Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 05.11.2021 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування кого зазначив, що 22 червня 2021 року він в присутності свідка [PERSON] надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4050 дол. США на ремонтні роботи в приватному будинку в [ADDRESS] , про що складено відповідну розписку. Не виконавши в узгоджений двомісячний строк взяті на себе зобов`язання закінчити ремонтні роботи, [PERSON] була написана друга розписка від 07.09.2021 про зобов`язання повернути отримані грошові кошти в строк до 07.11.2021. Однак, дане зобов`язання відповідачем не виконано. [PERSON] ігнорує телефонні дзвінки та повідомлення позивача, ухиляється від повернення грошових коштів. Вимогами позову [PERSON] просить стягнути з [PERSON] безпідставно отримані кошти за розпискою від 22.06.2021 в розмірі в розмірі 4050 дол. США, що еквівалентно 109755 грн. Явка сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Вітер В.М., який діє на підставі договору №20 про надання правничої допомоги від 20.12.2021, ордеру №201 від 30.12.2021, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000166, 15.06.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь-яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направив, відзив на позов про стягнення грошових коштів не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України,\~розглядає справу\~у судовому\~засіданні за\~відсутності позивача\~і відповідача\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] , виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до розписки від 22 червня 2021 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 4050 дол. США для проведення ремонтних робіт в [ADDRESS] , в строк на два місяці. Уразі невиконання вказаних робіт, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти не пізніше 14 вересня 2021 року (а.с.10). 07 вересня 2021 року [PERSON] написано повторну розписку про зобов`язання проведення ремонтних робіт та повернення грошових коштів в повному обсязі, у разі їх не виконання (а.с.11). У зв`язку з порушенням зобов`язань та неповерненням грошових коштів, [PERSON] надіслано вимогу-претензію до [PERSON] , що підтверджується описом вкладення у цінний лист та накладною за №0209912791390 (а.с.13). Мотиви та застосовані норми права. Згідно\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року, провадження № 6-122цс14). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків встановлені в статті 11 ЦК України. Жодної з перелічених у вказаній нормі права, підстав переходу грошових коштів від позивача до відповідача, в судовому засіданні не встановлено і сторонами таких доказів не надано, а відтак відповідач, грошові кошти які просить стягнути позивач, набув без правової підстави тому зобов`язаний їх повернути позивачу. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що 4050 доларів США становить 119988,58 гривень по курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення по справі 16.06.2022. Разом з цим, враховуючи, що [PERSON] заявлена вимога щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 109755,00 грн. та у зв`язку з тим, що суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, то у такому разі з відповідача підлягають примусовому стягненню сума основного боргу саме у розмірі, визначеному позивачем 109755,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.\~137\~ЦПК\~України витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи наявний Акт виконаних робіт від 28.12.2021 до договору про надання правничої допомоги №200 від 20.12.2021, а також квитанція до прибуткового касового ордера №200 від 28.12.2021 (а.с. 14-15). З переліку виконаних робіт та наданих послуг вбачається, що замовнику [PERSON] були надані наступні правничі послуги: підготовка та подача до Малинського районного суду Житомирської області позовної заяви про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, тривалістю 6 годин та вартістю 6000 грн. Враховуючи надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів [PERSON] , виходячи з принципів розумності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved