Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

27 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобов`язання припинити здійснення самочинної добудови до частини будинку садибного типу та зобов`язання знести самочинно здійснену добудову до частини будинку садибного типу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є власником 1/2 частин майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 105,8 кв.м. Згадане майно було набуте позивачем шляхом спадкування. Право власності позивача на зазначене майно підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 29 жовтня 2021 року. Відповідач є власником іншої 1/2 частини спадкового майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем здійснюється добудова до зазначеного будинку без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. Дана прибудова до житлового будинку є самочинною. Такі дії відповідача порушують права позивача у зв`язку із чим він неодноразово звертався до відповідача з проханням припинити будівництво, однак останній відмовляється. Позивач змушений був здійснювати виклик поліції для фіксації порушення його прав та припинення дій, що порушують його права. Більше того, оскільки відповідачем здійснюється прибудова без згоди позивача, добудова не відповідає будівельним нормам, здійснюється без дозвільних документів та погіршує стан житлового будинку, в якому проживає позивач та відповідач, тому підлягає знесенню. За таких обставин позивач просить зобов`язати відповідача припинити здійснення самочинної добудови до частини будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати знести самочинно здійснену добудову до частини будинку садибного типу. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Жарського Тараса Володимировича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання припинити здійснення самочинної добудови до частини будинку садибного типу та зобов`язання знести самочинно здійснену добудову до частини будинку садибного типу. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, проте представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача не надходив відзив на позов, а також жодних інших заяв або клопотань. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 23 червня 2022 року прийнята відповідна ухвала.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 31 грудня 2020 року виданий технічний паспорт на будинок садибного типу з господарським будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-19). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2021 року, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1985 року народження, який помер [INFO] , є його брат [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видається свідоцтво, складається з 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2002 року, спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , померлої [INFO] , являються в рівних долях внук [PERSON] , внук [PERSON] , [INFO] , проживають в [ADDRESS] , дочка якої, а їхня мати [PERSON] , померла [INFO] , до 1/2 частини спадкового майна. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового дерев`яного будинку, жилою площею 60,0 кв.м, зазначеного в плані літерою «А», сараю, зазначеного літерою «Б», дві вбиральні, зазначені літерами «В», «Г», колодязь №1, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.21). 06 травня 2021 року [PERSON] була дана відповідь Департаментом містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради стосовно будівництва чи реконструкції за адресою: [ADDRESS] , про те, що згідно наявної інформації у Департаменті містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки та будівельний паспорт забудови земельної ділянки за вказаною адресою не видавались (а.с.22). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину (а.23). Як вбачається з фотознімків, за адресою: [ADDRESS] проводяться будівельні роботи (а.с. 24-26). 26 травня 2021 року [PERSON] була надана відповідь Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, з якої вбачається, що 24 травня 2021 року Управлінням проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: [ADDRESS] . Під час перевірки встановлено, що [PERSON] виконує будівельні робот з реконструкції індивідуального житлового будинку [ADDRESS] в частині прибудови, без отриманого права на початок виконання будівельних робіт. За результатами проведеної перевірки складено акт №20/32-26 від 24 травня 2021 року, протокол про адміністративне правопорушення від 24 травня 2021 року та видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с.77). Відповідно до копії постанови № 14/32.1-08 по справі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250,00 грн (а.с. 97-99). 24 травня 2021 року Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради складено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] виконує будівельні роботи індивідуального житлового будинку [ADDRESS] в частині прибудови, що є порушенням пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 100-101). Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради 08 вересня 2021 року була дана відповідь [PERSON] на його звернення від 02 вересня 2021 року стосовно виконання умов припису від 24 травня 2021 року. З даної відповіді вбачається, що 13 серпня 2021 року Управлінням видано направлення на проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про зупинення підготовчих будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] . Однак працівниками Управління при неодноразових виходах за вказаною адресою провести перевірку було неможливо у зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування громадянина [PERSON] . На даний час Управлінням вживаються заходи для проведення перевірки (а.с. 102). 11 квітня 2022 року Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради була дана відповідь [PERSON] на його звернення від 05 квітня 2022 року стосовно виконання умов припису від 24 травня 2021 року, згідно якої 13 серпня 2021 року Управлінням видано направлення на проведення позапланової перевірки виконання вимог припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 24 травня 2021 року за адресою: [ADDRESS] . Однак працівниками Управління при неодноразових виходах за вказаною адресою провести перевірку було неможливо у зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування. Також Управлінням було направлено листа [PERSON] для доступу до об`єкту та присутності при проведенні вищевказаної перевірки, однак безрезультатно. Також повідомляє, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», зупинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, тому проведення перевірки припису буде можливо після закінчення воєнного стану (а.с.117). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Конституцією України\~(статтею 41) та статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина перша статті 316 Цивільного кодексу України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності з положеннями статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; Згідно частини четвертої статті 357 Цивільного кодексу України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Частина перша статті 376 Цивільного кодексу України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. \~За частиною\~четвертою\~статті 376\~Цивільного кодексу\~України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року по справі №\~6-137цс14, що підлягає врахуванню судами на підставі частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, за змістом частин четвертої та сьомої\~статті 376 Цивільного кодексу України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей\~16,\~386,\~391 Цивільного кодексу України \~вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Судом встановлено,що позивач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] . Добудова до частини вказаного будинку здійснюється саме відповідачем [PERSON] . 24 травня 2021 року Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради складений припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт. У матеріалах справи відсутні жодні докази про отримання документів дозвільного характеру на початок виконання підготовчих та будівельних робіт за вказаною адресою, чим допущено відповідачем істотні порушення будівельних норм і правил. Позивач у позовній заяві вказує, що прибудова до житлового будинку проводиться без одержання у встановленому порядку дозволу та належно затвердженого проекту, а також здійснена з істотними порушеннями будівельних норм і правил, також позивач не надав згоду на спорудження об`єктів нерухомості у формі реконструкції об`єктів спільної власності, що не спростовано стороною відповідача. Суд вважає, що метою знесення об`єктів самочинного будівництва є приведення будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства, направлених на захист прав та інтересів позивача. У порядку виконання процесуального обов`язку відповідача, унормованого частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, з доведення належним чином виконання обов`язків перед позивачем відповідачем не надано доказів проведення добудови до частини будинку садибного типу відповідно до вимог чинного законодавства. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Відповідно до вимоги частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для задоволення позовних вимог. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те,\~що відповідач без отримання права на виконання будівельних робіт з істотними порушеннями будівельних норм і правил провів будівництво, а також не виконав у встановлений строк вимоги припису Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 41,\~47, 129 Конституції України, статей 316-319, 357, 367 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved