Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Кулеба І.І. звернулася до суду з позовною заявою до Підволочиської об`єднаної територіальної громади, в якій просить визнати в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м. за [PERSON] та на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м. за [PERSON] . А також встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до якого позивачі є спадкоємцем за законом, проте, при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частку житлового будинку, що залишився після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку захистити свої права позивачі не мають можливості - просять позов задовольнити. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.04.2022 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17.05.2022 року залучено [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та закрито підготовче провадження по справі і призначено справу до розгляду. В судове засідання позивачі не прибули, подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі та заяву про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~письмових заяв\~усіх сторін\~по справі,\~в зв`язку\~з визнанням\~відповідачем позову\~суд вважає\~за можливе\~прийняти рішення\~на підставі\~наявних в\~матеріалах справи\~письмових доказів,\~в порядку,\~передбаченому ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. 30 січня 1992 року виконкомом Хмелиськівської сільської ради Підволочиського району на підставі рішення виконкому Хмелиськівської сільської Ради народних депутатів №25 від 26 грудня 1991 року, видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] , який належить колгоспному двору, що складається з шести членів. Головою двору зазначений [PERSON] . Довідкою №401 про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданою 06 жовтня 2021 року БТІ Підволочиського району підтверджується реєстрація права власності на житловий будинок за даною адресою на підставі вищевказаного свідоцтва. Відповідно до довідки №616, виданої 28 вересня 2021 року Підволочиським районним державним архівом, станом на 1991 рік в згаданому господарстві проживало шестеро осіб: голова двору [PERSON] , дружина голови двору [PERSON] , дочка голови двору [PERSON] , зять голови двору [PERSON] , онука голови двору [PERSON] , онука голови двору [PERSON] . Усі члени колгоспного двору мають право на частку у даному майні. При чому, право на частку у майні мають ті члени, які до 15 квітня 1991 року не втратили цього права. Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/6 частці (кожному) будинковолодіння [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, необхідно визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/6 частку будинковолодіння за [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м та житловою площею 67,7 кв.м., що належить їй як члену колгоспного двору (згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , від 20 травня 2008 року виданого відділом РАЦС Підволочиського РУЮ Тернопільської області змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 20 жовтня 2021 року Підволочиським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У свідоцтві про смерть вона значиться саме як [PERSON] , хоча у свідоцтві про народження дочки [PERSON] , серії [NUMBER] , виданому повторно 20.10.2021 року Підволочиським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та у витязі ДРАЦС про шлюб (№00033249247 від 20.10.2021 року виданому Підволочиським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з [PERSON] ) вона вказана, як [PERSON] . Той факт, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа, та той факт, що вона є дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] доводять заяви свідків [PERSON] та [PERSON] , які були сусідами померлої, добре знають її сім`ю і стверджують, що усі завжди кликали її іменем « [PERSON] », а у документах писали іноді « [PERSON] », а іноді « [PERSON] ». Що стосується по батькові померлої, то згідно словника власних імен людей видавництва «Наукова думка», Київ-1967 р. ім`я « [PERSON] », « [PERSON] » і відповідно, по батькові « [PERSON] », « [PERSON] » є ідентичними. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , проте у зв`язку із розбіжністю у документах заявник не має можливості довести родинні відносини, а відтак позбавлений права на отримання спадщини як спадкоємець. Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин. В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» значиться, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи наведене, а також те, що, встановлення факт,у який просить встановити позивач, відповідає її інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, зокрема оформлення спадкових прав, іншого порядку його встановлення законом не передбачено, а тому суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Заповіту щодо розпорядження цим майном не було. Спадкоємцями майна померлої є її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , від 01 жовтня 2010 року, видане Хмелиськівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області). На випадок своєї смерті померлий залишив заповіт на ім`я дочки [PERSON] , у якому заповів їй усе своє майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті і на що він за законом матиме право (заповіт від 22.01.2008 року, зареєстрований за №12 та посвідчений секретарем Хмелиськівської сільської ради). [PERSON] спадщину прийняла. Крім неї інших спадкоємців немає. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 2020 року, видане виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області). Після його смерті залишилося спадкове майно. Заповіту щодо розпорядженням цим майном померлий не залишив. Єдиним спадкоємцем майна померлого є його дружина [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 04 липня 1987 року виданого Кам`янківською сільською радою Народних депутатів), яка спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Інший спадкоємець померлого син [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що написав відповідну заяву. Згідно з роз`ясненнями приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчука О.І. №97/01-16 від 18 жовтня 2021 року та 2/01-16 від 11.01.2022 року, [PERSON] спадщину прийняла у встановленому законом порядку, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про право власності на спадкове майно спадкодавцеві. Таким чином, судом встановлено, що за [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати право власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м та житловою площею 67,7 кв.м, зокрема: на 1/12 частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/4 частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/6 частку будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та на 1/6 частку будинковолодіння, що належить їй як члену колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 328 ЦК України зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved