Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивач, звернулася до Дніпровського районного суду, в якому просить суд: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, згідно ст.1266 Цивільного кодексу України за правом представлення на Ѕ частку квартири, за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина - квартира за адресою: [ADDRESS] . У померлого було дві доньки - [PERSON] (після укладання шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] (після укладання шлюбу - [PERSON] ). [PERSON] є донькою [PERSON] , та відповідно, онукою [PERSON] . [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту складено не було, спадкоємцями першої черги є його діти [PERSON] та [PERSON] , остання померла до відкриття спадщини. З 05 серпня 2005 року до смерті [PERSON] позивач мешкала разом із спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] , таким чином є такою, що фактично прийняла спадщину. 14 липня 2006 року Шістнадцятою державною нотаріальною конторою заведене спадкова справа щодо майна померлого, однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Із заявою про прийняття спадщини звернулась також і відповідач - [PERSON] . Державний нотаріус Дорофеєва Т.М. спадщину не оформила та відмовида у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її до підготовчого судового засідання та учасникам справи роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Витребувано від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи. Учасникам справи направлено копію позовної заяви з додатками з ухвалою про відкриття провадження у справі. Відповідачем копія позовної заяви з додатками з ухвалою про відкриття провадження у справі отримано не було, конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третіми особами, Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, зазначені поштові повідомлення були отримані 12.10.2021, Департаментом будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації зазначені документи отримано не було, конверт повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 28.10.2021 до суду надійшла копія спадкової справи № 681/2006 до майна померлого [INFO] - [PERSON] . 29.11.2021 від третьої особи, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, до суду надійшов лист, у якому останні позов підтримують та вважають, що відмова у задоволенні даного позову призведе до грубого порушення прав неповнолітньої [PERSON] . 14.12.2021 надійшли пояснення третьої особи, Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, у яких останні просять суд про прийняття рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Інших заяв по суті справи не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 20.06.2021 від [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, правом не подання відзиву не скористалася. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторони позивача та відповідача, та за згодою сторони позивача ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 18 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. З часу народження та по теперішній час позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03 січня 2006 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 06 лютого 2006 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. [PERSON] був батьком [PERSON] та дідом [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру, за адресою: [ADDRESS] . З заявами про прийняття спадщини до Шістнадцятої державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON] в інтересах [PERSON] .. Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Дорофеєвою Т.М. від 04.08.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру номер [ADDRESS] , що залишилася після смерті її діда [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на відсутність у останньої документів про право власності на спадкове майно. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За нормою ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси наділені повноваженнями щодо вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно із ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України). За ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно довідки, виданої 04.02.2021 р. завідувачем Шістнадцятої державної нотаріальної контори Шапченко М.І. єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом, згідно матеріалів спадкової справи, є [PERSON] , 1967 року народження та [PERSON] , 2005 року народження. Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу від 26.06.2007 № 1167-С видано свідоцтво про право власності від 05.07.2007 серії [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Згідно інформаційної довідки від 19 січня 2021 року, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстроване за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05.07.2007 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та зареєстрованого в Бюро 12.07.2007 за реєстровим № 193/30582. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги. Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок щодо застосування статті 1266 ЦК України та вказано, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). В силу вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , померла до відкриття спадщини після смерті [PERSON] , то позивач має право на спадкування тієї частки спадщини, яка б належала її матері. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: Департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved