Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до укладеного між банком та [PERSON] кредитного договору № б/н від 26.11.2007 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] померла, та його спадкоємцем є [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором становить 9561,89 грн. Враховуючи приписи ст. 1281 ЦК України 08.02.2020 року до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, та 25.03.2020 року було отримано відповідь, згідно якої спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії банку. Від прийняття спадщини протягом встановленого законом строку відповідач не відмовлялась, отже є такою що прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. 12.06.2020 року відповідачу був направлений лист - претензія, який відповідач залишила без задоволення, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2007 року у розмірі 9561,89 грв., та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача Романовський Д.С. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про слухання справи повідомлялася відповідно до ст. 128 ЦПК України. Причин неявки суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавала. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] , оформленої на [PERSON] , 26.11.207 р. кредитний ліміт було встановлено 250,00 гривень, 22.03.2008 р - збільшено до 4800 гривень, 20.12.2009 р. - збільшено до 6000 гривень, 31.07.2013 р. - збільшено до 7800 гривень, 01.08.2013 р. - зменшено до 7800 гривень, 28.10.2016 р. - збільшено до 8000 гривень, 25.05.2017 р. - збільшено до 10000 гривень, 13.12.2019 р. - зменшено до 9570 гривень, 10.01.2020 р. - зменшено до 0 гривень. Відповідно до довідки, за кредитним договором, укладеним між позивачем і [PERSON] , було надано такі кредитні картки: 13.11.2007 р. відкрито кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня листопада 2011 року, 07.07.2008 р. - кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня жовтня 2015 року, 26.05.2015 р. - кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня серпня 2018 року, 06.09.2018 р. - кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня червня 2022 року. З виписки за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17 вересня 2019 року. Станом на дату смерті заборгованості позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 26 листопада 2007 року, становить 9561,89 грн., яка складається з наступного: 9561,89 грн.- заборгованість за тілом кредиту. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] за життя сплатив заборгованість за кредитним договором матеріали справи не містять. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості спадкодавця перед АТ КБ "Приватбанк", не довела відсутність заборгованості. З копії паспорта [PERSON] вбачається, що він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17.01.1989 р. Відповідач [PERSON] згідно з копією паспорта також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.04.1997 р. Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради, №8/21-2305 від 26 травня 2021 року, [PERSON] , [INFO] на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований [PERSON] . Позивачем 08.02.2020 р. була направлена претензія кредитора до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, із відповіді якої від 21.02.2020 р. отриманої позивачем 25 березня 2020 року, вбачається, що на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 68/2020 після померлого [PERSON] . 12 червня 2020 року позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості, яку залишено без виконання. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред 'явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як вбачається з матеріалів справи, направляючи 08.02.2020 р. Четвертій криворізькій державній нотаріальній конторіпретензію, Банк водночас просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 9561,89 грн., а вже 12.06.2020 р. відповідачу було направлено лист-претензію. Отже, на підставі ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємця у визначені законом строки, надіславши 08.02.2020 року до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори відповідну претензію. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. 1258, 1261-1255 ЦК України. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом було витребувано з Четвертої криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 68/2020 від 20 лютого 2020 року яка заведена після смерті [PERSON] . Так вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Заяви [PERSON] , що вона заявила відмову від прийняття спадщини, спадкова справа не містить. Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, на час відкриття спадщини відповідач була зареєстрована за однією адресою разом зі спадкодавцем [PERSON] , який доводиться їй чоловіком, що підтверджено копією їх паспортів. Таким чином, в суді доведено, що відповідач є спадкоємцем [PERSON] та прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після його смерті. Згідно до висновку ВСУ, викладеного в постанові від 12.04.2017 у справі №6-2962цс16, відповідно до якого відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони дають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності в установленому законом порядку. Отже, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець фактично прийняв спадщину, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст.1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Водночас, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець. Виходячи з цього, відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором. Крім цього, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved