Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання повнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до завершення його навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2014. Від сумісного життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом Вінницького технічного фахового коледжу, термін навчання до 30.06.2022. За таких умов повнолітній син не має можливості належним чином самостійно утримувати себе без фінансової допомоги батька, оскільки потребує коштів на харчування, проїзд, лікування, навчання, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити, оскільки повнолітній син [PERSON] тривалий час проживав з ним та знаходився на його утриманні, хоча він сплачував позивачу аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх доходів. Просив врахувати, що він також має аліментні зобов`язання щодо неповнолітнього сина сторін, інші утриманці та інші доходи в нього відсутні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 27.07.2002 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2014 (а.с. 6-7). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , 2003 р.н. та [PERSON] , 2005 р.н. (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, зареєстрований за місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 11.04.2022 (а.с. 26-27), але фактично проживає разом із матір`ю позивачем по справі, що не заперечувалося відповідачем (а.с. 26-27). Повнолітній син сторін [PERSON] навчається на четвертому курсі денної форми навчання у Вінницькому технічному фаховому коледжі за спеціальністю 123 комп`ютерна інженерія. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022, що підтверджується довідкою з місця навчання №37 від 27.01.2022 (а.с. 10). В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила, що працює медичною сестрою у Подільському регіональному центрі онкології. Відповідач [PERSON] працює у комунальному некомерційному підприємстві «Вінницька клінічна багатопрофільна лікарня» Вінницької міської ради, займає посаду лікаря-анестезіолога, його дохід за період з грудня 2021 року по травень 2022 склав 79673,62 грн., за цей період також ним сплачено аліментів в сумі 17703,59 грн. (а.с. 38). Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення аліментів у зв`язку з навчанням повнолітнього сина сторін. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По справі встановлено, що [PERSON] , 2003 р.н. є сином відповідача [PERSON] , досяг повноліття, однак не досяг 23-х років, навчається стаціонарно, не працює, а тому потребує утримання не лише від матері, але й від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За правилами\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Матеріали справи свідчать, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який не працює, оскільки продовжує навчання. Також суд бере до уваги наявність у відповідача на утриманні неповнолітнього сина. Разом з тим, на думку суду, заявлений розмір аліментів в розмірі ј частки доходу від усіх видів доходів відповідача, є дещо завищеним, виходячи із засад розумності і справедливості. Тому, встановивши розмір щомісячного доходу відповідача, наявність у відповідача обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , а також реальні і розумні потреби щодо належного утримання повнолітнього сина [PERSON] і виходячи з цього вважає, що розмір 1/7 частки доходу відповідача, які будуть стягуватись з платника, яка за певних обставин може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті є абсолютно достатньою. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу та можливість відповідача сплачувати аліменти і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання у Вінницькому технічному\~фаховому коледжі, а саме до 30.06.2022, але не більше ніж до досягнення останнім 23-річного віку в розмірі\~1/7\~частки щомісячно\~від усіх\~видів доходів\~відповідача, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 17.02.2022. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 992,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial