Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 98458 вчинений 15.07.2021, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 00-396506 від 09.08.2019. Крім того просив стягнути з відповідача на користь позивача 17308,52 грн., що були утримані із заробітної плати позивача за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., 15.07.2021, вчинено виконавчий напис № 98458, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 000-396505 від 09.08.2019 в загальному розмірі 19440,00 грн. 24.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 98458 від 15.07.2021. На підставі відкритого виконавчого провадження із заробітної плати позивача утримано кошти в загальному розмірі 17308,52 грн. Представник позивача вважає, зазначений виконавчий напис не законним та таким, що не підлягає виконанню, так, як не згоден із безспірністю суми заборгованості перед відповідачем, зазначає, що нотаріусом при вчинені виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості у встановленому законом порядку, і зв`язку із чим позивач за захистом своїх прав вимушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, до початку розгляду справи, представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» та треті особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом поряду, про причини неявки суд не повідомили. Відзиву представником відповідача суду не надано. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.07.2021, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області, Грисюк О.В., вчинено виконавчий напис, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 00-396506 від 09.08.2019, укладеним з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», заборгованість за Кредитним договором 00-396506 від 09.08.2019. Строк платежу за Кредитним договором 00-396506 від 09.08.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період 07 вересня 2019 року по 05 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 19440,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 9840,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3600,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню 19440,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 98458 (а.с.13). На підставі зазначеного виконавчого напису, 24.09.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В., відкрито виконавче провадження ВП № 66940996 (а.с.17), про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», заборгованості в загальному розмірі 19440,00 грн. та на користь приватного виконавця, виконавчий збір в розмірі 1944,00 грн. Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати за ВП № 66940996 за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 (а.с.18), за даний період з позивача стягнуто 17308,52 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. У позовній заяві позивач стверджує, що він не погоджується із розміром заборгованості, яка з нього була стягнута на користь відповідача, та із тим, що зазначена заборгованість стягнута на законних підставах. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечно підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно пунктів 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (аналогічні положення містяться у п.п. 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 № 254), особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Крім того, як було вказано вище, наявність безспірності вимоги, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пов`язано із загальним та спеціальним строком давності з дня виникнення права вимоги. Підпунктом 3.4. Глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.06.2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 910/10374/17. Таким чином договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-396506 від 09.08.2019 (а.с.14-16), не є нотаріально посвідченим, та не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. При цьому, відповідач також не надав жодних заперечень, доказів та документів з метою спростування позовних вимог. Зокрема, відсутні спростування з боку відповідача щодо порушення порядку вчинення виконавчого напису. Зважаючи на відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає доведеною позицію сторони позивача з приводу наявності спору щодо заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Суд, відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем в суді не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з наведеного, оскільки суду не надано доказів правомірності вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості в розмірі 19440,00 грн., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 15.07.2021, зареєстрований у реєстрі за № 98458, про стягнення з позивача на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», заборгованість в розмірі 19440,00 грн. Окрім того, відповідно до ст.1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, виданого 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області (а.с18), позивач за період з 01 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року сплатив по виконавчому провадженню №66940996 кошти на загальну суму 17308,52 грн. У зв`язку із задоволенням судом основної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що слід задовольнити також вимогу про повернення безпідставно набутого майна за таким виконавчим написом на підставі ст.1212 ЦК України, а саме суму в межах заявлених позивачем вимог в розмірі 17308,52 грн., що були утримані із заробітної плати позивача на користь відповідача за виконавчим написом нотаріуса, який визнається таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн. (за позовну вимогу не майнового характеру 992,40 грн., та позовну вимогу майнового характеру 992,40 грн.), так як позивач на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved