Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

у травні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 292 578,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 7 631 499,16 грн., три проценти річних у розмірі 25 433,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 663 386,15 грн. та пеню у розмірі 4 924 715,74 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 20.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики , за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 345 000 доларів США, зобов?язувався повернути їх у термін до 01.09.2015 року. Про отримання вказаних грошових коштів відповідачем складено власноруч відповідну розписку. Позивач зазначає, що у період часу серпня 2015 року - лютого 2018 року відповідачем частково повернуто позику у розмірі 52 421,61 доларів США. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється повертати залишок грошових коштів, отриманих у позику. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення таких коштів. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року відкрито провадження у даній справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 37). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та дана справа призначена до судового розгляду по суті. (т. 1 а.с. 55). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. (т. 1 а.с. 64). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року провадження у справі поновлено. (т. 1 а.с. 81) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року залишена без задоволення заява позивача про відвід експертів. (т. 1 а.с. 130) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. (т. 1 а.с. 131, 191). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року провадження у справі поновлено. (т. 1 а.с. 228). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. (т. 3 а.с. 4-5). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року провадження у справі поновлено. (т. 3 а.с. 11). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. (т. 3 а.с. 17-18). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року провадження у справі поновлено. (т. 3 а.с. 51). Відповідач відзив на позов не подав, із заявами процесуального характеру, клопотаннями до суду не звертався. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Вислухавши пояснення позивачата дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.05.2015 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В., за умовами п. 1 якого, позикодавець передає у власність позичальника грошову суму у розмірі 345 000 доларів США, що за курсом продажу долару США, встановленому Національним банком України на дату укладення договору в еквіваленті становить 7 590 000 грн., а позичальник зобов?язується повернути позику позикодавцю в терміни та на умовах, передбачених цим договором. Позичальник зобов?язується повернути отриману ним суму позики в повному обсязі до 01 вересня 2015 року включно (т. 1 а.с. 5-7). Матеріали цивільної справи на аркуші справи 51 у томі 1 містять розписку, складену від імені [PERSON] , за змістом якої останній вказує, що отримав позику у розмірі 7 590 000 грн., що еквівалентно 345 000 доларів США, від [PERSON] , зобов?язувався повернути 20.08.2015 року (т. 1 а.с. 51). Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 7560/21-34/7561/21-32/32193-32198/21-34 від 03.11.2021 року, складеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, запис та підпис у розписці від імені [PERSON] , датованій 20.05.2015, виконано кульковою ручкою, пастою синьо-фіолетового кольору. Підпис у розписці від імені [PERSON] , датований 20.05.2015, виконано рукописним способом (кульковою ручкою) без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. У розписці від імені [PERSON] , датованій 20.05.2015, спочатку було виконано підпис від імені [PERSON] , а потім написано запис, що читається як « [PERSON] », дане заповнення розписки може свідчити про умовну послідовність виконання реквізитів. Встановити чи є дописом записи в нижній частині (рядок 21 та 22) до верхньої частини (основний текст - рядки 1-20) розписки від імені [PERSON] , датованої 20.05.2015, не видається можливим у зв?язку із відсутністю інших місць їх взаємного перетину. Рукописний текст розписки від імені [PERSON] , датований 20.05.2015, яка починається словами «Розписка Я, [PERSON] 1982 р.н. … взяв позику у розмірі 7 590 000 (сім мільйонів п?ятсотдев?яносто тисяч) гривен що еквівалент 345 000 доларів США у [PERSON] …» і закінчується словами «… Написано для договору позики від 20.05.2015р.» - виконаний однією особою, а саме [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] , який міститься у розписці датованій 20.05.2015 , - виконаний [PERSON] . Питання ухвал суду від 16.11.2020 року «Чи виконано текст (підпис) наданої для дослідження розписки від імені [PERSON] , датованої 20.05.2015, з наслідуванням почерку (підпису) [PERSON] ?» експертом не вирішувалось, оскільки ідентифікаційне питання про виконавця даних рукописних записів та підпису вирішене у категоричній формі. Висновок експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 7560/21-34/7561/21-32/32193-32198/21-34 від 03.11.2021 року міститься у томі третьому на аркушах справи 26-49. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що відповідачем всупереч умов укладеного договору частково повернуто позику у розмірі 52 421,60 доларів США, залишок боргу становить 292 578,39 доларів США. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17 та постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15, від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надано договір позики від 20.05.2015 року розписку, складену [PERSON] від 20.05.2015 року. Факт часткового виконання [PERSON] взятих на себе зобов?язань за договором позики від 20.05.2015 року у розмірі 52 421,61 доларів США, що, на думку суду, свідчить про визнання відповідачем боргових зобов?язань за укладеним договором, тобто, фактичних обставин існування зобов?язання за цивільно-правовим договором, стверджується наданими позивачем в розпорядження суду виписками з банківського рахунку [PERSON] (т. 1 а.с. 241-247а, т. 3 а.с. 66-67). Доказів на підтвердження повернення залишку суми боргу у розмірі 292 578,39 доларів США відповідачем в розпорядження суду не надано. Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що підпис на борговій розписці від 20.05.2015 року виконаний не ним, а іншою особою. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 20.05.2015 року у розмірі 292 578,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 7 631 499,16 грн. Також, на думку суду, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, трьох процентів річних у розмірі 25 433,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 663 386,15 грн., та пені у розмірі 4 924 715,74 грн. Здійснені позивачем розрахунки сум трьох процентів річних та пені не спростовані відповідачем, прийняті судом. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved