інвалідом, а є студентом 2-го курсу, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Outcome: approved