Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором №05-101813007-Ф від 21.02.2007р., у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, в розмірі 1328,87 долари США та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін /а.с. 18/. 10.05.2022 року представником позивача подано в суд заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення /а.с. 24/. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістив, відзив на позов до суду не подав. За таких обставин, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 21.02.2007 року Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №05-101813007-0. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 17 000 доларів США на строк з 21.02.2007 року по 20.02.2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5 % річних. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2011 року по справі №2-179/2011 стягнути солідарно з [PERSON] та поручителя [PERSON] , на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 15124,38 доларів США, 3602,72 грн. та 6804,68 грн. штрафу, а також судові витрати сумі 1434,86 грн. з кожного. Рішення суду набрало законної сили, на його виконання позивач отримав виконавчі листи, які неодноразово подавалися до відповідних відділів державної виконавчої служби, з метою йото примусового виконання, однак вони поверталися без виконання. На даний час виконавчий лист по справі №2-179/2011 про стягнення заборгованості з [PERSON] перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака Віталія Миколайовича, в межах виконавчого провадження №67313196. В ході виконавчого провадження №67313196 боржник ігнорує вимоги приватного виконавця, заборгованість в добровільному порядку не погашає, декларацію про майновий стан до виконавця не надає, до свого помешкання доступу не надає. Таким чином заборгованість про рішенню суду непогашена та станом на 27.12.2021р. складає 15124,38 доларів США. Відповідно до статей 526, 530, 610, ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142іс 19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Так і проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Невиконаним відповідачем рішення суду порушує майнові права та інтереси АБ «Укргазбанк», оскільки завдає значних збитків, що полягають у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та безпідставному користуванні позичальником грошовими коштами банку. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначена правова позиція підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду в його постановах від 04.07.2018 року (справа №310/1 1534/13-ц, пров. №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) від 08.11.2019р. (справа №127/15672/16-ц, гіров. №14-254цс19), від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пров. № 14-1 Оце 18) та від 04.07.2018 року у справі № 310/1 1534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, з ухваленням рішення суду про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до цього часу. Згідно розрахунку заборгованості, за період з 28.12.2018 року по 01.12.2021 року заборгованість [PERSON] у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання складає 1328,87 долари США. Оскільки кредит правомірно був наданий позичальнику в іноземній валюті доларах США і рішенням суду було вирішено стягнути борг саме в доларах США, відповідно і 3% річних мають розраховуватися та стягуватися в доларах США. Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16, де Велика Палата вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути викопаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві мас бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Укргаз банк» заборгованість за кредитним договором №05-101813007-Ф від 21.02.2007р., у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, в розмірі 1328,87 долари США. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру в сумі 2\~481 грн., сплаченого позивачем при пред`явленні позову.

Outcome: approved