Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

22.07.2015 позивач [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визнати недійсним заповіт її батька [PERSON] від 29.06.2006 та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, який йому належав. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що у зв`язку із захворюванням батька, прийомом ліків, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В процесі розгляду справи предмет та підстава позовних вимог позивачки змінювалися неодноразово відповідно до поданих процесуальних заяв та ухвал суду у попередньому складі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021 справа була передана для розгляду даному складу суду. Ухвалою судді від 23.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.12.2021 судом призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, а провадження у справі зупинено. 01.04.2022 до суду надійшло повідомлення від 28.03.2022 №6311 експертної установи про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 04.04.2022 провадження у справі поновлено. 17.05.2022 до суду надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог у якій представник позивача просила суд: 1. Визнати недійсним заповіт від 29.06.2006 складений [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В.; 2. Визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також 1/2 частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 3. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] . 30.04.2017 державним нотаріусом Прокопенко Л.О. Ухвалою суду від 17.05.2022 заяву представника позивача про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у заява по суті та вказали, що позивачка та відповідачка у справі є сестрами, а їх батьком є покійний [PERSON] , який помер [INFO] . За життя батька у позивачки були добрі відносини з ним і для неї було здивуванням, що він зробив за життя заповіт, де належне йому майно заповів відповідачці, а не позивачці. Вважала, що батько не міг усвідомлювати значення своїх дій, так як був тяжко хворий і вживав ліки, які впливали на його пам`ять. Крім того, позивачка вважала, що такий заповіт підписаний не батьком, а іншою особою. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні вказали на безпідставність позовних вимог та наголосили, що батько мав намір заповісти своє майно позивачці, що було його волею. Будь-яких доказів того, що він не усвідомлював значення своїх дій, чи того, що він не підписував заповіт немає, а тому вимоги є абсолютно безпідставні. Представники третіх осіб не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Допитаний судом свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює приватним нотаріусом у м. Кам`янка-Бузька і він дійсно посвідчував заповіт [PERSON] , який до нього особисто приходив два рази, один раз на консультацію, а другий для складання заповіту. Вказав, що він все міг пояснити та зрозуміти, його воля була чітка і зрозуміла, а тому заповіт був складений і підписаний. Заслухавши учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є доньками [PERSON] , що доводиться копіями свідоцтв про їх народження (том 1, а.с. 11, 95). [PERSON] був власником житлового будинку та господарських споруд, що розташовані у [ADDRESS] , що доводиться копією витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 25.09.2006 (том 1, а.с. 17). 29.06.2006 [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів усе своє майно дочці [PERSON] . Цей заповіт посвідчено приватним нотаріусом Щур Т.В. та зареєстровано у реєстрі за № 509 (том 1, а.с. 87). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть від 29.07.2006 (том 1, а.с. 8). 13.04.2007 державним нотаріусом Кам`янка-Бузької ДНК Прокопенко Л.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого належний [PERSON] житловий будинок та господарські споруди [ADDRESS] перейшли до його спадкоємця за заповітом [PERSON] (том 1, а.с. 18). Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як на підставу свого позову, при зверненні до суду, позивачка посилалася на те, що її покійний батько страждав на серйозне захворювання, вживав ліки, а тому при підписанні заповіту не міг усвідомлювати значення своїх та керувати ними. Проте, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №18/к від 27.10.2018, на час підписання договору дарування (слід читати заповіту) [PERSON] тяжким психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (том 2, а.с. 77-80). Згодом, як на підставу свого позову позивачка посилалася на те, що її батько не підписував спірний заповіт. Однак, згідно повідомлення від 28.03.2022 №6311 Львівського НДІСЕ надання висновку судової почеркознавчої експертизи підпису [PERSON] на заповіті 29.06.2006 є неможливим, з огляду на недостатність зразків підпису та почерку [PERSON] (том 3, а.с. 19-20). Таким чином, заявлені позивачкою підстави для визнання недійсним заповіту її батька не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так, обставина не усвідомлення батьком своїх дій під час підписання заповіту спростована висновком експертизи, а обставина підпису цього заповіту не ним, а іншою особою не доведена перед судом, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України. Відтак, у суду відсутні підстави для висновку, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому позовна вимога про визнання заповіту недійсним не підлягає до задоволення як безпідставна. Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання за позивачкою в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спадкового майна, суд виходив з того, що такі позовні вимоги є фактично похідними від вимоги про визнання недійсним заповіту. А оскільки відсутні підстави для визнання заповіту недійсним, то й відсутні такі підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування за таким заповітом та визнання права власності на спадкове майно за позивачкою. Суд також відзначає, що в цій частині позовних вимог, позивачка [PERSON] , як на підставу свого позову, у заяві від 27.11.2015 (том 1, а.с. 55-57), посилалася на те, що на час смерті батька, її мати [PERSON] мала право на 1/2 частину житлового будинку і земельної ділянки, оскільки це майно було спільним майном подружжя. Однак, як видно з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] заявами від 04.09.2006 вказала державному нотаріусу, що на спадщину після смерті свого чоловіка не претендує, а також вказала, що будинок [ADDRESS] є особистою приватною власністю її чоловіка [PERSON] і був придбаний і побудований ним за його особисті кошти, на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя не претендує (том 1, а.с. 91-92). Тому, є абсолютно безпідставним посилання позивачки на приналежність спірного майна до майна подружжя, так як дружина покійного, ще за життя, повідомила нотаріуса, що таке майно є особистою власністю її чоловіка і вона на нього не претендує. Крім того, суд звертає увагу на безпідставність позовних вимог позивачки в частині визнання права власності на спірну земельну ділянку, оскільки як встановлено судовим розглядом, така земельна ділянка не належала на праві власності покійному [PERSON] , а тому не могла увійти до обсягу спадкового майна. Така земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] рішення міської ради від 20.12.2012 №10 та зареєстрована за нею у державному реєстрі прав 04.07.2013 (том 2, а.с. 7, 15). За таких умов, позовні вимоги позивачки є повністю безпідставні та необґрунтовані, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed