Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про звільнення його від стягнення аліментів та стягнення аліментів з [PERSON] на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив про те, що він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року по 18.10.2012 року. У вказаному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем. Судовим наказом Уманського міськрайонного суду Черкаської області з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , у виді твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та сина [PERSON] , [INFO] , у виді твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 12.06.2018 року на підставі зазначеного судового наказу було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів на користь колишньої дружини. Проте, вже протягом тривалого часу їх спільний син [PERSON] , [INFO] , перебуває на його утриманні та постійно проживає разом з ним. Він, як батько, піклується сином, займається його вихованням, надає все належне для його фізичного, розумового та духовного розвитку. Оскільки син припинив проживання з матір`ю, відповідачем по справі, а проживає разом з ним, можна стверджувати, що відбулася зміна сімейного стану особи, яка сплачує аліменти та особи, яка їх одержує. У зв`язку з цим, вважає за необхідне захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з цим позовом. Крім того, останнім часом відповідач перестала піклуватися про їх спільного сина та відмовляється надавати матеріальну допомогу на його утримання, переклавши ці обов`язки на нього, а він змушений сплачувати аліменти на утримання обох дітей та самостійно (додатково) утримувати сина, який проживає з ним. Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби неповнолітньої дитини вимагають значних матеріальних витрат, йому самому важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Незважаючи на те, що відповідач є працездатного віку, в добровільному порядку вона відмовляється надавати таку матеріальну допомогу, тому він вимушений звернутися до суду з позовною вимогою про примусове стягнення з неї аліментів на його користь на утримання сина. Вважає, що така вимога є одним із способів захисту інтересів дитини. Просить суд звільнити його, [PERSON] , від сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Уманського міськрайонного суду від 15.05.2018 року у справі № 705/1697/18 з дня пред`явлення позову до суду. Стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно постанови головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 705/1697/18 2-н/705/40/18, виданого 17.05.2018 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді твердої грошової суми в розмірі 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді твердої грошової суми в розмірі 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 25 квітня 2018 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно судового наказу, виданого 15.05.2018 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 705/1697/18, 2-н/705/40/18, зазначений наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту його видачі. Згідно акту проживання, складеного працівниками КП «Уманське РЕУ № 3», затвердженого директором КП «Уманське РЕУ № 3», зі слів [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , громадянин [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований позивач по справі відповідно до відмітки в паспорті останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів, утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь позивача на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини шляхом видачі судового наказу, а проживає зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2018 року. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 26.07.2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала письмову заяву і що відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved