Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: Адвокат Трофімов А.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №217544, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості в сумі 49828,76 грн, стягнути на свою користь судовий збір в сумі 1362,00 грн та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23.06.2021 року приватний нотаріус Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість в сумі 49828,76 грн, з якої: 9528,45 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 40250,31 грн - прострочена заборгованість по несплаті відсотків; 50,00 грн - витрати, які пов`язані з вчиненням виконавчого напису. Період, за який проведено стягнення боргу, з 10.02.2019 року по 22.06.2021 року. Вказав, що на час звернення з позовом приватним виконавцем Клименюком А.М. проводиться стягнення за рахунок заробітної плати позивача. Адвокат Трофімов А.В. зазначив, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог закону, зокрема, для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу не був наданий оригінал нотаріально-посвідченого договору. Крім того, представник позивача вказав, що вчиняючи оспорюваний виконавчий напис нотаріус не звернув увагу на те, що з моменту виникнення права вимоги стосовно кредитних зобов`язань з погашення заборгованості, минуло більше трьох років, дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами, заборгованість не є безспірною, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 28.12.2021 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 28.12.2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі якого здійснюється виконавче провадження №67730752. 15.02.2022 р. ухвалою суду замінено відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальність «Хорн Хоф Інвест». Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів неодноразово направлялись відповідачу, проте поштові повідомлення повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 65, 66, 76, 77). Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Приватний виконавець Клименюк А.М. копію ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів отримав 13.01.2022 року (а.с. 41). Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів направлялись приватному нотаріусу Остапенко Є.М., проте поштові повідомлення повернулись на адресу суду з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 69,70, 74,75). Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №217544, в якому зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №31/01/2008/980-ПКП/840 від 31.01.2008 року, укладеним з ПАТ «КБ «Надра», правонаступником всіх прав і обов`язків якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank від 05.08.2020 року, є ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», правонаступником всіх прав і обов`язків якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №GL48N718070_blank від 30.09.2020 року, є ТОВ «Брайт Інвестмент», відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість в сумі 49828,76 грн, з якої: 9528,45 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 40250,31 грн - прострочена заборгованість по несплаті відсотків; 50,00 грн - витрати, які пов`язані з вчиненням виконавчого напису. Період, за який проведено стягнення боргу, 10.02.2019 року по 22.06.2021 року (а.с.11). 18.01.2022 року між ТОВ «Брайт Інвестмент» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, за договором №31/01/2008/980-ПКП/840 від 31.01.2008 року, укладеним з [PERSON] , що підтверджується реєстром про відступлення права вимоги від 18.01.2022 р. (а.с.50-52). 25.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67730752 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М від 23.06.2021 року №217544 (а.с.26-27) та проводяться стягнення з заробітної плати боржника (а.с 28-31). Крім того, до позовної заяви представник позивача долучив копію Договору №31/01/2008/980-ПКП/840 від 31.01.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», згідно якого позивачу в тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності надано грошові кошти в сумі 13000,00 грн з кінцевим терміном повернення кредиту - 31.01.2012 року (а.с. 12-15) Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги адвокат Трофімов А.В. посилався на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально, вчинений за межами строку позовної давності. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р.) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2021 р. № 910/10374/17, в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження подання відповідачем для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Остапенку Є.М. документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, оскільки суду не надані документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, а з наданих позивачем доказів вбачається, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону. Первісний відповідач, всупереч положенням ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом і не направив до суду відзив на позовну заяву, не надав докази, які б спростували доводи позовної заяви, хоча матеріали позову отримав. Так, представник позивач надав суду копію договору, зі змісту якого не вбачається, що даний договір був посвідчений нотаріально, відповідач вказані доводи позивача не спростував. Суду не надані докази, що виконавчий напис вчинений на суму боргу, з дня вимоги якої не минуло більше трьох, а з документів, які надав позивач, вбачається, що право вимоги за договором виникло понад три роки тому, оскільки згідно умов договору кінцевий термін повернення кредиту - 31.01.2012 року (п. 1. 4 Кредитного договору), матеріали справи не містять доказів, що зазначений строк був продовжений у визначеному сторонами порядку. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 23.06.2021 року, про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально-посвідченого кредитного договору, відповідач не спростував доводи позивача про те, що з дня виникнення права вимоги минуло три роки, тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, а відтак позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис суд визнає таким, що не підлягає виконанню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджено змістом договору № 171-2021 про надання правової допомоги від 15.12.2021 р, укладеного між [PERSON] та адвокатом Трофімовим А.В., згідно якого гонорар адвоката встановлюється у фіксованій сумі, актом виконаних робіт, рахуноком № 000007 від 21.02.2022 р. (а.с. 62,63, 64). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що позовні вимоги задоволено; позивач має договірні зобов`язання зі сплати витрат на професійна правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується умовами договору; відповідач не подавав заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду розмір таких витрат не є завищеним або таким, що явно не співмірний із наданими адвокатом послугами. На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1362, 00 грн, з яких 908,00 грн - за звернення з позовною заявою, 454,00 грн - за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved