Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування, у якому просив суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з грудня 2005 року по [INFO] ; визнати за [PERSON] , спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги [PERSON] , після померлої [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2001 році позивач познайомився з [PERSON] , вони працювали на заводі «Кристал» гранувальниками алмазів. З самого початку знайомства між ними склалися довірливі, по родинному теплі стосунки, внаслідок чого вони багато спілкувалися на різні теми, розповідали один одному про все, що відбувалося у житті кожного. Зважаючи на те, що зі своєю родиною у позивача стосунки не складалися, він знайшов людину, яка його розуміла і одночасно потребувала підтримки та допомоги. У [PERSON] восени 2005 року помер батько, тому склалися обставини так, що в грудні 2005 року вони вирішили жити разом однією сім`єю. З 2005 року по 2010 рік вони проживали у найманій квартирі по [ADDRESS] , а з 2010 року по 2015 рік жили разом в будинку бабусі [PERSON] - [PERSON] . Як тільки вони почали жити разом, позивач одразу вирішив, що повинен придбати власну квартиру, щоб не залежати ні від кого. У нього вже були деякі заощадження і вони протягом часу їх поповнювали. Так, 26.05.2014 вони, в особі [PERSON] , уклали договір №24/15 про сплату пайових внесків у ЖБК «ЖИТЛОБУД-13» і сплативши всі внески, 16.07.2015 [PERSON] стала власником квартири за адресою [ADDRESS] . Оформлення квартири на ім`я [PERSON] було рішенням позивача, оскільки зважаючи на те, що він значно старший, вважав, що з позиції віку помре першим. Вони одразу вдвох переїхали до цієї квартири, жили і робили одночасно у ній ремонт за кошти спільного бюджету, оскільки вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, жили одне одним і один для одного. Однак, у 2017 році у [PERSON] різко погіршився стан здоров`я, їй був поставлений діагноз «са ovarii» (онкологія) та 19.09.2017 було прооперовано. Згодом вона отримала хіміотерапію та променеву терапію, але її стан погіршувався. Протягом усього періоду поряд з [PERSON] був тільки позивач. [INFO] [PERSON] померла. Усі витрати по її похованню поніс виключно позивач. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 квартири загальною площею 48,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та на квартиру загальною площею 43,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу з метою прийняття спадщини, однак йому було повідомлено, що 24.09.2020 державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори вже заведено спадкову справу за №66468358; номер у нотаріуса 358/2020 і що він не є спадкоємцем за законом. Оскільки у померлої [PERSON] спадкоємців першої черги за законом немає, заповіт за життя вона не склала, її рідний брат, [PERSON] , який є спадкоємцем другої черги за законом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Тому позивач звернувся з позовною вимогою про зміну черговості та вважає, що є всі підстави для її задоволення з таких підстав. Позивач здійснював опіку над спадкоємцем, тобто надання нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо). З 2005 року по день смерті [PERSON] вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали і виконувати взаємні права і обов`язки щодо однин до одного, що безумовно включало в себе те, що вони спілкувалися, надавали один одному поради, консультації, ділили радощі та переживання, поздоровляли один одного зі святами, святкували ці свята разом, робили один одному подарунки. З 2017 року після того як дізнались, що [PERSON] хвора на онкологію, вони разом ходили по лікарням, позивач ходив до аптеки щоб купити ліки, він завжди був поряд з нею у цей важкий для час. Позивач матеріально забезпечував спадкодавця, оскільки з 2013 року [PERSON] не працювала, єдиним працюючим членом їх сім`ї був лише позивач, а саме з 2009 року по сьогодні він працює у КЗ «Дошкільний навчальний заклад №21 ВМР» на посаді робітника по обслуговуванню будівель і споруд по безстроковій трудовій угоді. Після того як у 2018 році [PERSON] отримала інвалідність другої групи з причини загального захворювання, з січня 2018 року по червень 2020 року вона отримувала пенсію по інвалідності, яка за весь цей час склала 56684,09 грн. Позивач з червня 2015 року отримує пенсію за віком, яка на червень 2020 року за весь період її надання склала 301092,98 грн. Також усі витрати по похованню спадкодавця поніс позивач. Позивач надавав допомогу спадкодавцеві, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири. Оскільки [PERSON] та позивач жили разом з 2005 року по день смерті спадкодавця, усю хатню роботу, побутові справи вони робили разом, а з 2017 року усю вищевказану роботу виконував лише позивач, оскільки [PERSON] через онкологічне захворювання була у безпорадному стані. Усі вищевказані дії позивач здійснював тривало, а саме з 2005 року по день смерті спадкодавця ( [INFO] ). Позивач вважає, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані, тобто була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, які викликані тяжкою хворобою, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги, лікування та піклування, оскільки з 2017 року хворіла на онкологію і знаходилась у безпорадному стані, який був зумовлений тяжкою хворобою. Позивач вважає, що оскільки він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавиці, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, вказане стало підставою його звернення до суду з позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шикунова А.О. позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити. Позивач надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. На запитання суду пояснив, що на даний час він не розлучений, перебуває у зареєстрованому шлюбі. З 2005 року по 01.07.2020 він проживав з [PERSON] однією сім`єю фактично як батько з донькою, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. За період сумісного проживання за спільні кошти купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку було оформлено на [PERSON] , оскільки вона була молодша за позивача. Переважну частину коштів за квартиру сплатив позивач. У вказаній квартирі вони зробили ремонт та проживали разом: [PERSON] у кімнаті, а він на кухні. У 2017 році у [PERSON] виявили онкологічне захворювання, він ходив з нею по лікарнях, представлявся лікарям як її знайомий. Позивач протягом тривалого часу опікувався [PERSON] , матеріально її забезпечував, надавав їй всю необхідну допомогу, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані. Також зазначив, що брат [PERSON] - відповідач [PERSON] ніколи не допомагав та не відвідував померлу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що померла [PERSON] його рідна сестра. З позивачем [PERSON] знайомий з дитинства, оскільки останній товаришував з його батьком, вони колись разом працювали на заводі «Кристал». Померла [PERSON] також колись працювала на цьому заводі. Вона постійно працювала, їздила на заробітки за кордон та назбиравши грошей, купила однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Коли сестра захворіла, її лікуванням займався рідний дядько [PERSON] . Також зазначив, що його померла сестра [PERSON] із [PERSON] перебувала у стосунках як чоловік і жінка. Представник відповідача - адвокат Жовмір Д.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову та звертала увагу на те, що [PERSON] постійно працювала, їздила на заробітки за кордон, в неї були заощадження, за які вона купила квартиру, усі ремонтні роботи в її квартирі робив дядько [PERSON] . Також зазначила, що [PERSON] внаслідок онкологічного захворювання була інвалідом ІІ групи, мала пільги, отримувала пенсію, субсидію, що спростовує твердження позивача про те, що померла перебувала на його матеріальному утриманні. Позивач перебуваючи в офіційно зареєстрованому шлюбі, одночасно проживав з [PERSON] . Разом з тим, позивачем не надано доказів, що у померлої [PERSON] і позивача був спільний бюджет, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Свідок [PERSON] , який є родичем позивача, суду пояснив, що з померлою [PERSON] знайомий давно, приблизно з 2010 року. Позивач і [PERSON] були знайомі, вони дружили, проживали спочатку з бабусею [PERSON] в районі Старого міста. Свідок туди до них приїзджав, привозив речі. В квартирі по [ADDRESS] свідок бував декілька разів на місяць. Коли [PERSON] хворіла і перебувала у безпорадному стані, то [PERSON] постійно був поруч з нею, доглядав за нею, допомагав. Свідок [PERSON] , яка є донькою позивача, суду пояснила, що батько [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з її матір`ю. Приблизно в 2007 році вона дізналася, що батько не проживає з матір`ю разом, він пішов з дому. Померлу [PERSON] не знає, але розмовляла з нею один раз, коли на прохання батька прийшла в квартиру по [ADDRESS] . Це однокімнатна квартира, в кухні була розкладушка, [PERSON] сиділа в кімнаті на дивані. Вона розказала, що її батьки померли, вони з батьком жили разом, підтримували один одного, разом купили квартиру, в якій позивач зробив ремонт. [PERSON] сказала, що в неї онкологічна хвороба і крім позивача їй ніхто з родичів не допомагає. Свідок [PERSON] , який є рідним дядьком померлої та відповідача по справі, суду повідомив, що приблизно в 2010 році [PERSON] перейшла жити до своєї бабусі на Старому місті і через деякий час приблизно в 2014 році до неї почав приходити позивач, іноді залишався на ніч там, а потім став залишатися частіше. У 2015 році бабуся [PERSON] померла. В той же рік [PERSON] купила квартиру по [ADDRESS] за власні кошти, оскільки все життя працювала, спочатку на заводі «Кристал», потім їздила на заробітки за кордон, торгувала на ринку, а в останні роки свого життя працювала в магазині біля свого будинку. Ремонт у вказаній квартирі проводили наймані [PERSON] працівники, також допомагав і він як дядько, і [PERSON] . Одного разу [PERSON] повідомила дружині свідка, що у неї проблеми із здоров`ям, було виявлено рак ІІ ступеню. Після чого виключно свідок [PERSON] возив [PERSON] в лікарню та з лікарні, чекав її, спілкувався з лікарями, домовлявся про її огляд та операцію, купував ліки як за свої гроші, так і за гроші [PERSON] , тощо. [PERSON] провідував [PERSON] в лікарні. Після операції [PERSON] працювала в магазині, хоча дружина свідка відмовляла її працювати, оскільки у [PERSON] були гроші в розмірі 15000 дол. США (спадщина після смерті бабусі), відповідач [PERSON] віддав свою частину спадщини сестрі. Фактично [PERSON] перестала працювати за два місяці до смерті, оскільки на роботі впала і травмувала копчик, внаслідок чого її стан здоров`я погіршився і вона вже не працювала. [PERSON] позивача називала [PERSON] , він був її співмешканцем. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] хотіла зареєструвати шлюб з [PERSON] , однак він відмовився. [PERSON] розповідала свідку, що позивач свою пенсію віддавав своїй жінці, бо там потрібно було погашати кредит. Позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі та має двох дорослих доньок. Свідку не відомо чи був у [PERSON] з [PERSON] спільний бюджет, однак поховання [PERSON] здійснив позивач [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 48 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.07.2020 Вінницьким міським відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 25). З лікарського свідоцтва по смерть №210 від 01.07.2020 та довідки про причину смерті №210 від 01.07.2020 вбачається, що причиною смерті [PERSON] є ендогенна інтоксикація, рак яєчників (а.с. 26-27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 18 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на 2/3 частки квартири загальною площею 48,4 кв. м., житловою площею 28 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31, 34-40, 86-89). Згідно матеріалів копії спадкової справи №358/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної 24.09.2020 Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її рідний брат [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини 28.09.2020 звернувся [PERSON] (а.с. 145-167). Матеріалами спадкової справи також підтверджується, що [PERSON] на день смерті не перебувала у зареєстрованому шлюбі, до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта позивача серії [NUMBER] , [PERSON] з 24.05.1974 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та з 10.12.1967 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що також не заперечується позивачем (а.с. 161). Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №8649 від 04.02.2021 [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 22.10.2020 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання (а.с. 128). Згідно довідки №24 від 25.09.2020, виданої головою правління ОСББ «Квартал-15» Соляник Ю.В., позивач [PERSON] з 01.06.2015 проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 83). Між сторонами виник спір з приводу спадкування майна померлої [PERSON] , виниклі правовідносини регулюються нормами глави 84-89 ЦК України щодо відносин спадкування, а також нормами Сімейного кодексу України. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення; відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. За змістом ч. ч. 2 - 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1264 ЦК Україниу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами (у новонароджених, дітей раннього віку, у людей старшого віку, осіб, які перебувають у стані природного сну). Безпорадність може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю). У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що поняття тривалий час належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначатися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. По справі встановлено, що позивач [PERSON] не має кровного родинного споріднення із померлою [PERSON] . З [INFO] по теперішній час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому в силу ст. 3 СК України має права члена сім`ї [PERSON] як подружжя на підставі шлюбу. З 24.05.1974 по 22.10.2020 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто до смерті [PERSON] . Проаналізувавши обставини даної цивільної справи, пояснення сторін, свідків та дослідивши в сукупності матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з грудня 2005 року по [INFO] . Суд критично оцінює пояснення допитаних свідків в судовому засіданні щодо проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , оскільки їх покази не підтверджені письмовими доказами: різного роду документами, з яких було б видно, що вони мали взаємні права та обов`язки, різного роду заяви, які подаються для одержання субсидій, пільг; анкети, інші документи які оформляються за місцем роботи; документи про спільне придбання рухомого чи нерухомого майна; документи про наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт; різного роду довідки за місцем проживання про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство та в який конкретний період, тощо. Крім того, суд бере до уваги, що допитані в судовому засіданні сторони та свідки надали суду суперечливі пояснення щодо характеру відносин між [PERSON] та [PERSON] , їх спільного проживання в належній спадкодавиці однокімнатній квартирі. Зокрема, позивач стверджував, що проживав із померлою як батько з дочкою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач і [PERSON] були знайомі, вони дружили. Дочка позивача - свідок [PERSON] не надала суду пояснень щодо характеру відносин між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач та свідок [PERSON] стверджували, що позивач і [PERSON] перебували у відносинах як чоловік і жінка. Суд відхиляє наданий позивачем доказ - довідку №24 від 25.09.2020, видану головою правління ОСББ «Квартал-15» Соляник Ю.В. про те, позивач [PERSON] з 01.06.2015 проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 83), оскільки суд вважає, що вказана довідка не підтверджує факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] однією сім`єю, ведення ними спільного господарства, спільної участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Із наданої копії трудової книжки [PERSON] слідує, що вона розпочала працювати з 01.07.1988. Звільнена за власним бажанням з роботи у ТОВ ВТФ «Елегант - Л» з 14.05.2001. Подальші записи у трудовій книжці відсутні (а.с. 13-15). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №931012 від 08.02.2018, [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності до 01.03.2019 (а.с. 17). Згідно з довідками Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №1327 від 16.05.2018, №8947 від 01.12.2020 [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці, отримувала пенсію по інвалідності ІІ групи, загальне захворювання з 16.01.2018 по червень 2020 року включно в загальному розмірі 56684,09 грн. (а.с. 20, 21, 28). З рішення про винесення документів на розгляд комісії Управління соціального захисту (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради вбачається, що [PERSON] зверталася з питань призначення та надання житлової субсидії щодо житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Як встановлено по справі, причиною смерті [PERSON] є ендогенна інтоксикація, рак яєчників (а.с. 26-27). На а.с. 42-73 - медичні висновки Подільського регіонального центру онкології, протоколи УЗД ОЧП, висновки комп`ютерної томографії ОГК, ОЧП, результати лабораторних досліджень, виписки з медичних карток щодо [PERSON] за період з 2017 по 2020 р.р. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення №5582 від 19.08.2019 КНП Вінницької міської клінічної лікарні №1, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 10.08.2019 по 19.08.2019 з приводу болі в нижній ділянці спини, супутнє захворювання - Са яєчників ІІ ст, ІІІ кл. гр. Стан після радикальної ТЕМ та придатків (2017р.) За результатом медичного лікування: виписана з поліпшенням (а.с. 72). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №1154 від 18.05.2020 КНП Вінницької міської клінічної лікарні №1, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.05.2020 по 18.05.2020 з основним діагнозом: Са ovarii, 4 ст. IV кл. гр., Mts в печінку, кістки, заочеревинні лімфатичні вузли. Ендогенна інтоксикація, асцит, двобічний гідроторакс. Стан при виписці добрий. Результат лікування: виписана з поліпшенням (а.с. 68-69). Водночас у зазначених вище медичних документах відсутні рекомендації лікарів щодо забезпечення хворій [PERSON] у зв`язку з наявним у неї захворюванням стороннього догляду. Опіка над [PERSON] не встановлювалася, ІІ група інвалідності була встановлена їй до 30.04.2020. Матеріалами справи підтверджується, що наявна в [PERSON] хвороба дозволяла їй самостійно пересуватися, обходити себе, працювати, тощо. Отже, зазначені вище медичні документи не свідчать про те, що спадкодавець [PERSON] тривалий час перебувала у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребувала догляду. Доказів неможливості спадкодавцем [PERSON] самостійно забезпечити умови свого життя, її потреби у постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, позивач суду не надав і матеріали справи не містять. Також позивач не надав жодного доказу в підтвердження тривалого матеріального забезпечення [PERSON] , що особисто він купував їй ліки, їжу, одяг, предмети першої необхідності, тощо. Суд вважає, що встановлені обставини того, що [PERSON] з 2001 року офіційно не працювала, з 2018 року отримувала пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання, не свідчать про її безпорадний стан, оскільки згідно медичної документації відсутні рекомендації лікарів щодо неможливості [PERSON] за станом здоров`я працювати та необхідності забезпечення хворій [PERSON] у зв`язку з наявним у неї захворюванням стороннього догляду. Крім того, згідно пояснень свідка [PERSON] , померла [PERSON] сама себе обходила, готувала їжу, прибирала, ходила на роботу, отримувала пенсію, тобто забезпечувала себе матеріально сама. Покази свідка [PERSON] є послідовними і відповідають матеріалам справи. Суд відхиляє надані позивачем копії фіскальних чеків про придбання [PERSON] медикаментів у 2019 році для [PERSON] (а.с. 90-94), оскільки в них не ідентифіковано особу, яка сплачувала кошти по них, а також не підтверджено адресність цих ліків. Суд вважає, що надані позивачем [PERSON] докази про його матеріальний стан у виді отримання ним пенсії по віку за період з червня 2005 року по травень 2015 року та роботи з 02.02.2009 року по теперішній час у КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 21 ВМР» на посаді робітника по обслуговуванню будівель і споруд по безстроковій трудовій угоді (а.с. 77-82, 84-85, 96-97) не підтверджують тривалого матеріального забезпечення позивачем [PERSON] до дня її смерті. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач у виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не довів суду належними доказами факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, факту перебування спадкодавці [PERSON] у безпорадному стані, у зв`язку з чим вона потребувала допомоги, а також того, що позивач тривалий час здійснював опіку над [PERSON] , надавав останній матеріальну чи будь-якої іншу допомогу, здійснював оплату лікування, тощо, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки в позові відмовлено, тому судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed