Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

13.04.2022 представник позивачки [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 6321287501:00:001:0321, площею 0,2500 га, та житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , укладену між сторонами 23.12.2021; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.12.2021 позивачка придбала у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 6321287501:00:001:0321, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження даного факту [PERSON] власноручно 23.12.2021 склала розписку, відповідно до якої продала [PERSON] належне їй нерухоме майно за 3000 доларів США та взяла на себе зобов`язання не пізніше 01.02.2022 оформити відповідний договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. При цьому передала позивачці оригінали правовстановлюючих документів на вказане в розписці майно. Але в подальшому на неодноразові звернення відповідачка відмовляється виконувати умови складеної нею 23.12.2021 розписки. В свою чергу позивачка виконала всі умови угоди, виплатила відповідачці всю обумовлену вартість земельної ділянки та житлового будинку, однак не може оформити право власності на спірне майно не зі своєї вини. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 18.05.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 20.06.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява відповідачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 6321287501:00:001:0321, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Сніжківської сільської ради від 12.12.2017 №308, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №122713464. На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Валківської державної нотаріальної контори відповідно 08.12.1993 та 14.06.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2856,971, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89592895 від 14.06.2017. 23.12.2021 [PERSON] склала розписку, зі змісту якої продала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 6321287501:00:001:0321, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за що отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США. При цьому [PERSON] взяла на себе зобов`язання, не пізніше ніж 01.02.2022 оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Зазначила, що претензій до [PERSON] не має. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. За змістом ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно положень ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. За ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку про дійсність угоди купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладеної 23.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] , оскільки умови угоди фактично повністю сторонами виконані, але відповідач ухиляється від її нотаріального посвідчення. Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6321287501:00:001:0321, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що відновить її порушене право. На підставі викладеного,

Outcome: approved