Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Адвокат Кузка С.О. звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2004 року, який було розірвано 08.10.2020 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (справа № 308/7266/19-ц). Після розірвання шлюбу неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати разом з матір`ю - [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Позивач зазначає, що [PERSON] самостійно займається вихованням дітей , піклується про їх фізичний та духовний розвиток, а відповідач уже тривалий період взагалі не цікавиться життям своїх дітей, їх здоров`ям, навчанням, не виявляє бажання спілкуватися з ним та не приймає участі у їх вихованні. Після розірвання шлюбу [PERSON] грошові кошти на утримання дітей не надає, аліменти не сплачує. Так, станом на 01.10.2022 рік його заборгованість по сплаті аліментів становить 181 161,29 грн., що підтверджується розрахунком органів виконавчої служби. Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 23.11. 2021 року за № 1275/23/02-19, враховуючи інтереси неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , рекомендовано позбавити [PERSON] відносно неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2022 року від 04.05.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення судового розгляду до суду не подав, правом на подання відзиву на позов не скористався. Представник служби у справах дітей Ужгородської міської ради Шатров В. у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду висновок органу опіки та піклування від 23.11.2021 року. При ухваленні рішення у справі просить врахувати вказаний висновок органу опіки та піклування. Проти позовних вимог та прийняття заочного рішення по справі не заперечив. За таких обставин суд проводить розгляд даної справи за наданими сторонами письмовими матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд встановив наступні обставини та правовідносини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ставить питання до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з невиконанням ним обов`язків щодо утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом, позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2004 року, який було розірвано 08.10.2020 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (справа № 308/7266/19-ц). Вказаним судом рішенням також стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати разом з матір`ю - [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до розрахунку Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) згідно з виконавчим листом № 308/7266/19 від 07.12.2020 року заборгованість аліментів відповідача [PERSON] станом на 19.01.2022 року становить 72000 грн. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків до вихованню дитини сторона позивача підтверджується письмовими доказами, в тому числі довікою вих. 469 від 26.10.2021 року, випадною директором УЗОШ І-ІІ ст. № 6 Гринчук М.Й., якою повідомлено, що відповідно до інформації класних керівників 7-Д класу [PERSON] та 11 - Б [PERSON] вихованням сина [PERSON] та доньки 11- Б класу [PERSON] займається виключно мати [PERSON] , яка активно приймає участь у шкільному житті своїх дітей. Натомість батько - [PERSON] контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 1275/23/0219 від 23.11. 2021 року встановлено, що батько неповнолітніх дітей [PERSON] свідомо ухиляється від виховання дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав, правом на подання відзиву на позов не скористався що на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до дітей. Матеріалами справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача щодо його неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved