Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати недійсним кредитний договір №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017, укладений між позивачем та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно умов оскаржуваного договору, відповідач надав позивачу фінансовий кредит у розмірі 9000,00 грн. зі строком повернення 07.12.2017 включно. Проценти за користування кредитом - 2520,00 грн., що становить 28% за 14 календарних днів користування кредитом. Позивач вважає, що кредитний договір №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017 було укладено між ним та відповідачем на вкрай невигідних для позивача умовах та під впливом тяжких обставин, а саме хворобою дружини та вкрай високої відсоткової ставки за користування кредитом. 09.03.2018 позивач направив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заяву про визнання кредитного договору №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017 недійсним та пропозицією про повернення отриманих коштів від товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» в повному обсязі, однак відповіді на своє звернення від відповідача не отримав. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2018 у справі відкрито провадження. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2018 цивільну справу за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про визнання кредитного договору недійсним, направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2020 справу було прийнято до провадження, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.10.2018 на адресу Броварського міськрайонного суду Київської області від товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на ту обставину, що позивач мав можливість укласти кредитний договір з будь-якою іншою кредитною установою або банком, якщо вважав, що умови спірного договору були не вигідними для нього. Також відповідач зазначив, що оскаржуваний кредитний договір є уже чотирнадцятим по рахунку, що укладається позивачем з ТОВ «Споживчий Центр». Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. 24.11.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №24.11.2017-100002402. Згідно п. 1.4. кредитного договору №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017, кредит надається строком на 14 днів з дати надання кредиту. Сума кредиту - 9000,00 грн. Термін повернення кредиту: до 07.12.2017 включно. Проценти за користування кредитом: 2520,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), за 14 календарних днів користування кредитом. Відповідно до п. 4.6.1. кредитного договору №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017, позичальник уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням Згідно п. 4.6.2. кредитного договору №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017, позичальник повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе усі умови договору, свої права та обов`язки за договором та погоджується з ними. 09.03.2018 позивач направив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заяву про визнання кредитного договору №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017 недійсним та пропозицією про повернення отриманих від товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» коштів у розмірі 9000,00 грн. Листом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» №176/зг від 13.03.2018 у відповідь на звернення [PERSON] від 09.03.2018, повідомлено, що працівники товариства телефонували позивачу за наданими ним номерами телефонів, однак наданий ним номер не відповідав у зв`язку з чим, запропоновано [PERSON] безпосередньо звернутися до ТОВ «Споживчий Центр» для вирішення питання про реструктуризацію заборгованості за телефоном: [NUMBER] . Доказів звернення позивача до відповідача щодо вирішення питання про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017 суду не надано. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Факт підписання договору сторонами не оспорюється. Таким чином, сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки, позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, то позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний закон "Про захист прав споживачів". Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України " Про споживче кредитування". Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами у справі, відповідачем виконано умови кредитного договору в частині надання позивачу грошових коштів у сумі 9000,00 грн. Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 9000,00 грн. та користування ними позивачем не надано. Таким чином, при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів позивач підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. Таким чином, аналізуючи оспорюваний кредитний договір №24.11.2017-100002402 від 24.11.2017, в сукупності з нормами Закону України "Про захист прав споживачів", ч. 1 ст. 215, ч. 1 і ч. 3 ст. 203 ЦК України, суд дійшов висновку, що при укладенні та підписанні зазначеного правочину сторонами було додержано усіх вимог, передбачених нормами чинного законодавства, за змістом оспорюваного правочину сторонами досягнуто всіх істотних умов обов`язкових для даних видів договорів, при підписанні спірного договору позивач погодився з його умовами, перерахування на рахунок позивача кредитних коштів сторонами не оспорюється, а тому умови зазначеного правочину не суперечать принципу добросовісності, підстав для визнання недійсним договору позики, які наведені позивачем, судом не встановлено. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховую вищевикладене,

Outcome: dismissed