Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання), у розмірі 36594,32 гривні, посилаючись на те, що у період з 01.08.2015 року по 31.03.2021 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою його проживання: [ADDRESS] . На теперішній час відповідачі [PERSON] та [PERSON] не здійснили повну оплату за надані послуги, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 36594,32 гривні, а також понесені ним при пред`явленні позову судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі будучи повідомленими судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки. Відповідач [PERSON] надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в позовних вимогах позивача в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, Концерн МТМ перший раз звернувся до суду про стягнення з відповідачів боргу в 11.12.2014 року у виді судового наказу, який було скасовано за заявою відповідача. 25.08.2015 року Концерн МТМ в друге звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою про стягнення суми боргу з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на суму 8534, 38 гривні за період з 01.12.2011 по 31.07.2015 року. 19.02.2019 Концерн МТМ втретє звернувся до Комунарського районного суду про стягнення суми боргу з [PERSON] , [PERSON] у період з 01.08.2015 року по 31.05.2018 року на суму 17116,76 грн. Відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з порушенням строків позовної давності. Відповідач не виконував ніяких платежів за період після попереднього суду і ніяким другим чином не визнавав свій борг. Таким чином, ніяких свідчень про переривання перебігу позовної давності немає. Позивач може спиратися у своїх позовних вимогах на заборгованість по сплаті комунальних послуг за опалення тільки за останні 3 роки, але враховуючи те, що останній суд, від 29.05.2019 року, по справі №333/1008/19, вже урахував усю попередню заборгованість, включаючи січень 2019 року. Таким чином період для стягнення заборгованості може бути тільки з 01.02.2019 року по 31.03.2021 року. Також відповідач зазначає, що позивач безпідставно з 1 травня 2019 року додатково нараховує пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,01% від загальної суми боргу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основним видом його економічної діяльності є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Відповідно до довідки, щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» (особовий рахунок [NUMBER] ) (а.с.6). Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком, [PERSON] та [PERSON] мають заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.08.2015 року по 31.03.2021 року в сумі 36594,32 гривень, яку добровільно ними не сплачено (а.с.7-9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. В судовому засіданні досліджено рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2019 року, яким позовні вимоги Концерну МТМ задоволено частково, а саме стягнуто суму боргу в розмірі 16104,97 гривні за період з 01.08.2015 року по 31.05.2018 року. Вище вказане рішення не оскаржувалось та на теперішній час не скасовано. За такого суд вважає безпідставним твердження відповідача [PERSON] , що питання про стягнення заборгованості може ставитися лише з 01.02.2019 року. Враховуючи період стягнення заборгованості за рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2019 року, виходячи із загальних засад застосування загального строку позовної давності, суд вбачає обґрунтованим стягнення заборгованості починаючи з 01.06.2018 року. Також під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження заява відповідача [PERSON] , що позивач додатково нараховує пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,01% від загальної суми боргу. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково, а саме стягнення суми боргу в розмірі 19477,56 гривень за період з 01.06.2018 року по 31.03.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2270,00 гривень. Оскільки позов задоволено частково судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно в сумі 604,16 гривні з кожного, що становить 1208,32 гривень.

Outcome: partial