Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 травня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 липня 2021 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений усний договір позики, котрий підтверджений розпискою, згідно з якою відповідачка позичила в нього 352 долари США для оплати боргу за комунальні послуги і зобов`язалась повернути кошти до 22 серпня 2021 року. Крім того, за усним договором позики від 01 серпня 2021 року, підтвердженим розпикою, відповідачка позичила в позивача 110 доларів США, які їй були потрібні для оплати поточних комунальних платежів, та зобов`язувалась повернути борг до 01 вересня 2021 року. Також за усним договором позики від 12 вересня 2021 року [PERSON] , позичила в позивача 420 доларів США, які зобов`язалась повернути до 15 вересня 2021 року, гроші їй були потрібні для оплати весілля сина. Відповідачка обіцяла всі борги повернути на загальну суму в розмірі 882 долари США. Зазначені кошти відповідачка позивачу не повернула і на теперішній час ухиляється від виконання свого зобов`язання в добровільному порядку. Ухвалою судді від 30 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та прийнято рішення здійснювати розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Справу призначено до розгляду на 21.06.2022 року. Ухвалою від 21 червня 2022 року було визнано явку позивача обов`язковою та відкладено судове засідання на 29.06.2022 року. Позивач в судовом засіданні свій позов підримав та пояснив, що відповідачку знає дуже давно. [PERSON] повідомила йому що знімає квартиру та має борг за комунальні послуги, у зв`язку з чим може втратити житло. Він позичив їй гроші в 2021 році, однак відповідачка долари йому по даний час не повернула. Позивач заперечує, що відповідачка повернула йому кошти, оскільки при поверненні грошей розписки могли би були знищені і він не зміг би долучити оригінали до справи. Віповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що позивач вчинив з нею не чесно, забрав у неї паспорт та банківську картку. Всі кошти вона повернула. Розписки які він долучив до матеріалів справи є обрізаними, адже в нижніх частинах розпискок було вказано про повернення коштів. Відповідачка вказує, що зібрала гроші на картці, після чого вони разом із позивачем їх зняли та вона повернула борг. Згодом [PERSON] повернув паспорт [PERSON] та банківську картку. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено\~ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2\~ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника \~ \~ \~ \~або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що 22 липня 2021 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений усний договір позики, який підтверджений розпискою на 352 долари США. Крім того, за усним договором позики від 01 серпня 2021 року, підтвердженим розпикою, відповідачка позичила в позивача 110 доларів США. Також, за усним договором позики від 12 вересня 2021 року [PERSON] позичила в позивача 420 доларів США. Із змісту розписок вбачається, що [PERSON] зобов`язується у строки відповідно до 22 липня 2021 року, 01.03.2021 року та 15.09.2021 року повернути гроші на загальну суму 882 долари США. Розписки складені власноручно та підписані [PERSON] . Відповідачка це визнала в судовому засіданні, не заявляла клопотань щодо необхідності здійснення експертних досліджень розписок. Позивач звертався до відповідачки з вимогою про повернення грошової позики, однак вона по цього часу залишена без задоволення. У постанові від 22.08.2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18) Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Розписки, оригінали котрих надані до суду [PERSON] , містять відомості щодо передачі певних сум коштів в іноземній валюті позивачем відповідачці, дати отримання цих коштів та певні строки, впродовж яких [PERSON] мала би повернути кошти. Ні позивач, ні відповідачка не заперечують факту написання цих розписок саме [PERSON] . Згіднозі \~ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Судом встановлено, що оригінали розписок знаходиться в матеріалах справи, такі документи надані позивачем, що підтверджує невиконання боржником свого обов`язку. [PERSON] , заперечуючи проти позову, зауважила, що розписка від 12.09.2021 була складена нею «в обмін на знищення позивачем двох попередніх розписок», але [PERSON] увів її в оману та не знищив попередні розписки. Позивач категорично заперечував проти таких тверджень відповідачки. [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження існування зазначених нею обставин. У постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 531/152/19 (провадження № 61-12849св20) підтверджена усталена правова позиція, за якою наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Оскільки саме [PERSON] надав до суду оригінал боргової розписки від 12.09.2021, суд виходить з того, що між сторонами існував відповідний договір позики коштів в іноземній валюті, укладений 12.09.2021 зі строком виконання до 15.09.2021, зобов`язання за цим договором відповідачкою не виконані. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між позивачем та відповідачкою виникнули зобов`язання із договору позики, відповідачка свої зобов`язання за ним не виконала. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, в обумовлений строк відповідачкою добровільно не повернуті, відтак вимоги позивача про стягнення з останньої суми боргу, визначеної договорами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачка не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача, а отже боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] не виконані. За вказаних обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову, а відтак підставність його задоволення. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 23.10.2019\~у справі\~№723/304/16-ц\~(провадження\~14-360цс19)\~висловлені правові\~позиції,\~згідно з\~якими:\~«…У разі\~отримання у\~позику іноземної\~валюти позичальник\~зобов`язаний,\~якщо інше\~не передбачене\~законом чи\~договором,\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики),\~тобто таку\~ж суму\~коштів у\~іноземній валюті,\~яка отримана\~у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України…». Оскільки [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в доларах США, що визнається обома сторонами, суд, задовольняючи позов, стягує з відповідачки на користь позивача кошти саме в іноземній валюті. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача. Позивачем документально підтверджено сплату судового збору за подання даного позову в розмірі 992,40 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу на суму 2000 грн, вказані суми мають бути стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] . \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved