Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача [PERSON] на його користь завданої матеріальної шкоди в розмірі 28 844 гривні 02 копійок. Позивач посилається на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019210120000047 від 03.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.10.2019 року відповідача, [PERSON] , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Так, вироком суду встановлено, що 03.02.2019 року біля 02 год. 15 хв., водій [PERSON] , грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN-GOLF 2 1.6», р. н. [NUMBER] , та з трьома пасажирами рухався вул. Кременецькою м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, в напрямку від м. Радивилів до м. Кременець. Наближаючись до будинку № 4 вказаної вулиці та рухаючись у вказаному напрямку із швидкістю близько 70 км/год., водій [PERSON] , зокрема у зв`язку із станом алкогольного сп`яніння не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав таку безпечну швидкість та прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.4 ПДР України, які зобов`язували його рухатися у населеному пункті із безпечною швидкістю, не більше 50 км/год, і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Надалі під час руху водій [PERSON] , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити легковий автомобіль, який із увімкненим світлом фар стояв на його смузі руху, біля правого краю проїзної частини дороги, навпроти будинку № 4, із направленням передньої частини йому назустріч, відповідно до вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху» і виконання його вимог), 12.3 ПДР України виявивши перешкоду для свого руху, тобто нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, хоча мав таку технічну можливість, а допустив зміну напрямку руху автомобіля «VOLKSWAGEN-GOLF 2 1.6» праворуч та в подальшому виїхав на елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини - правий тротуар, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим також грубо порушив вимоги пунктів 1.10 (в частині визначення поняття «тротуар» і виконання його вимог), 10.1, 11.13 ПДР України. Своїми діями, які не відповідали вищевказаним вимогам пунктів ПДР України, водій [PERSON] рухаючись правим тротуаром поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля «VOLKSWAGEN-GOLF 2 1.6» на трьох пішоходів, а саме - начальника сектору реагування патрульної поліції №3 Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції [PERSON] , а також громадян [PERSON] та [PERSON] , які стояли на правому тротуарі навпроти спеціального автомобіля працівників поліції «RENAULT-DUSTER», р. н. [NUMBER] , що стояв із увімкненою аварійною світловою сигналізацією на смузі руху до м. Кременець, біля правого краю проїзної частини дороги, за першим легковим автомобілем. Саме в цей час поліцейський [PERSON] завершував складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] . Після вчинення наїзду на вказаних трьох пішоходів водій [PERSON] допустив зіткнення передньої лівої частини керованого автомобіля «VOLKSWAGEN-GOLF 2 1.6» із задньою правою частиною «MITSUBISHI-OUTLANDER», д.н.з. [NUMBER] , яким до цього керував [PERSON] і який стояв за вказаними пішоходами та за службовим автомобілем «RENAULT-DUSTER», д.н.з. [NUMBER] , на смузі руху до м. Кременець, а саме правими колесами на правому краю проїзної частини дороги, без увімкненого зовнішнього освітлення. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа справа із забиттям головного мозку (легкого ступеня - за клінічною класифікацією), а також перелому кісток носа справа, «забійних» ран та гематоми тім`яної і лобової ділянок справа, тупої травми правого ока у виді крововиливу у білкову оболонку та синця повік, що призвела до розвитку нейропатії (ураження) групи окорухових нервів, садна правої щічної ділянки, закритої травми грудної клітки із забиттям легень, травму правого передпліччя у вигляді відкритого внутрішньо суглобового перелому дистального (нижнього) метаепіфізу променевої кістки із вивихом зап`ястя назад та пошкодженням шкірних покривів в цій ділянці - «забійно-рваною» раною і саднами по передній поверхні, та закритого перелому шилоподібного відростку ліктьової кістки, закритого перелому медіальної (внутрішньої) кісточки лівої великогомілкової кістки, «обширних» гематом правих стегна та гомілки по задній поверхні, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п. п. 2.1.2, 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перешкода для руху», «тротуар», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 11.13, 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілому [PERSON] .. Згідно вироку суду також вбачається, що суд прийняв відмову потерпілого [PERSON] від цивільного позову до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 33 840 грн. та моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., у зв`язку з добровільним відшкодуванням. Вказаний вирок набрав законної сили, отже зазначені обставини доказуванню не підлягають. Після винесення вироку суду позивач продовжував лікування та реабілітацію від наслідків отриманих травм під час ДТП, спричиненої відповідачем, з метою відновлення обмеження життєдіяльності, професійної та трудової діяльності, у зв`язку з чим поніс матеріальні витрати. Загальна сума матеріальних збитків, які позивач поніс на відновлення свого здоров`я після винесення вироку становить 28 844 грн. 02 коп., що складається з витрат на лікування та інших витрат, пов`язаних з лікуванням. На даний час матеріальна шкода в добровільному порядку [PERSON] позивачу не відшкодована. Оскільки [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та після винесення вироку з 18.10.2019 року по даний час позивач продовжує лікування від отриманих травм, а тому просить суд стягнути із [PERSON] на його користь 28 844 грн. 02 коп. - відшкодування витрат на придбання ліків і лікування. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сідоров В.М. позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Трачук І.В. в судовому засіданні заперечив проти вказано позову та просить відмовити у його задоволенні, оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Предметом позову у даній справі є вимога про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю із заподіювана шкоди, завданої внаслідок ДТП. Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої у тому числі і особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено цивільним кодексом. Представник вважає, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Також, вважаю за необхідне наголосити, що в даному випадку не йдеться про абсолютний характер права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала. Представник вказує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс 18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-31 бцс 18) неодноразово звертала увагу нате, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Натомість позивач направлено до суду в якості письмового доказу підтвердження проведення ним обстеження інших частин тіла, які не мають відношення до тілесних ушкоджень, які встановлено у вироку суду, а також документи на підтвердження витрат, які не підтверджують їх необхідність закладом охорони здоровя. За таких обставин просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Окрім того, просить врахувати, що відповідачем у 2022 році в добровільно порядку перераховано позивачу кошти на лікування в сумі 10\~060 грн. 26 коп. \~ \~ \~ \~28.01.2022 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~01.03.2022 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~23.05.2022 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому за даною статтею покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від призначеного основного покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. Прийнято відмову потерпілого [PERSON] від цивільного позову до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 33 840 грн. та моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., у зв`язку з добровільним відшкодуванням. Вироком встановлено, що порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перешкода для руху», «тротуар», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 11.13, 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілому [PERSON] . Вказаний вирок набрав законної сили. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 10431; виписки № 09229; виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1158; виписки № 4487; виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 491393; виписки № 3530; індивідуальної програми реабілітації інваліда № 898; індивідуальної програми реабілітації інваліда № 282; договору про надання послуг фізичного відновлення від 13.10.2020; довідки від 13.11.2020; виписки із медичної карки амбулаторного (стаціонарного) хворого; УЗД правого колінного суглобу; магнітно-резонансної томографії кульшових суглобів; консультативного висновку спеціаліста; магнітно-резонансної томографії шийного відділу хребта; магнітно-резонансної томографії голови; ультразвукового дослідження органів черевної порожнини і нирок; комп`ютерної томографії органів грудної порожнини: УЗ обстеження поперекового відділу хребта; УЗД правого ліктьового суглоба; ультразвукових досліджень правого колінного суглобу та органів черевної порожнини; магнітно-резонансної томографії голови; огляду офтальмолога; магнітно-резонансної томографії лівого колінного суглобу; магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта; коп`ютерних томограм органів грудної порожнини та попереково-крижового відділу хребта; магнітно-резонансної томографії правого колінного суглобу та товарних чеків ( а.с. 31-41; а.с. 45-88; а.с. 101), [PERSON] , з 27.06.2019 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, де проходив ряд обстежень та проходив курс реабілітації. За час лікування та реабілітації ним витрачено 28 844 грн. 02 коп.. Із полісу № АК/5622177 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль марки «VOLKSWAGEN-GOLF» номерний знак [NUMBER] , застрахований в ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». \~ \~ \~ \~Згідно копій квитанцій ( а.с. 148) [PERSON] здійснено переказ коштів на загальну суму 10\~060 грн. 26 коп. [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини вчинення злочину та вина відповідача у його вчиненні не потребує доказування, оскільки встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення для спірних правовідносин. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). Відповідно до\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно правового висновку викладеного в постанові ВСУ України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон\~надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. \~ \~ \~ \~Таким чином відповідач, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню і відшкодувати заподіяну ним шкоду позивачу, згідно викладених вище вимог Закону. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив злочин, внаслідок якого потерпілому [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 28 844 грн. 02 коп., що підтверджено чеками і лікувальними рекомендаціями та не заперечується відповідачем. Однак, враховуючи те, що у 2022 році відповідачем було добровільно відшкодовано позивачу 10\~060 грн. 26 коп. матеріальної шкоди, а тому позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 18 783 грн. 76 коп. спричиненої матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial