Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~10.05.2022 [PERSON] подав до суду позовну заяву в новій редакції. \~ \~ \~ \~У позові посилався на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.10.2021 розірвано. Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Згідно судового наказу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.12.2021 з нього стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, у нього відсутня фінансова можливість сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу, його заробіток на місяць становить не більше 4000грн. Крім того, у нього є грошові зобов`язання за кредитним договором, відповідно до якого він щомісяця зобов`язаний сплачувати по 1521,93грн. Вказані кредитні кошти він отримував для придбання побутових товарів (холодильника, пральної машини), оскільки відповідачка після розірвання шлюбу забрала з квартири все набуте ними майно. Також у нього на утриманні перебуває батько похилого віку, який потребує догляду та матеріальної допомоги. За таких обставин, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.12.2021 та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Свідерська А.О. позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що після припинення фактичних шлюбних відносин, колишня дружина із сином з`їхала з місця їхнього проживання, забравши із собою все набуте ними спільне майно (меблі, побутову техніку, посуд та ін.), а також й гроші в сумі 5000 доларів США. Дружина відмовлялася в добровільному порядку поділити майно, мотивуючи це тим, що всі ці речі необхідні їй для потреб дитини. У зв`язку із цим він змушений був оформити кредит для придбання необхідних товарів для проживання, за який щомісяця сплачує кошти у розмірі 1521,93грн. Крім того, у нього на утриманні перебуває батько пенсійного віку. Оскільки його дохід є мізерним, близько 4000грн. у місяць, а витрати на проживання є набагато більшими. Просив позов задовольнити та зменшити розмір аліментів. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Кутровська Н.В. заперечувала щодо задоволення позову. Вказувала на те, що судовим наказом стягуються з [PERSON] аліменти на утримання сина в мінімальному розмірі, що визначений законом. Однак позивач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та належним чином матеріально сину не допомагає, жодних додаткових витрат на його утримання не несе. Просила у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який після припинення шлюбних відносин залишився проживати разом із матір`ю. Судовим наказом Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.12.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1 ст.161 цього Кодексу ( заявленно вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину-однієї чверті) боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.\~ Так, [PERSON] у своєму позові вказував про те, що він не може сплачувати аліменти за рішенням суду, оскільки у нього скрутне матеріальне становище, так як його середньомісячний заробіток становить не більше 4000грн. та на утриманні у нього перебуває батько пенсійного віку. Статтею 81 ЦПК України закріплено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, ч.3\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження тієї обставини, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на дитину, його матеріальний стан значно змінився у сторону погіршення, а також те, що на його утриманні перебуває батько пенсійного віку. Варто зазначити, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру. Виходячи з наведеного, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, [PERSON] врахувала майновий стан [PERSON] та просила стягнути з нього аліменти на утримання сина у мінімальному розмірі, що визначений законом. При цьому суд вважає, що позивачем не може бути перекладено увесь тягар по утриманню дитини на відповідачку, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. До таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 28 травня 2021 року (справа № 715/2073/20). Той факт, що позивач має грошові зобов`язання за кредитним договором щодо придбання товару (холодильника, пральної машини), не може звільняти його від сплати аліментів на утримання сина, оскільки поділ майна між сторонами є майновим спором, який повинен вирішуватися судом в окремому судовому порядку та жодним чином не повинен впливати на належне утримання малолітнього [PERSON] . Окрім цього, суд звертає увагу на той факт, що кошти, які позивач отримав в кредит, не використовувались ним в інтересах дитини, а були витрачені для забезпечення власних побутових потреб. Що ж стосується утримання позивачем батька-пенсіонера, то слід зазначити, [PERSON] не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що батько не може обійтися без його допомоги, в тому числі й матеріальної. На думку суду, пріоритетним для позивача, як батька свого малолітнього сина, мають бути права та інтереси дитини. За змістом положень ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору належними і допустимими доказами позивачем не доведено, що після видачі судом судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина суттєво змінилося матеріальне становище платника аліментів чи виникли інші обставини, які відповідно до вимог\~ст.192\~СК України і є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed