Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.03.2020 року. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, син [PERSON] проживав разом з відповідачкою за її місцем проживання, а саме по [ADDRESS] . Він постійно відвідував сина, допомагав матеріально, купляв продукти харчування, одяг та взуття. Проте, відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, через що малолітнім сином не займалася, залишала місце свого проживання на тривалий час та залишала сина на свою матір, яка зверталась до органів опіки та піклування з проханням влаштувати дитину, оскільки донька дитиною не займається. У зв`язку із цим у жовтні 2020 року йому довелось забрати сина жити на свою квартиру. З цього часу відповідачка не бере участі у його вихованні, не цікавиться його здоров`ям та розвитком, не забезпечує матеріально. З 21 жовтня 2021 року відповідачка не сплачує аліментів, внаслідок чого утворилась заборговність. Син постійно проживає з ним та перебуває виключно на його утриманні, відповідачка дитину практично не відвідує, не цікавиться його життям. У зв`язку із тривалим ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків просить позбавити його батьківських прав щодо неповнолітнього сина. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що відповідачка як вела, так і веде антисоціальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями, що призвело до того, що навіть її батьки наполягли на тому, щоб син проживав з ним, оскільки відповідачка дитиною не цікавилась, залишала його самого або на бабусю. Позивач ніколи не чинив відповідачці перешкод у побаченнях з дитиною, однак, вона не зробила жодних спроб побачити дитину чи поцікавитись нею, на день народження сина його не привітала. Навіть знаючи про розгляд даної справи не намагалась відновити стосунки з дитиною. Оскільки відповідачка тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, незважаючи на те, що судом було відкладено розгляд справи за її клопотанням для подання відзиву правом на подачу такого відповідачка не скористалась. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Відтак, враховуючи предмте позову, неодноразове повідомлення про час та місце розгляду справи, надання можливості відповідачу подати відзив (чим вона не скористалась), а також зважаючи на поінформованість відповідачки про розгляд даної справи та необхідність дотримання розумних строків її розгляду, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав та просить справу розглядати за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.2 ст.164 Сімейний кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння та повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 Сімейного кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 4 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до роз`яснень, що містить п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19.03.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження останнього, серії [NUMBER] . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію №1459 від 01.06.2017, виданою Галицькою районною адміністрацією ЛМР, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, розпорядженням №497 Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.09.2020 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із довідки № 87 від 20.10.2021 року, виданої директором ЗДО №109 Дмитрук Г., [PERSON] , 16.05.2017 року відвідує заклад дошкільної освіти № 109 з 2020 року. За цей час мати дитини повністю відсутня у дошкільному житті дитини, не бере ніякої участі у вихованні сина. Дитина виховується батьком та бабусею, які приділяють належну увагу вихованню [PERSON] та забезпечують усе необхідне для його повноцінного життя у закладі . Згідно з довідкою № 17 від 20.04.2022 року, виданою директором ЗДО №181 [PERSON] , [PERSON] , 16.05.2017 року відвідував заклад дошкільної освіти № 181 з 01.09.2020 року по грудень 2020 року. За час перебування дитини в садочку, мати дитини рідко з`являлась за сином, могла не відповідати на дзвінки коли було потрібно забирати дитину та не забирати вчасно дитину з садочку, часто від мами було чути запах алкоголю. Із характеристики виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф підстанції №1, [PERSON] , з серпня 2012 року працює на лікарем виїздної бригади невідкладних станів. За багаторічний стаж роботи проявив себе як відповідальний, грамотний, дуже ініціативний та напролеглививий працівник.За доброзичливе відношення до колег, [PERSON] користується великою повагою в колективі. Згідно з актом обстеження умов проживання від 21.10.2021 року, складеним відділом Служба у справах дітей Галицького району, в квартирі [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні норми дотримуються належним чином, створені усі умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до судового наказу від 25.01.2022 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова, вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , останнє відоме місце реєстрації якої: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ),у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львів від 13.04.2022 року, вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на 13 квітня 2022 року становить 6581 ,18 грн., що також підтверджується довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів №52372/7. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача ствердила, що відповідачка після розірвання шлюбу часто нехтувала батьківськими обов`зками щодо сина, зловживала алкоголем, залишала його самого. Через таку її поведінку її ж батьки звернулись до позивача з проханням забрати дитину до себе, що він і зробив. Близько двох років дитина проживає з батьком і вона допомагає у його вихованні, за весь цей час була відповідачка приходила до дитини лише декілька разів, при цьому, інколи нетвереза. Жоноі участі у вихованні та утриманні дитини відповідачка не бере та дитиною зовсім не цікавиться. Допитана свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, ствердила, що матір дитини тривалий час не навідується до дитини, не бачила її вже кілька років, протягом усього цього часу дитиною займаєиться батько та бабуся хлопчика. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо сина, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не переживає за його здоров`я та майбутнє. Аналізуючи вищенаведені докази суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечує, не цікавиться його вихованням, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, а відтак, її слід позбавити батьківських прав відносно нього. При цьому, суд не бере до уваги письмову заяву свідка [PERSON] (батька відповідачки) про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки остання дитиною не цікавиться та не займається, з огляду на те, що джерелом доказів, у відповідності до ст.90 ЦПК України, є показання свідка надані безпосередньо у судовому засіданні, а не викладені у письмовій заяві. Натомість свідок [PERSON] для допиту у якості свідка до суду не з`явився, відтак, його пояснення викладені письмовій заяві є недопустимими. Проте, не прийняття такого доказу не спростовує висновку суду щодо підставності позову, оскільки обгрунтованість такого підтверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів наведених вище. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992 грн. 40 коп. судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved