Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Будівельно-транспортна компанія «Столиця-сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2021 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Будівельно-транспортна компанія «Столиця-сервіс» на посаду водія вантажного автомобіля. Позивач зазначає, що йому обіцяли заробітну плату у розмірі 20 000 грн. Однак при прийнятті його на роботу, відповідачем не було внесено відповідний запис у трудову книжку позивача, буцім-то через те, що такий запис вноситься лише по завершенню випробувального терміну. Позивач зазначає, що він сумлінно виконував свої трудові обов`язки і після двох тижнів звернувся до свого безпосереднього керівника із проханням виплатити аванс, на що той відповів, що позивач отримає гроші на початку жовтня. Але, уже 29.09.2021 року позивачу було повідомлено про те, що його звільнили з роботи на підставі його заяви, у порядку ст. 38 КЗпПУ. Наступного дня позивач звернувся до бухгалтерії та попросив виплатити йому заробітну плату за відпрацьований час, на що отримав відповідь, що йому нараховано заробітну плату у розмірі 13 680 грн., але вказівка до виплати даних коштів відсутня. Таким чином, як зазначає позивач, відповідач заборгував йому заробітну плату за 15 робочих днів із 09.09.2021 року по 29.09.2021 року у розмірі 13 680 грн. Також позивач просить стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 43 робочі дні, а саме із 30.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 39 999,89 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року було відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с. 31-32). 21.01.2022 року представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву про часткове визнання позову, посилаючись на те, що відомості, надані позивачем стосовно розміру його заробітної плати не відповідають дійсності, оскільки відповідно до довідки про доходи від 14.09.2021 року заробітна плата позивача після утримання податків та обов'язкових платежів становить 4517,22 грн. Представник відповідача не заперечує той факт, що перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі, однак у значно меншому розмірі, а саме - 4517,22 грн. за 21 відпрацьований день. Таким чином середньоденна заробітна плата позивача становить - 215, 11 грн., а тому і заборгованість за час затримки розрахунку при звільненні складає 9249,73 грн. (а.с. 61-63). Позивач та його представниця у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з урахуванням відомостей про нараховану позивачу заробітну плату. Представниця відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, зазначених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працював в ТОВ «Будівельно-транспортна компанія «Столиця-сервіс» з 09.09.2021 по 29.09.2021 (а.с. 19-24). Так, статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з частиною першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з довідки, наданої відповідачем, позивачу нарахована заробітна плата за вересень 2021 в розмірі 5330,32 грн., з яких 813,10 грн. - податки та обов`язкові платежі, передбачені законодавством України (а.с. 59). Дана довідка не спростована позивачем і є належним та допустимим доказом, що підтверджує дійсний розмір заборгованості відповідача по заробітній платі позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з 9.09.2021р. по 29.09.2021 року в розмірі 5330 грн. 32 коп. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлює стаття 117 КЗпП України. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 N 100 (далі - Порядок № 100). Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки, наданої відповідачем, заробітна плата позивача за 21 відпрацьований день у вересні 2021 року становить 5330,32 грн. (а.с. 59). Після ділення заробітної плати позивача за вересень 2021 року на фактично відпрацьовані протягом цього часу робочі дні, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: 5330,32: 21 = 253,82 грн. Виходячи з того, що затримака розрахунку при звільненні з 30.09.2021 по 30.11.2021 року складає 43 робочі дні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 10 914 грн. 46 коп. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial