Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] 17 травня 2022 року звернулись до суду з названим позовом, в якому вказали, що [INFO] померла дочка позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить Ѕ частки квартири [ADDRESS] . На даний час позивач не може отримати Свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Свідоцтві про право на житло прізвище позивачки та її дочки вказане як « [PERSON] », тоді як у паспорті позивачки та свідоцтві про смерть спадкодавця вказано, як « [PERSON] », тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про право власності на житло від 16 березня 1995 року № 267, та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Звільнити позивача від сплати судового збору. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач - Володарська селищна рада Білоцерківського району Київської області в підготовче судове засідання не направили свого представника, подали до суду заяву, якою просили суд розгляд справи проводити без участі їх представника. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] померла дочка позивача [PERSON] , що стверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9), яка до дня смерті проживала разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] [INFO] , є матір`ю померлої [PERSON] , що стверджено письмовими доказами в матеріалах справи, тож є спадкоємцем першої черги. Відповідач по справі не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса для оформлення належних їй прав, про що свідчить оглянута спадкова справа № 36/2022 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , однак в оформленні спадкового майна їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в Свідоцтві про право власності на житло зроблено помилку прізвища спадкодавця, а саме замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] », що є перешкодою позивачу вільно користуватися своїм майном (а.с. 21). Встановлення факту належності Свідоцтва про право власності на житло необхідно позивачці з метою спадукування належності частки майна померлій [PERSON] та несення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на таке майно. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 "Закону України про судовий збір" позивачку слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: approved