Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 23 листопада 2018 року Приморський районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 460, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач вказує, що шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня місяця 2021 року, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька - [PERSON] . Спору, щодо поділу спільного майна між позивачем та відповідачем немає. Позивач зазначає, що між сторонами досягнуто угоди, щодо утримання дитини. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 05 травня 2022 року. У судове засідання 05 травня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. У судове засідання 29 червня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача надійшла заява слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2018 року Приморський районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 460, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька - [PERSON] . Подружжя має різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня місяця 2021 року, спільне господарство не ведеться. Спору, щодо поділу спільного майна між позивачем та відповідачем немає. Між сторонами досягнуто угоди, щодо утримання дитини. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" на 01 січня 2022 року становить 2481 гривня. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 992,40 грн. При розгляді справи було встановлено, що позивачем, [PERSON] за подання позовної заяви про розірвання шлюбу не сплачено судовий збір. У заяві [PERSON] від 11 травня 2022 року про розгляд справи за її відсутності позивач зазначає, що є військовослужбовцем. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не надано до суду підтвердження звільнення її від сплати судового збору. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, і враховуючи, що позивачем не було сплачено необхідну суму судового збору, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] не сплаченої суми судового збору - 992,40 грн. на користь держави За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved