Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У травні 2015 року позивач Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в особі представника Сафіра Ф.О., звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказаний позов мотивований тим, що 05.04.2007 ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № КЗМОАU01955658, відповідно до якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 9698,45 доларів США на термін до 04.04.2014, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язання за договором № КЗМОАU01955658 ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір поруки. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов вказаного кредитного договору, у останньої утворилась заборгованість у розмірі 16166,69 доларів США. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.06.2015 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16.07.2015 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені. У грудні 2020 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2021 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено, скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2015 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, свого представника не направив, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Судом встановлено, що 05.04.2007 Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № КЗМОАU01955658, відповідно до якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 9698,45 доларів США на термін до 04.04.2014, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинна надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно кредитного договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом У забезпечення виконання зобов`язання за договором № КЗМОАU01955658 2007 Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали Договір поруки. У п. 2 Договору поруки сторони визначили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник. Відповідно до п. 6 Договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, відповідно до якого [PERSON] станом на 03.03.2015 має заборгованість 16166,69 долари США, що за курсом НБУ від 03.03.2015 складає 401257,25 грн., яка складається з: 8478,78 долари США - заборгованість за кредитом; 755,23 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 67,90 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6864,78 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, як вбачається з наданої відповідачами виписки АТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») по кредитному договору від 05.04.2007 № КЗМОАU01955658 [PERSON] за період з 05.04.2007 по 18.04.2016 було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 12546,54 долари США. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості банком у період з 15.10.2009 по 03.03.2015 була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 6864,78 долари США. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок та зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки зроблені щодо нарахування штрафних санкцій, зокрема пені. Враховуючи, що строк кредитування сплив 04.04.2014, банк позбавлений можливості нараховувати пеню, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 616 ЦПК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів 67,90 долари США заборгованості по комісії за користування кредитом слід зазначити наступне. Згідно із п. п. 17, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними (Верховний суд України від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс16). За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 67,90 долари США, а тому у задоволенні позову в цій частині теж слід відмовити. Приписами ст. ст. 12, 18 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed