Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

02 травня 2022 року позивач звернулась до суду з зазначеним вище позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 2019 року по лютий 2022 року [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] . За час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться та проживає біля позивачки, повністю на утриманні позивача, так як в даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні дитини. Позивач зазначила, що їй відомо, що відповідач офіційно не працює але має стабільний дохід, тому вважає, що буде правильним, якщо він буде сплачувати аліменти у розмірі ј всіх видів заробітків (доходів) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві висловилася, що просить розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, за обставин, викладених в позові та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає та згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 всіх видів заробітку. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Кожна сторона\~повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81\~ЦПК України). Як було\~встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає дочка [PERSON] 2021 року народження, що підтверджується довідкою Ободівської сільської ради Гайсинського району, Вінницької області №251 від 22.02.2022 (а.с.9). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Той з батьків, з ким мешкає дитина, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. У такому випадку аліменти на дитину присуджуються або як частка від заробітку, або у вигляді конкретно визначеної суми (твердій грошовій сумі). Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 182\~Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 січня складає 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Частиною першою статті 183\~СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що відповідач позов визнав, доказів неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, про який клопоче позивач. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України. Таким чином, заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 02.05.2022. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved