Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Представник ТОВ «Глобал Спліт» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, вказавши, що 11.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 96182922000, відповідно до якого банком було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 49 000, 00 грн. зі строком дії до 05.03.2022 року та сплатою відсотків у розмірі 55 % річних. Так, пунктом 2.5. договору передбачено, що відсоткова ставка за операціями отримання готівки, річних 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду 0,00001%. 24 червня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу № 215 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором № 96182922000 від 11.02.2020 року укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Представник позивача вказує, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, таким чином станом на 24.06.2021 року має непогашену заборгованість за кредитним договором № 96182922000 по картковому рахунку № 26208966475387 від 11.02.2020 року, яка на момент відступлення прав вимоги відповідно до розрахунку заборгованості становить41 419, 14 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31 933, 95 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 485, 19 грн. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 419, 14 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.11.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, у якій просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 11.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 96182922000, відповідно до якого банком було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 49 000, 00 грн. зі строком дії до 05.03.2022 року та сплатою відсотків у розмірі 55 % річних. Так, пунктом 2.5. договору передбачено, що відсоткова ставка за операціями отримання готівки, річних 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду 0,00001%. 24 червня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу № 215 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором № 96182922000 від 11.02.2020 року укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Отже, ТОВ «Глобал Спліт» набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за кредитним договором, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 96182922000 від 11.02.2020 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 24.06.2021 у розмірі 41 419, 14 грн., з яких: 31 933, 95 грн. - основна заборгованість; 9 485, 19 грн. - заборгованість за відсотками. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, а відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 270,00 гривень.

Outcome: approved