Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Кредитна спілка "Супер Кредит", в особі голови правління Б. Дорошенка, звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № СК53/041/18/135/21СЗ від 27.03.2018 в сумі 4783,98 грн., сплаченого судового збору у сумі 2270 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2400 грн., з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань. 27.03.2018 між сторонами було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК53/041/18/135/21СЗ від 27.03.2018 про надання кредиту в сумі 6000 грн. Того ж дня між позивачем і відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору (далі Додатковий договір № 1), відповідно до п. 1 якого її сторони погодили що, позивач надає відповідачу транш у розмірі 6000 гривень. Сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору № 1 - 6000 гривень. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 Додаткового договору № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом переведення суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок відповідача в кредитну спілку за його заявою. Позивач виконав умови Кредитного договору та перерахував кошти в сумі 6000 гривень, згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 6000 гривень на добровільний додатковий пайовий внесок - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів. До того ж 27.03.2018 від відповідача надійшла заява про повернення добровільного додаткового пайового внеску, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.03.2018. При підписанні кредитного договору СК53/041/18/135/21СЗ від 27.03.2018 відповідач підтвердив свою згоду на те, що договір підписаний строком на 36 місяців, тобто до 24.01.2020, але в будь якому випадку зобов`язання за договором діють до моменту повного фактичного їх виконання позичальником. Строк позовної давності становить 10 років, у тому числі щодо неустойки. Кредит надано під 72% річних та прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Графік платежів по кредиту та відсотках визначений Додатковим договором № 1. У випадку якщо відповідач не повернув кредит в строки, зазначені у п. 5.1 Кредитного договору, тобто до 24.01.2020, то з наступного дня після закінчення строку дії кредитного договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою. Відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору № 1, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів. що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання у строки, передбачені графіком платежів, який зазначається в Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною укладеного кредитного договору. Відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору № 1, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів. що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Уклавши з кредитною спілкою «СуперКредит», кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.12.2021 становить 4260 гривень 43 копійки, та складається з: 2163,49 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2096,94 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 20.03.2020 по 01.12.2021. Крім того, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми кредитного договору станом на 01.12.2021, заборгованість відповідача перед позивачем становить 1208 гривень 27 копійок: 295,97 - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 25.01.2020 по 31.10.2021, 120,38 - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25.01.2020 по 01.12.2021, 107,20 - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 20.03.2020 по 01.12.2021. Не виконуючи належним чином зобов`язання, відповідач порушила законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. В позовній заяві позивач щодо заочного вирішення справи не заперечує. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 14.04.2022 зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначену ухвалу суду разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачеві. Ухвалу про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, відповідач отримав особисто. Вказаною ухвалою про відкриття провадження за позовом, відповідачеві було роз`яснено право надання відзиву на позовну заяву позивача у визначений процесуальним кодексом строк. Натомість відповідач, будучи належним чином поінформаваним про право надання відзиву на позов, відзиву не надав та свою позицію щодо заявленого до нього позову у будь який інший спосіб не висловив. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Також йому було належним чином роз`яснено права як відповідача та суть пред`явленого позову. За таких обставин суд буде проводити розгляд справи за наявними письмовими матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.03.2018 між сторонами було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК53/041/18/135/21СЗ від 27.03.2018 про надання кредиту в сумі 6000 грн. Того ж дня між позивачем і відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору (далі Додатковий договір № 1), відповідно до п. 1 якого її сторони погодили що, позивач надає відповідачу транш у розмірі 6000 гривень, наслідками видачі якого. сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору № 1 - 6000 гривень. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 Додаткового договору № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом переведення суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок відповідача в кредитну спілку за його заявою. Позивач виконав умови Кредитного договору та перерахував кошти в сумі 6000 гривень, згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 6000 гривень на добровільний додатковий пайовий внесок - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів. До того ж 27.03.2018 від відповідача надійшла заява про повернення добровільного додаткового пайового внеску, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.03.2018. При підписанні кредитного договору СК53/041/18/135/21СЗ від 27.03.2018 відповідач підтвердив свою згоду на те, що договір підписаний строком на 36 місяців, тобто до 24.01.2020, але в будь якому випадку зобов`язання за договором діють до моменту повного фактичного їх виконання позичальником. Строк позовної давності становить 10 років, у тому числі щодо неустойки. Кредит надано під 72% річних та прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Графік платежів по кредиту та відсотках визначений Додатковим договором № 1. У випадку якщо відповідач не повернув кредит в строки, зазначені у п. 5.1 Кредитного договору, тобто до 24.01.2020, то з наступного дня після закінчення строку дії кредитного договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою. Відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору № 1, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів. що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання у строки, передбачені графіком платежів, який зазначається в Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною укладеного кредитного договору. Відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору № 1, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані у графіку платежів. що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Уклавши з кредитною спілкою «СуперКредит», кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.12.2021 становить 4260 гривень 43 копійки, та складається з: 2163,49 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2096,94 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 20.03.2020 по 01.12.2021. Крім того, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми кредитного договору станом на 01.12.2021, заборгованість відповідача перед позивачем становить 1208 гривень 27 копійок: 295,97 - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 25.01.2020 по 31.10.2021, 120,38 - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25.01.2020 по 01.12.2021, 107,20 - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 20.03.2020 по 01.12.2021. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання у строки, передбачені графіком платежів, який зазначається в Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною укладеного кредитного договору. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частина 1 та 2 статті 633 ЦК України визначають, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець, в даному випадку - кредитна спілка «СуперКредит». Оскільки умови договорів приєднання розробляє банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абзац 2 частини 1 статті 1046 ЦК України). Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. За змістом частини 2 цієї статті, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначають акти законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначають сторони в самому договорі). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з вимогами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем також пред`явлено вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено в статті 8 Конституції України. За змістом частини 4 статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України від 12.05.91 N 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон N 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону N 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09.04.85 N 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Також, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір, підписаний сторонами, містить строк повернення кредиту (користування ним), чітко зазначено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що кредитна спілка «СуперКредит» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих процентів, пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту та процентах. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), а тому суд враховує його під час ухвалення даного рішення. Дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON] , на користь позивача кредитної спілки «СуперКредит» необхідно стягнути заборгованість за кредитим договором у сумі 4783,98 грн., повністю задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 2270 гривні. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягаються стягненню витрати на правову допомогу у сумі 2400 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved