Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння на [ADDRESS] . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач [PERSON] , який зареєстрований у будинку, близько двох років у ньому не проживає, про своє місцезнаходження та проживання не повідомляє, а тому втратив право на користування її житлом. Оскільки через реєстрацію відповідача у її будинку, який втратив статус члена її сім`ї, вона не може реалізувати свої права, зокрема, на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тому змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених у позові підстав. Просила позов задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391ЦКУкраїни). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що позивачка є власником домоволодіння на [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10). За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , який у цьому будинку більше одного року без поважних причин не проживає, що підтверджується актами Солотвинської селищної ради (а.с.11; 13-18). Відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за позовом дружини (а.с.9), тому він втратив статус члена сім`ї позивачки. Той факт, що відповідач за місцем реєстрації не проживає, підтвердили в судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою відповідача [PERSON] , а також є кумою сторін по справі. Підтвердила, що [PERSON] після розлучення з позивачкою у вказаному будинку не проживає. Також зазначила, що відповідач і до своєї матері приїжджає дуже рідко. Аналогічні пояснення дала свідок [PERSON] , кума позивачки [PERSON] , яка підтвердила, що відповідач покинув сім`ю та у будинку позивачки не проживає більше року Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року в справі № 502/922/18. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідач, який не є членом сім`ї позивачки, втратив право на користування власним житлом позивачки, а його реєстрація в належному позивачці домоволодінні створює останній труднощі в розпорядженні таким, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved