Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила суд скасувати арешт майна боржника [PERSON] , за реєстровим номером 7645966, накладений постановою Прокуратури м. Севастополя від 25 липня 2008 року б/н, [PERSON] , зареєстроване 29 липня 2008 року 12:18:42 реєстратором: Перша Севастопольська державна нотаріальна контора, 99055, м. Севастополь, пр-т. Острякова Генерала, 207, (0692)657866, 657478 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 29 липня 2008 року №7645966 про арешт невизначеного майна, усього майна [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що вона вирішила придбати нерухоме майно та отримавши інформацію з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна дізналася про те, що в реєстрі наявне обтяження 7645966 від 29 липня 2008 року, накладене постановою Прокуратури м. Севастополя реєстратором: Перша Севастопольська державна нотаріальна контора на все її майно. Зазначені в реєстрі відомості не містять інформації ні про конкретне кримінальне чи інше провадження, ні про те, відносно кого і з яких підстав було винесено Прокуратурою м. Севастополя постанову б/н від 25 липня 2008 року. Позивач здійснила запити до Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Прокуратури Автономної республіки Крим та міста Севастополя щодо наявності кримінального провадження відносно [PERSON] , на підставі якого прокуратурою м. Севастополя будо накладено обтяження. На вказані запити позивач отримала відповіді про відсутність інформації про наявність кримінального провадження відносно [PERSON] . Також позивач звернулась до Міністерства юстиції України про надання інформації на припинення порушення прав та про скасування заборони на відчуження нерухомого майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження. Листом від 05 липня 2021 року Міністерство юстиції України надало відповідь інформаційного характеру та про наявність у позивача права на звернення до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства. Таким чином, ні один державний орган не виявив підстав, з яких існує обтяження нерухомого майна позивача. В той же час, ураховуючи те, що обтяження було накладено органом нотаріату, організацію роботи якого, створення та ліквідація відноситься до компетенції Міністерства юстиції України на підставі ст. 17 Закону України «Про нотаріат», а також те, що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» організаційну систему державної реєстрації прав на нерухоме майно становить Міністерство юстиції України та його територіальні органи, державним реєстратором є зокрема нотаріус, який вчиняє нотаріальні дії від імені Держави і підпорядковується Міністерству юстиції України, то саме Міністерство юстиції України є належним відповідачем у даній справі. Крім того, у зв`язку з тим, що Перша Севастопольська державна нотаріальна контора АРК, що зареєструвала обтяження знаходиться на тимчасово окупованій території АРК, звернутись із заявою про скасування запису про обтяження безпосередньо до цієї контори позивач не має можливості. Таким чином, наявне порушення прав [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження майном. На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову. Ухвалою судді від 24 листопада 2021 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 травня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов пред`явлено до неналежного відповідача і є таким, що не підлягає задоволенню. При цьому, Міністерство юстиції України не є тим суб`єктом, який безпосередньо здійснює державну реєстрацію прав на нерухомість. 26 березня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, у задоволенні позову просила відмовити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містить ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб(способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.п. 1 і 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому, належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Судовим розглядом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майнанакладено арешт нерухомого майна Першою Севастопольською державною нотаріальною конторою 29 липня 2008 року, встановлено обтяження 7645966 у вигляді арешту на підставі постанови б/н від 25 липня 2008 року Прокуратури м. Севастополя. Зазначене обтяження застосовано стосовно усього майна [PERSON] без зазначенняідентифікаційного податкового номера особи, майно якої перебувало під забороною відчуження. Відповідно до норм Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора України від 12 червня 2014 року, прокуратуру АРК та м. Севастополя передислоковано до м. Києва. Таким чином, підставою для накладення арешту на все майно позивача є постанова прокуратури м. Севастополя, яка знаходиться у м. Києві, яка є юридичною особою і самостійно здійснює свої повноваження, встановлені чинним законодавством. Разом з тим, відповідно до ст. 17 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» державні нотаріальні контори створюються і ліквідуються Міністерством юстиції України. Штати державних нотаріальних контор затверджуються територіальними органами Міністерства юстиції України в межах встановленої для державних нотаріальних контор штатної чисельності і фонду заробітної плати. Державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку. Очолює державну нотаріальну контору завідуючий, який призначається із числа осіб, які мають свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Призначення на посади державного нотаріуса, завідуючого державною нотаріальною конторою та звільнення з таких посад здійснюються територіальними органами Міністерства юстиції України. Таким чином, державна нотаріальна контора є самостійною юридичною особою, яка самостійно здійснює повноваження, встановлені чинним законодавством. При цьому, посилання позивача на те, що підставою для залучення Міністерства юстиції України у справі в якості відповідача є наявність у нього компетенції щодо створення та ліквідації державних нотаріальних контор є необґрунтованим, оскільки вказані обставини не можуть бути правовою підставою для залучення Міністерства юстиції України в якості відповідача. Крім того, у статті ст. 7 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» передбачені повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Так Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, Міністерство юстиції України виконує організаційні та контрольні функції у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та не є суб`єктом, що безпосередньо здійснює державну реєстрацію щодо зняття арешту з майна, оскільки така державна реєстрація відповідно до частини 1 статті 10 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV проводиться саме нотаріусом. Відповідно до ст. 11 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 2 Закону України від 26 листопада 2015 року № 834-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року. Таким чином, після 30 квітня 2016 року Міністерство юстиції України не є суб`єктом держаної реєстрації і не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі, й на підставі рішення суду. Отже, Міністерство юстиції України не є належним відповідачем у справі, а позивач не пред`явила будь-яких вимог до Міністерства юстиції України та не довела, що саме останнє порушило її права та законні інтереси, тому у задоволенні позову [PERSON] до Міністерства юстиції України слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed