Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 30803,09 грн., та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , 11 лютого 2018 року о 22 год. 00 хв., керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» д/н « [NUMBER] » в м. Києві по вул. Столичне шосе в напрямку Південного мосту, поблизу зупинки громадського транспорту «Цементний завод», діючи з необережності, будучи неуважними та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, перебуваючи у стані стомлення заснув, в результаті чого виїхав на праве узбіччя де передньою частиною порушив вимоги пунктів 2.3 б) і 2.9 б) ПДР України. Пошкоджене внаслідок вищевказаної ДТП обладнання електромережі зовнішнього освітлення, яке було змонтоване на електроопорі і забезпечувало зовнішнє освітлення, є комунальною власністю територіальної громади м. Києва. Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло», на балансі якого обліковуються електромережі зовнішнього освітлення м. Києва, у найкоротший термін виконало за свій рахунок роботи по відновленню пошкодженої електромережі зовнішнього освітлення м. Києва. Розмір відшкодування збитків, завданих об`єкту благоустрою, відповідно до п. 1.7 Методики визначення відновної вартості об`єктів благоустрою, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 03.11.2008 за № 326, пов`язаний із усуненням пошкодження об`єкта благоустрою, що виникли безпосередньо в результаті дій винної особи або як наслідок таких дій, і складається з вартості робіт на його відновлення до стану функціонального використання такого об`єкта, який відповідає вимогам державних стандартів, норм і правил. Оскільки в досудовому порядку, відповідач відмовляється відшкодувати спричиненні збитки позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. 01 листопада 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 01 листопада 2021 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 25 листопада 2021 року, відзив на позовну заяву не надіслав. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлено, що 11.02.2018р. о 22 год. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO» моделі «LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по сухому дорожньому покриттю правої смуги проїзної частини вулиці Столичне шосе в місті Києві в напрямку Південного мосту, поблизу зупинки громадського транспорту «Цементний завод», діючи з необережності, будучи неуважним та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, перебуваючи у стані стомлення заснув, в результаті чого виїхав на праве узбіччя де передньої частиною транспортного засобу здійснив наїзд на електроопору, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б) і 2.9 б) ПДР України. Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року у справі № 752/10649/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 (три) роки. Згідно частин 1, 4 статті 70 КК України шляхом часткового складання вище призначеного покарання і покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2018 р., остаточно призначити [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Строк відбування покарання обраховувати з 17.03.2020р. Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання частково відбуте ним покарання у період з 05.11.2018р. по 16.03.2020р. (включно) за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення (відбування покарання) за однин день позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого [PERSON] задоволено. Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року щодо [PERSON] , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, - змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року посилання на обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів та визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, - щире каяття. Пом`якшено [PERSON] покарання, призначивши йому за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ч. 1,4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим злочином і покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2018 р., остаточно визначено [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 3роки 5 місяців з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до ст. 72 КК України зарахувано строк відбування покарання частково відбуте ним покарання у період з 05.11.2018 по 16.03.2020 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення (відбування покарання) за однин день позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без зміни. Даний вирок набрав законної сили. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до кошторисних розрахунків, які складено відповідно до Правил визначення вартості будівництва ДСТУ БД. 1.1-1:2013, вартість відновлення мережі зовнішнього освітлення до стану функціонального використання такого об`єкта, який відповідає вимогам державних стандартів, норм і правил, необхідність якого була обумовлена вищевказаним ДТП, складає 30 803,09 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» збитки, завдані об`єкту благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких підстав судом встановлений факт нанесення відповідачем, а саме його неправомірними діями позивачу матеріальних збитків, які визначені у розмірі 30 803,09. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, судом встановлено факт нанесення відповідачем позивачу матеріальних збитків, та стороною відповідача жодними доказами доводи позову не спростовані. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» до [PERSON] про відшкодування шкоди. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2270 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved