Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

У березні 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що з березня 2001 року по листопад 2004 року позивач працював підземним машиністом електровозу шахтобудівельного управління ВАТ "Кривбасзалізрудком", а з листопада 2004 року по жовтень 2021 року - прохідником у шахтобудівельному управління проходки шахти "Родіна" АТ "Кривбасзалізрудком". 04 листопада 2015 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого він був травмований, отримав закритий перелом середньої третини малогомілкової кістки, забій м`яких тканин правої гомілки. По факту нещасного випадку було проведене розслідування, про що був складений акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 09 листопада 2015 року, а також розслідування нещасного випадку, що стався 04 листопада 2015 року о 20 год. 30 хв. за формою Н-5 від 09 листопада 2015 року. За висновком МСЕК від 13 квітня 2016 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності первинно в розмірі 20% по трудовому каліцтву. При повторних переоглядах, згідно довідок МСЕК від 22 березня 2017 року, 28 березня 2018 року, 27 березня 2019 року, 24 березня 2021 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмiрi 15% по трудовому каліцтву. 11 сiчня 2022 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промисловоi медицини позивачу було встановлене професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня) остеоартрозу у поєднанні з перi артрозом ліктьових і колінних суглобів. (ПФ другого ступеня) та сидеросилікоз першої стадії, емфізема легень першої стадії, легенева недостатність першого ступеню. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 лютого 2022 року. За висновком МСЕК від 22 березня 2022 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності первинно в розмірі 40% за захворюванням - радикулопатія, первинно 10% втрати професійної працездатності за захворюванням - сидеросилікоз, повторно 15% втрати професійної працездатності - нещасний випадок 2015 року, а всього встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% та ІІІ група інвалідності безстроково. У зв`язку з професійним захворюванням змінився спосіб життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Позивач постійно відчуваю стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому вiддiлах хребта з іррадіацією в правi руку та ногу, порушену ходу, бiль в плечових, ліктьових і колiнних суглобах, обмеження рухiв та хрускіт у них, занiмiння кінцівок, задишку при фізичному навантаженнi, перiодичний сухий кашель. Такий стан не дає позивачу можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. За станом здоров`я я позивач не може тривалий час знаходитися за кермом, а також користуватися громадським транспортом, оскільки через стійкий больовий синдром не може довгий час знаходитися в одному положенні. Незважаючи на лікування, стан здоров`я позивача не поліпшиться і це призводить до депресii, невдоволення, роздратування та розчарування через неможливiсть вести звичайний для здорової людини спосіб життя. У зв`язку із наведеним просить стягнути з відповідачу заподіяну моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює у 260 000 грн. Ухвалою суду від 04 квітня 2022 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 26 квітня 2022 року на адресу суду від представника відповідача Литвиненко С.В. надійшов відзив в якому позовні вимоги визнали частково та просили стягнути моральну шкоду у розмірі 102984 грн.. В обгрутування вказано, що зважаючи на втрату професійної працездатності позивача, загальний стаж його роботи в умовах впливу шкідливих факторів відповідач частково погоджується з компенсацією виплати моральної шкоди. Крім того вказали, що через введення воєнного стану на території України та активними бойовими діями у певних регіонах унеможливлюють виконання рішення суду, оскільки основним споживачем АТ "Кривбасзалізрудком" є ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", яке знаходиться у фізичній та економічній блокаді в місті Маріуполь під загрозою знищення. Тому на даний момент АТ "Кривбасзалізрудком" призупинено відвантаження продукції, кошти від реалізації продукції не надходитимуть. Невелику частину коштів від реалізації продукції, які підприємству вдається заробити та заощадити, АТ "Кривбасзалізрудком" направляє на першочергові витрати: податки та інших обов`язкові платежі, заробітну плату працівникам, сплату середнього заробітку працівникам, що виконують свій обов`язок в лавах ЗСУ та територіальної оборони. Також, Національним банком України було відкориговано правила щодо операцій в іноземній валюти внаслідок чого з 1 березня 2022 року уповноваженим установам заборонено здійснювати за дорученням клієнтів торгівлю валютними цінностями, що позбавляє відповідача можливості користуватися валютою, яка отримана від зовнішніх покупців. У зв`язку із наведним просили суд частково задовольнити позовні вимоги позивача, а також відстрочити виконання рішення суду на строк до закінчення воєнного стану. 03 травня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій із посиланням на обставини, викладені у позові, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи, що позивачем належним чином доведено свої вимоги. Нещасний випадок та професійне захворювання отримані позивачем з вини відповідача через недотримання роботодавцем норм по охороні праці. Так, у зв`язку з професійним захворюванням змінився спосіб життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Крім того, позивачем були надані суду виписні епікризи з історії хвороби, з яких вбачається, що позивач хворий чоловік і стан його здоров`я за останній час не поліпшується. Також, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували виникнення виключних обставин, які давали підстави для відстрочення виконання рішення суду. Посилання відповідача на лист Торгово-промислової Палати України є безпідставними, оскільки стосується лише звільнення підприємств від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань, обмежень до виконання судових рішень у період воєнного стану діючим законодавством не передбачено. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 04 травня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Преставник позивача адвокат Калашникова В.С. надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи особисто під розписку, що мається у матеріалах справи (а.с.93) до суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав у зв`язку із чим суд на підставі ст. 223 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем з 12 березня 2001 року по 11 листопада 2004 року працював підземним машиністом електровозу шахтобудівельного управління ВАТ "Кривбасзалізрудком". З 11 листопада 2004 року по 20 жовтня 2021 року - прохідником у шахтобудівельному управління проходки шахти "Родіна" АТ "Кривбасзалізрудком". Звільнений 20 жовтня 2021 року за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-7). 04 листопада 2015 року з позивачем, який працював прохідником на шахті "Родіна" стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 35-24 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 09 листопада 2015 року та актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 04 листопада 2015 року за формою Н-5 від 09 листопада 2015 року (а.с.9-17). Пунктом 6 вказаного акту зазначено обставини за яких стався нещасний випадок: згідно отриманого наряду на третю змiну (з 15.30 годин до 23.00 годин 04.11.2015) вiд начальника дільниці №10 [PERSON] , був виданий наряд ланці працівників: старший ланки, прохiдник [PERSON] , кріпильники [PERSON] , [PERSON] повинні були виконувати роботи з прибирання клiттьового руддвора гор 1465 м ш. "Родіна", від використаних металобрухту, матеріалів і обладнання та завантажити їх у спеціальні вагони, на базі вагона ВГ-4, 5, "Коза". Керівництво та технічний нагляд у змiнi виконував гірничий майстер дільниці № 10 [PERSON] . На початку змiни [PERSON] оглянув стан руддвора гор 1465 м ш. "Родіна" та допустив ланку працівників до виконання робіт згідно наряду. З початку змiни ланка працівників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виконували роботи згідно отриманого наряду, та завантажили обидва спеціальні вагони, на базі вагона ВГ-4,5, "Коза", використаними матеріалами, обладнанням і сміттям. Приблизно о 20 годинi 30 хвилин [PERSON] вирішив самостійно поправити деформовану рейку Р-43, довжиною 1.7 м, яка знаходилась у вагоні, та частково виходила за габарити вагона ВГ-4,5 "Коза". Прохiдник [PERSON] двома руками підняв один край рейки Р-43, при цьому оступився та почав палати, в наслідок чого вiн вiдпустив рейку Р-43 і вона перекотившись, впала з вагона ВГ-4.5 йому на праву ногу, при цьому травмувавши її. Кріпильник [PERSON] доповів гірничому майстру [PERSON] про нещасний випадок. Прохiдник [PERSON] у супроводі кріпильників [PERSON] , [PERSON] був доставлений до ствола ш. "Родіна" та піднятий на поверхню, де йому була надана перша медична допомога медсестрою [PERSON] . Диспетчером ШБУ ПАТ "Кривбасзалізрудком" була викликана бригада швидкої медичної допомоги на шахту "Родіна", котрою прохiдник [PERSON] був доправлений до КЗ "Криворізька міська лікарня № 5" Дніпропетровської обласної ради". Пункт 11 акту Н-1 вказує на осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: [PERSON] , який не подбав про особисту безпеку, а саме при спробі самостійно поправити деформовану рейку Р-43, довжиною 1.7 м, яка знаходилась у вагонi та частково виходила за габарити вагона ВГ-4,5 "Коза", при цьому оступившись та впав внаслідок чого рейка Р-43 впала з вагона йому на праву ногу, чим порушив п.1.13 "Инструкции об охране труда № 3 (ОП-24-03-13) для проходчика (подземного)", затвердженої наказом Голови правління № 1175 від 22 серпня 2013 року. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 13 квітня 2016 року позивачу первинно встановлено 20% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 13 квітня 2016 року по 01 травня 2017 року з наступним переоглядом 01 квітня 2017 року (а.с.30). Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 22 березня 2017 року позивачу повторно встановлено 15% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01 травня 2017 року по 01 травня 2018 року з наступним переоглядом 01 квітня 2018 року (а.с.30). Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 28 березня 2018 року позивачу повторно встановлено 15% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01 травня 2018 року по 01 травня 2019 року з наступним переоглядом 01 квітня 2019 року (а.с.31). Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 27 березня 2019 року позивачу повторно встановлено 15% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01 травня 2019 року по 01 травня 2021 року з наступним переоглядом 01 квітня 2021 року (а.с.31). Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 24 березня 2021 року позивачу повторно встановлено 15% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01 травня 2021 року по 01 травня 2024 року з наступним переоглядом 01 квітня 2024 року (а.с.32). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 11 січня 2022 року № 70, позивачу були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C6, C7, C8 з вираженим статико-динамічними порушеннями стійким і м`язово-тонічними синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня) остеоартрозу у поєднанні з перi артрозом ліктьових і колінних суглобів. (ПФ другого ступеня). Сидеросилікоз першої стадії (s/t; 1/1, em). Емфізема легень першої стадії, легенева недостатність першого ступеню (а.с.35-36). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 08 лютого 2022 року, проведеного на АТ "Кривбасзалізрудком", встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] а саме: працюючи пiдземним прохiдником шахтобудівельному управлінні АТ "Кривбасзалiзрудком" у період з 11.11.2004 року по 01.09.2021 року, [PERSON] в підземних умовах виконував весь комплекс робіт з проходки виробок, а саме: буріння шпурiв та свердловин ручними перфораторами, зрошення гірничої маси після вибухових робіт, зачищення виробки від просипів гірничої маси, розбирання та ремонт тимчасового кріплення, навантаження та транспортування гірничої маси скреперними лебідками. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалостi технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолів фіброгенної дії, які перевищували нормативні. Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини від 11.01.2022 року № 70 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 12.03.2001 року по 11.11.2004 рік - підземний машиніст електровозу шахтобудівельного управління ВАТ "Кривбасзалiзрудком" (а.с.18-22). Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 08 лютого 2022 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці: маса вантажу, що підіймається постійно та перемішується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при допустимій до 30 кг; періодичне перебування у робочій позі стоячи 63% при допустимому до 25%, згідно вимог Державних санітарних норм та правил "Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248; пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,82-1,94 разів і складала 3,65-5,89 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, згідно вимог "Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони", затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 липня 2020 року № 1596. Згідно довідки МСЕК від 22 березня 2022 року позивачу первинно встановлено 40% втрати працездатності за захворюванням - радикулопатія, 10% - сидеросилікоз та повторно встановлено 15% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом у 2015 році з 14 березня 2022 року безстроково та ІІІ групу інвалідності (а.с.33). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями та трудовим каліцтвом позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.39-53). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком, що стався на підприємстві відповідача у 2015 році, позивачу [PERSON] первинно встановлено втрату професійної працездатності 15% у зв`язку з трудовим каліцтвом. Крім того, через тривалу працю у шкідливих умовах на підприємстві відповідача позивачу встановлено хронічні професійні захворювання, які також призвели до втрати працездатності у розмірі 50%, і загальний відсоток втрати працездатності про останньому медичному переогляді, з урахуванням трудового каліцтва склав 65 % із встановленням ІІІ групи інвалідності безстроково. Внаслідок чого у позивача змінилися умови життя, він постійно відчуває біль у різних частинах тіла, стан його здоров`я не поліпшується, що викликає у позивача невдоволення, роздратування та депресію. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди "№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 190 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 260 000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Питання щодо відстрочення виконання рішення суду, судом не вирішується, оскільки вказане питання виходить за межі предмету спору та має вирішуватись на стадії виконання судового рішення в порядку, передбаченому ст.435 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1900 грн.

Outcome: partial