Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 22 лютого 2022 року звернулась із позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Малиновському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 928, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 17 червня 2016 року, після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище [PERSON] . Визначити місце проживання дитини [PERSON] , народженого [INFO] разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Визначити порядок участі батька [PERSON] , у вихованні малолітнього сина, [PERSON] без обмеження в часі, за домовленістю, з завчасним повідомленням матері дитини [PERSON] не пізніше, ніж за 24 години, враховуючи режим дня дитини та стан здоров`я, як в присутності, так і без присутності матері. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , дата народження [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 15 лютого 2022 року й до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. Ухвалою суду від 25 квітня 2022 року позовні вимоги були роз`єднані. В окремі провадження виділені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини й участі батька у її вихованні. 30 травня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини й участі батька у її вихованні було повернуто позивачу. 06 червня 2022 року рішенням Малиновського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У позовній заяві [PERSON] вказує наступне. Більш ніж півроку, з моменту фактичного розлучення та переїзду від чоловіка, всі обов`язки по відношенню дитини у відповідності до ст. 180, 181 Сімейного кодексу виконує саме позивачка. З боку ж відповідача не виконується жодних дій, пов`язаних з матеріальним забезпеченням дитини, піклуванням про її стан здоров`я та розвитку, лише декілька разів було проведено зустрічі з дитиною, під час яких від відповідач забирав дитину до себе додому, під час того годував дитину, проводив якийсь час на прогулянках, але не купував ніяких необхідних речей та не надавав жодної допомоги для обстеження, лікування, одужання та підтримання імунітету. Відповідач офіційно не працевлаштований та не є суб`єктом підприємницької діяльності. Кошти заробляє шляхом поєднання трьох робіт без встановленого робочого режиму: експедитор в приватного підприємця по розвезенню бананів; водій в службі таксі Уклон; водій в службі таксі Болт. Середній щомісячний розмір таких заробітків, виходячи з інформації, представленої на сайтах працевлаштування за даними спеціальностями, становить: експедитор від 10000 до 20000 грн на місяць; водій таксі - від 1000 грн за зміну, тобто від 24000 на місяць. На цей час витрати на дитину складаються з наступного: харчування - 2500 грн на місяць; одяг - 4500 грн на квартал; ліки та вітаміни - 1000 грн на місяць; дитячі розваги - 1000 грн на місяць; комунальні платежі - 500 грн на місяць; щорічний відпочинок - 6000 грн на рік. В подальшому буде необхідно додатково витрачати кошти на навчання дитячий садок (школа та заклад вищої освіти), на відпочинок, на додаткові секції розвитку дитини. 25 травня 2022 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] до суду було надано відзив, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. До недавнього часу син, [PERSON] проживав із сторонами однією сім`єю, та згодом позивач без згоди відповідача забрала сина та почала проживавати разом із сином окремо в будинку що належить її дідусю [PERSON] на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Відповідач надавав своєму сину матеріальну допомогу і продовжує її надавати, переказ грошових коштів також здійснюють і його близькі родичі, а саме його рідний брат, та його батьки. Позивач зазначає, що відповідач не надає повне та систематичне забезпечення дитини, не має офіційної роботи та постійного заробітку, має схильність до нервових збуджень, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Поведінка відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Він емоційно не врівноважений та схильний до моральних образ та зняття з себе будь-якої відповідальності. Ствердження позивача про психічний стан відповідача є некоректним та невірним, так як у зв`язку з мобілізацією до Збройних Сил України він проходив військово-лікарську комісію (ВЛК) та визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я. У зв`язку з агресією Російської федерації проти України, відповідно до Указу президента України ви 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України запроваджено воєнний стан і [PERSON] , 14 березня 2022 року був мобілізований як офіцер запасу до Збройних Сил України де забезпечений речовим майном військовослужбовця і на разі проходить підготовку для участі у бойових діях. Окрім цього, належних доказів на підтвердження понесених витрат на утримання дитини позивачем не надано. У теперішній час, Відповідач не працевлаштований та постійного заробітну в нього нема. Його вкрай малих та не регулярних заробітків вистачало лише на їжу та предмети першої необхідності. Слова позивача про його, нібито, високий матеріальний стан не відповідають дійсності та є завищеними в умовах військового стану. Він не має свого житла та проживав у своїх батьків, що підтверджує і сама позивач. Враховуючи викладене вище, відповідач вважає за можливе виплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] [PERSON] 22 червня 2022 року надала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила наступне. Ознайомившись із змістом відзиву та фотокопіями доданих до нього доказів по суті справи, позивач вважає, що він є необґрунтованим та таким, що не спростовує позовні вимоги та не доведений жодними допустимими доказами виходячи з наступного. Відповідач спочатку відхиляється від вимог, пов`язаних зі стягненням аліментів, зазначає що начебто без його згоди мати забрала дитину та почала проживання у свого дідуся. Ніби то відповідач намагався створити належні умови для спільного проживання, але факти є протилежними. Утримання дитини потребує саме систематичного забезпечення всім необхідним для належного зростання та виховання, а в окремих випадках й в задоволенні додаткових потреб. На підтвердження задоволення власними силами, або за рахунок родичів, основних потреб потреб дитини: таких як харчування, купівля ліків та оплата медичних обстежень, купівля одягу та взуття, розвиток та відпочинок дитини, будь-яких доказів відповідач не надав. Висновки військово-лікарняної експертизи свідчать про здатність особи проходити військову службу, та ніяк не стосується жодним чином до виявлення агресивного становлення, та жорсткого поводження з дружиною. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що твердження викладені у відзиві підтримує частково, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2022 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеса шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований у Малиновському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис №928, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 17 червня 2016 року, розірвано. Від цього шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління 10 травня 2018 року, актовий запис №2105, де батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , відповідач по справі. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. При постановленні рішення судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього та визнання позову відповідачем, суд має задовольнити позовні вимоги позивача частково. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом враховано, що дитина проживає з матір`ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. У зв`язку з агресією Російської федерації проти України, відповідно до Указу президента України ви 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України запроваджено воєнний стан і батько дитини [PERSON] 14 березня 2022 року був мобілізований як офіцер запасу до Збройних Сил України де забезпечений речовим майном військовослужбовця і наразі проходить військову службу, а тому його матеріальне забезпечення теж є обмеженим. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років становить з 1 січня - 2100 гривень, з ( липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Відповідно до чинного законодавства, гарантований мінімальний розмір аліменти становить 50% від прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За викладених обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень), починаючи з 22 лютого 2022 року та до досягнення дитини повноліття, а саме до [INFO] . Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (992,40 грн). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: partial