Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

у вересні 2019 року позивачі [PERSON] і [PERSON] , від імені та інтересах яких діє адвокат Лисенко В.С. звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття кімнати. В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що з 23.03.2010 року на підставі направлення № 29 [PERSON] заселився до кімнати [ADDRESS] , у якому проживає відповідно до договору найму житлового приміщення в гуртожитку. Його дружина [PERSON] проживає разом з ним з 13.04.2010 року. Даний гуртожиток належить до державної власності та перебуває на балансі ГУ Національної поліції у м. Києві. 28.06.2019 року близько 10 год. 30 хв. відбулося залиття кімнати № 4-17 з кімнати № 5-17, яка розташована поверхом вище, в якій проживає відповідач. 02.07.2019 року комісією у складі: коменданта гуртожитку № 4 ЖЕД ЦО №1 ГУ НП у м. Києві Мишко О.І., завідувача гуртожитку № 4 [PERSON] у присутності позивачів було складено Акт № 1 від 02.07.2019 року на предмет залиття кімнати № 4-17. Було засвідчено наступні пошкодження, що спричинило залиття: пошкодження стін, короб стелі, меблі, покриття підлоги. Відповідач відмовився засвідчувати даний акт. 08.07.2019 року було складено Акт № 0819 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення, яким підтверджено вищеперераховані пошкодження. Згідно з висновком ТОВ «Аелєкон» від 26.07.2019 року про оцінку розміру матеріального збитку, завданого кімнаті № 4-17, розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу становить 3869,00 грн. Окрім того, відповідно до висновку про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (залиття) комплекту меблів, розмір матеріального збитку складає 26370,00 грн. Своїми неправомірними діями відповідача, позивачам завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях у розмірі 5000 грн кожному. Окрім того, позивачі понесли додаткові витрати пов`язаних з проведенням експертиз у сумі 2390 грн, витрати на послуги банку у сумі 88,80 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 5025,13 грн і судовий збір, які просив стягнути з відповідача. 10 вересня 2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 141). Підготовче засідання неодноразово переносилося у зв`язку з поданням сторонами клопотань про його відкладення. У лютому 2022 року на адресу суду надійшли пояснення представника третьої сторони ВП ГУНП у м. Києві, у яких зазначено, що користування житловою площею у гуртожитках встановлюється Положенням про гуртожитки Головного управління Національної поліції у м. Києві, затвердженого наказом ГУ НП у м. Києві від 16.05.2017 № 629. Відповідно до Положення мешканці, які заселяються, ознайомлюються з правилами внутрішнього розпорядку. Також проживаючі зобов`язані забезпечувати схоронність приміщень, обладнання та інвентаря, проводити ремонт пошкоджених з їх вини приміщень гуртожитку, меблів, обладнання та інвентаря. Надані позивачами акти засвідчують факт залиття, наведені в них дані відповідачем спростовані не були. У підготовчому засіданні 08.02.2022 присутній представник позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач подав клопотання про відкладення справи. Ухвалою від 8 лютого 2022 року підготовче провадження за позовними вимогами [PERSON] та [PERSON] закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 208). У червні 2022 року від відповідача надійшли пояснення, в яких він не заперечує факту залиття кімнати позивача, разом з тим, зазначає, що у нього відсутній договір найму житлового приміщення на кімнату [ADDRESS] в гуртожитку, а тому не може відповідати за наслідки залиття. Вказує на те, що кімната на момент видачі направлення на вселення була непридатна для проживання через технічний стан, про що повідомляв адміністрацію. Вважає, що у позові слід відмовити. Представник позивачів - адвокат Лисенко В.С. надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Дослідивши заяви по суті справи та додані на їх підтвердженні докази, матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з довідкою ГУ Національної поліції у м. Києві від 08 червня 2018 року № 4141/125/05/21-2018 гуртожиток № 4 за адресою [ADDRESS] є відомчим та перебуває на балансі Головного управління (а.с. 122). [PERSON] зареєстрований в буд. [ADDRESS] (а.с. 16) та проживає в кімнаті № 4-17 гуртожитку №4 за вказаною вище адресою на підставі направлення № 29 від 23.03.2010 року (а.с. 11). 19 липня 2019 року між ГУ Національної поліції у м. Києві та [PERSON] було укладено Договір найму житлового приміщення у гуртожитку (а.с. 12-15). Разом з ним мешкає та зареєстрована з 25.03.2015 його дружина [PERSON] (а.с. 25, 17). Відповідно до листа ГУ Національної поліції у м. Києві від 19 серпня 2019 року № 611/аз/125/05/11-2019 відповідач [PERSON] поселений в гуртожиток № 4 згідно з направленням від 09.02.2012 року № 8 та зарахований 01.03.2012 в кімнату № 5-17. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 7563401 від 10.09.2019 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.01.2012 року (а.с. 121, 126, 140). З доповідної записки завідувача гуртожитку вбачається, що [PERSON] відмовився підписувати Договір найму житлового приміщення (а.с. 127). Оскільки договір найму житла укладено не було правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. 2 липня 2019 року комісією у складі коменданта гуртожитку № 4 ЖЕД ЦЗ№1 ГУНП у м. Києві [PERSON] та завідувача гуртожитку № 4 [PERSON] , у присутності [PERSON] складено Акт № 1 про наслідки залиття житлової площі у гуртожитку № 4, а саме кімнати № 4-17 за адресою: [ADDRESS] , що сталась 28.06.2019 року. Комісія під час обстеження кімнати № 4-17 встановила пошкодження стін, коробу стелі, шафи-купе, ліжко, покриття підлоги - ковроліну. При обстеженні кімнати № 5-17, яка розташована поверхом вище, течій виявлено не було, але [PERSON] у присутності комісії повідомив, що у нього дійсно за день затоплення кімнати № 4-17 протікав кран. Зазначений Акт він підписувати відмовився (а.с. 26). 8 липня 2019 року у складі комісії: інженера центру забезпечення № 1 ГУ НП у м. Києві Найдьонової Т.А., коменданта гуртожитку № 4 ЖЕД ЦЗ№1 Мишко О.І. та завідувача гуртожитку [PERSON] , у присутності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , складено Акт № 0819 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Комісія при обстеженні кімнати № 4-17 встановила залиття стелі, стін, коробу, шафи-купе, ліжко, ковроліну. Порушення норм технічної експлуатації будівель на момент обстеження не виявлено. Винуватець шкоди відмовився від підпису Акту (а.с. 28-29). 15.07.2019 року позивач уклав Договір № 00237/19 з ТОВ «Аелєкон» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 199/18 від 03.03.2018 на право проведення незалежної оцінки майна, виданий ФДМ України) на проведення експертами оцінювачами оцінки розміру матеріального збитку завданого в наслідок залиття. 17.07.2019 на виконання умов Договору оцінки, позивачем було сплачено 2390,00 грн, що підтверджується копією квитанції ПАТ «КБ «УкрСиббанк» № 64, долученої до матеріалів справи (а.с. 41-42, 45). Зі змісту акта № від 26.07.2019 приймання-передачі робіт вбачається, що [PERSON] та ТОВ «Аелєкон» склали цей акт про те, що виконавцем були складені два звіти про оцінку по рахунку № СФ-00243/19 від 15 липня 2021 року: незалежна оцінка збитку. Вартість робіт 2390,00 грн (а.с. 43,44). Згідно зі звітом від 26.07.2019 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (залиття) комплекту меблів, що розташовані в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (далі - Звіт) (а.с. 46-60), складеного оцінювачем [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво МФ № 6938 від 30.05.2009 року (а.с. 78), розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу - 29300 грн (з урах. ПДВ), з урахуванням фізичного зносу становить 26 370 грн (з урах. ПДВ) (а.с. 48-62). Згідно з звітом від 26.07.2019 року про оцінку розміру матеріального збитку завданого кімнаті № 4-17 за зазначеною вище адресою, складеного оцінювачем [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ, КП «ІКЦ» УТО МФ № 8149 та ЦМК № 630 від 24.12.2011 року (а.с. 110)), розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу становить 3869 грн (з урах. ПДВ), з урахуванням фізичного зносу - 3590 грн (з урах. ПДВ) (а.с. 81-96). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Результат аналізу положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27.05.2021 у справі справа № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20) цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Викладений правовий висновок також застосовано Верховним Судом у постановах від 03.05.2022 у справі № 521/14202/14-ц, від 16.02.2022 у справі 201/2059/20, від 16.02.2022 у справі № 755/12796/20, від 02.02.2022 у справі № 447/938/14-ц, від 29.09.2021 у справі № 753/2965/20. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною 1 ст. 177 ЖК України встановлено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Відповідно до п. 3.1 ч. 3 Положення про гуртожитки Головного управління Національної поліції у м. Києві вселення в гуртожиток провадиться в установленому порядку комендантом (завідувачем) гуртожитку на підставі виданого ордера або направлення, з одночасним укладенням договору найму житлового приміщення в гуртожитку. П.п. 3.8.3., 3.8.4 Положення проживаючі зобов`язані забезпечувати схоронність приміщень, обладнання та інвентаря; проводити ремонт пошкоджених з їхньої вини приміщень гуртожитку, меблів, обладнання та інвентаря. П. 4.3 ч. 4 передбачено, що поточний ремонт приміщень, які перебувають у користуванні громадян проводиться за рахунок мешканців. Твердження відповідача, що відповідати за позовом належить організації, яка експлуатує гуртожиток та здійснює надання комунальних послуг оскільки його кімната була непридатна для проживання, суд до уваги не бере з урахуванням того, що він не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували, що послуги не були йому надані чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25.08.2005 за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди позивач посилався на те, що залиття його квартири сталося з вини відповідача. Матеріалами справи підтверджено та відповідачем фактично не заперечується факт залиття спірної кімнати, відповідач не спростував своєї вини у залитті кімнати № 4-17 позивача. Розмір завданих збитків, позивач доводить звітами суб`єкта оціночної діяльності, за змістом яких вартість матеріального збитку, завданого наймачу кімнати, через залиття його майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , без урахування зносу становить 33169,00 грн (з ПДВ), з урахуванням зносу - 29 960 грн (з ПДВ). Сторона відповідача не спростувала розмір збитків, внаслідок залиття квартири, який визначений звітом, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття грошові кошти збитків з урахуванням зносу в розмірі 29960 грн. Стягнення шкоди з урахуванням зносу узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 10.01.2020 р. у справі № 499/1732/14-ц. Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Крім того, що стосується її розміру, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд враховує, що матеріалами справи підтверджено факт залиття квартири, в якій проживає позивач, з вини відповідача та невчинення ним заходів з відшкодування завданої шкоди. В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачем доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли певного рівня «страждань». На думку суду, залиття квартири в будь-якому випадку викликає негативні емоції, оскільки викликає відхилення від звичного устрою життя, необхідність витрачання часу для вчинення дій щодо відновлення стану квартири, а у разі відсутності на це відповідних ресурсів (як часових так і фінансових) - погіршення існуючого стану власника такого майна, що з великою долею вірогідності може відзначитись на психоемоційному стані власника пошкодженого майна. При цьому суд враховує, що залиття квартири мало місце ще 28.06.2019, та до моменту винесення даного рішення суду завданий майновий збиток не відшкодовано, тобто відповідне порушення є досить триваючим. З огляду на встановлене, у даній справі слід визнати обґрунтованими доводи позивачів про завдання їм моральної шкоди. Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Outcome: partial