Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

05.01.2022 позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. Сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з позивачем. Відповідач до винесення рішення про розірвання шлюбу повністю обмежив своє спілкування з позивачем та спільною донькою, що проявляється у відсутності будь - якого інтересу до фізичного, морального та духовного стану [PERSON] . У зв`язку з повним самоусуненням відповідача від виховання доньки, він не приймав участі у її вихованні, не відвідував заклади освіти, в яких навчалась донька, не вчиняв будь - яких інших дій, які направлені на забезпечення розумового, психічного та морального розвитку дитини. Все вищевикладене свідчить про те, що відповідач повністю самоусунувся від участі у вихованні доньки, що проявляється у повній байдужості відповідача до долі доньки, а також її фізичного, розумового, психічного та морального розвитку. Відповідач відзиву не позов подав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 18.01.2022 ухвалою судді справа прийнята до розгляду та призначено підготовче засідання на 09.03.2022. 09.03.2022 підготовче засідання відкладено з поважних причин. 28.04.2022 від представника позивача надійшло клопотання про заміну третьої особи та витребування висновку Органу опіки та піклування. Ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено частково залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Жмеритнської міської ради, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 25.03.2022. 25.05.2022 надійшов висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. 25.05.2022 підготовче провадження закрито справа призначена до розгляду по суті на 20.06.2022. 20.06.2022 представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану позовну заяву та просила задовольнити її з підстав, викладених в позові. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в поданих до суду заявах представник [PERSON] просила розгляд справи проводити у її відсутність. Представник третьої особи орган опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Жмеринської міської ради належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів та судову повістку про виклик до суду за його зареєстрованим місцем проживанням [ADDRESS] . Від відповідача [PERSON] на адресу суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.129). Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Суд за погодженням з представником позивача на підстав ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача та третіх осіб. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії рішення суду від 17.08.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12;114). Дитина проживає разом з позивачем в [ADDRESS] , що стверджується довідкою про місце проживання особи (а.с.13-14;115) та копією довідки квартального комітету «Київський» від 13.12.2021 (а.с.15;116). Згідно копії довідки ЗДО №4 «Вишенька» комунальної власності Жмеринської ОТГ від 14.12.2021 №167 [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідувала ЗДО №4 «Вишенька» з 2016 по 2020 рік. Мати [PERSON] приводила та забирала дитину, відвідувала батьківські збори, оплачувала кошти за перебування дитини в садочку. Батько дитини [PERSON] в садочку не був, не телефонував, дитиною не цікавився (а.с.16;117). Відповідно до копії довідки КЗ «Навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія №2 Вінницької міської ради» [PERSON] постійно цікавиться успішністю дитини [PERSON] , спілкується з учителями, відвідує батьківські збори, приводить та забирає доньку зі школи (а.с.17;118). Як вбачається з копії довідки закладу загальної середньої освіти І- ІІІ ступенів №2 Комунальної власності Жмеринської ОТГ від 20.12.2021 №01/117 [PERSON] , [INFO] , навчалася закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2. [PERSON] самостійно займалася вихованням та навчанням своєї доньки. Постійно цікавилась її успіхами, регулярно відвідувала батьківські збори, спілкувалась з учителями. Батько [PERSON] участі у вихованні доньки не брав, не відвідував батьківські збори, шкільні заходи, не спілкувався з учителями (а.с.18;119). Згідно копії свідоцтва шлюб серії [NUMBER] було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.19;120). Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 24.05.2022 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.100-102). Як вбачається з довідки КНП «Жмеринський МЦ ПМСД» від 23.12.2021, [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря. Під час звернення з моменту народження дитини по даний час до сімейного лікаря зверталась мати [PERSON] . Батько з приводу профілактики та лікування дитини не звертався (а.с.108). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.113). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Мотиви суду. Норми права, які застосовані судом. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд погоджується із висновком виконавчого комітету Жмеринської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Тому на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при пред`явленні позову, в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved