Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

заявник [PERSON] 27.06.2022 звернувся в суд із заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи [PERSON] строком на шість місяців, із визначенням таких заходів тимчасового обмеження прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 100 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою, або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним. В обґрунтування заяви покликається на те, що він проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] і дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] є його сином, який на даний час проживає окремо разом із своєю дружиною та малолітньою дитиною. Протягом кількох років він потерпає від домашнього насильства зі сторони свого сина [PERSON] , така поведінка сина негативно впливає на його фізичне і психічне здоров`я, а також його родини. Син поводить себе агресивно, не контролює свої дії, вчиняє домашнє насильство відносно нього та членів родини. Так, 10.04.2016 о 23.38 год. його син за адресою: [ADDRESS] влаштував сімейний скандал, під час якого ображав його нецензурними словами, як наслідок постановою Сихівського районного суду м.Львова від 20.04.2016 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Окрім цього, [PERSON] 18.04.2022 вчинив домашнє насильство відносно меншого сина [PERSON] , [INFO] вчинив домашнє насильство відносно нього та членів сім`ї. Окрім цього, 10.05.2022 близько 13.00 год. [PERSON] , під час сварки, наніс йому тілесні ушкодження, з приводу чого він звернувся у ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, працівниками якого було винесено терміновий заборонний припис серії АА №203625 від 10.05.2022. Окрім цього, 11.05.2022 за його заявою, внесені відомості в ЄРДР за №12022142410000175 відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. На даний час обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні перебуває у провадженні Сихівського районного суду м.Львова. Таким чином, вважає, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо нього, а також настання тяжких наслідків для його здоров`я, є дуже високою, відтак просив заяву задовольнити. Матеріали заяви надійшли до Сихівського районного суду м. Львова 27 червня 2022 року. Ухвалою від 27.06.2022 р. прийнято дану заяву до розгляду та призначено судовий розгляд такої. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Константинов І.В. заяву підтримали з підстав, що наведені в такій, просили заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] заперечив щодо задоволення заяви, подав письмові заперечення на заяву, у яких просив відмовити у задоволенні заяви. У судовому засіданні надав пояснення про те, що він тривалий час не проживав у будинку [ADDRESS] , однак після введення воєнного стану повернувся проживати у будинок із дружиною та донькою. Із батьками у них почали виникати конфлікти, а після конфлікту, який виник між ними 10.05.2022, внаслідок чого було видано терміновий заборонний припис, він разом з дружиною та донькою покинули будинок і з цього часу проживають окремо. Окрім цього, зазначив, що має намір повернутись проживати у будинок [ADDRESS] , співвласником якого він є, після вирішення порядку користування будинком між співвласниками. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] є батьком [PERSON] , їх місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, вони є співвласниками вказаного будинку, що підтверджується довідкою №907-З від 30.05.2022 ОКП «БТІ та ЕО». Встановлено, що між батьком [PERSON] та сином [PERSON] неодноразово виникали конфлікти, з приводу чого [PERSON] звертався у правоохоронні органи із відповідними заявами. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» \~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Згідно із п.4 ч.2\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема:\~\~заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~\~заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.\~\~ Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). На підтвердження свої вимог, заявником долучено копію Термінового заборонного припису АА №203625, однак суд не приймає такий як належний доказ у справі, оскільки із вказаної копії неможливо ідентифікувати відносно кого був винесений такий припис та строк його дії. Окрім цього, суд не приймає до уваги долучену заявником постанову Сихівського районного суду м.Львова від 20.04.2016, роздруковану із Єдиного реєстру судових рішень, оскільки з такої неможливо встановити кого саме притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також ця постанова стосується подій, які мали місце у 2016 році, тобто 6 років тому. Таким чином, суду не надано доказів, які б свідчили про притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення ним домашнього насильства відносно [PERSON] . Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно [PERSON] обмежувального припису. Більше того, встановлено, що після 10.05.2022 [PERSON] проживає окремо від батька [PERSON] . Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявником [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed