Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

У червні 2022 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 07 серпня 1992 року вона та Пільгуй Вадим Миколайович зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІV-КИ 386180, яке видане відділом РАЦСу Заводського РВК м. Дніпродзержинська, актовий запис № 312. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Баглійським РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України в Дніпропетровській області 28 травня 2015 року її чоловік громадянин України, народився [INFO] , є уродженцем м. Комсомольск-на-Амурі, Хабаровського краю. З 28 січня 2003р. був зареєстрований та постійно проживав за адресою: м. Кам`янське, Дніпропетровська область, вул. В.Сіренка б. 12 кв.38. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Після 24 лютого 2022 року ознак тимчасово окупованих територій набули окремі райони Київської, Чернігівської, Харківської, Сумської, Луганської, Донецької, Дніпропетровської, Запорізької, Херсонської областей. Частина цих територій тимчасово контролюється російською армією, а відтак функціонування звичних механізмів реєстрації актів цивільного стану, зокрема, народження або смерті особи, там не відбувається. 01 березня 2022 року її чоловік, [PERSON] , був призваним на військову службу по мобілізації Кам`янським РТЦК та СП Дніпропетровської області. На момент призиву по мобілізації та проходження служби, її чоловік [PERSON] , мав звання старший лейтенант Збройних сил України. 8-9 квітня 2022р. вона мала телефонну розмову з чоловіком, у якій він зазначив, що знаходиться у Харківській області біля Ізюму, йдуть тяжкі бої та ситуація є критично небезпечною. Після цього більше телефонних розмов з чоловіком вона не мала. Повідомленням про смерть № 1379 від 12 квітня 2022 року військової частини [NUMBER] , яке адресовано Начальнику Кам`янського РТЦК та СП Дніпропетровської області зазначено щодо прохання сповістити дружину [PERSON] про загибель чоловіка 10 квітня 2022 року при захисті Батьківщини. Після чого Кам`янський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 13 квітня 2022 року надіслали їй сповіщення про смерть її чоловіка за № 7/1464. Додатково своїм листом № 2181 юр від 26.05.2022 року у відповідь на адвокатський запит Кам`янський РТЦК та СП повідомив, що у них не має ніяких даних щодо місця знаходження (поховання) тіла її чоловіка, Пільгуя В.М.. 23 травня 2022 року вона звернулася з заявою щодо реєстрації смерті свого чоловіка до Південного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та видачі їй свідоцтва про смерть. Але відділом їй було надане роз`яснення від 23.05.2022р. за № 673/20.25-73, що не має можливості провести державну реєстрацію смерті її чоловіка, [PERSON] оскільки надане нею сповіщення сім`ї № 7/1464 від 13.04.2022 року не відповідає вимогам закону для реєстрації смерті, оскілки пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. за №52/5, із змінами та доповненнями, передбачений виключний перелік документів для реєстрації смерті відділом. Таким чином, отримати свідоцтво про смерть без отримання відповідного рішення суду вона не має можливості. Тому змушена звернутись до суду для вирішення вказаної справи по суті. Встановлення факту смерті породжує для неї юридичні наслідки, оскільки від встановлення факту смерті залежить реалізація її спадкових прав на майно, яке належало на праві власності її чоловіку. Заявниця Пільгуй М.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Заперечень проти встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території не надано. Згідно вимог ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] , є чоловіком [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.1992 року, актовий запис № 312. Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Баглійським РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України в Дніпропетровській області 28 травня 2015 року [PERSON] - громадянин України, народився [INFO] , є уродженцем м. Комсомольск-на-Амурі, Хабаровського краю. З 28 січня 2003р. був зареєстрований та постійно проживав за адресою: м. Кам`янське, Дніпропетровська область, вул. В.Сіренка б. 12 кв.38. 01 березня 2022 року, [PERSON] , був призваним на військову службу по мобілізації Кам`янським РТЦК та СП Дніпропетровської області. Повідомленням про смерть № 1379 від 12 квітня 2022 року військової частини [NUMBER] , яке адресовано Начальнику Кам`янського РТЦК та СП Дніпропетровської області зазначено, щодо [PERSON] загинув 10 квітня 2022 року при захисті Батьківщини. Указом Президента України В. Зеленським № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України В. Зеленським № 133/2022 від 14 березня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України В. Зеленським № 259/2022 від 18 квітня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Згідно даних відкритого доступу інформаційних агентств України та офіційних повідомлень посадових осіб органів державної влади України біля м.Ізюм, Харківської області, на час смерті Пільгуй В.М. проходили активні бойові дії та органи державної влади не мають можливості функціювати. Отже, відсутня можливість в отриманні свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН, зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває і це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 р. № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оцінюючи надані Повідомлення про смерть №1379 Військової частини А1302 від 12.04.2022 та сповіщення сім`ї №7/1464 Кам`янського РТЦК та СП від 13.04.2022 року, у якому зазначено про смерть [PERSON] , який загинув 10 квітня 2022 року при захисті Батьківщини, суд зазначає, що дані документи складені в умовах збройної агресії росії проти держави Україна. Смерть фізичної особи громадянина України на території ведення бойових дій, є юридичним фактом, що має наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав такої фізичної особи громадянина України. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд робить висновок про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви Пільгуй Марини Михайлівни про встановлення факту смерті Пільгуй Вадима Миколайовича, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику реалізувати питання виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав як її, так і померлої фізичної особи громадянина України, які за своєю суттю є подіями та діями, що нерозривно пов`язані з фізичною особою і припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно з п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже, з огляду на зміст вказаних норм матеріального та процесуального права можна дійти висновку, що встановлення факту смерті на підставі рішення суду є підставою для проведення реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану (визнання державою факту смерті громадянина України), і таке рішення саме по собі не замінює документів, що видаються цим органом, а є лише підставою для одержання таких документів. У відповідності до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Законом України Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 15.03.2022 року внесено до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 26, ст. 892 із наступними змінами) такі зміни: ст. 1\~\~доповнено частиною третьою такого змісту: 3. Дата початку тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України". Ст. 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи вище викладене, обираючи ефективний спосіб захисту прав заявника, суд вважає за можливе застосувати негайне виконання рішення суду у даній справі.

Outcome: approved