Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк»звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 28.05.2007 станом на 17.10.2021 у сумі 11 285 грн 42 коп.. з яких: 9 778 грн 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 507 грн 08 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 1. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Позовна заява мотивована тим, що 28.05.2007 між позивачем і відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання [PERSON] заяви, відповідно до якої остання погодилась на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, що підтвердила підписом у заяві. Отже, підписавши заяву, відповідач підтвердила, що проінформована про умови кредитування в Банку, які були надані їй у письмовій формі. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме дав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяте на себе зобов`язання повертати використану частину кредитного ліміту щомісячними платежами у повному обсязі не виконав, унаслідок чого станом на 17.10.2021 утворилась заявлена до стягнення заборгованість на загальну суму 11 285 грн 42 коп., яка складається з 9 778 грн 34 коп. неповернутого тіла кредиту та 1 507 грн 08 коп. заборгованості за простроченими відсотками. 1.2. У відзиві на позов від 21.02.2022 представник відповідача позовні вимоги визнав у частині заявленої Банком заборгованості у сумі 3 198 грн 47 коп. У позові в частині стягнення 7 566 грн 95 коп. просив відмовити у зв`язку із пропуском строків позовної давності (як загального - у частині стягнення боргу, так і спеціального - у частині стягнення пені); у стягненні 520 грн також просив відмовити з огляду на те, що вказана сума у виписці зазначена як «комісія за обслуговування (членський внесок)» за період з жовтня 2018 року по листопада 2020 року, однак кредитний договір від 28.05.2007 не містить жодних положень про відповідні внески і комісії. Також, представник відповідача просив судовим рішенням розстрочити сплату заборгованості на один рік з огляду на те, що відповідач є пенсіонером, пенсія якої складає 2 200 грн на місяць, інших джерел доходу не має. 1.3. У відповіді на відзив від 28.04.2022 представник Банку підтримав заявлені у позові вимоги та мотиви позовних вимог. Щодо нарахування комісії за обслуговування зазначив, що при оформленні кредитної картки «Універсальна Gold» позичальник погодився на умови щодо платного обслуговування такої картки, вартість якого становить 20 грн на місяць. Банк щомісячно правомірно збільшував тіло кредиту на вказану суму. Доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності вважав безпідставними, оскільки строк дії перевипущеної останньої карки - до 04.2022, а з позовом до суду Банк звернувся у листопаді 2021 року. 1.4. У запереченні на відповідь на відзив від 05.05.2022 представник відповідача зазначив про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, який сплив 26.10.2018, оскільки із позовом до суду Банк звернувся 27.10.2021. Станом на 26.10.2018 за відповідачем рахувалась заборгованість у сумі 7 516 грн 95 коп., у стягненні якої (у зв`язку із пропуском строку позовної давності) просить відмовити. Твердження позивача про строк дії картки та пов`язаний із цим строк позовної давності вважає помилковими, оскільки обов`язок щодо повернення кредитних коштів виникає щоразу з моменту використання кожної окремої суми, а не з часу закінчення строку дії кредитної картки. Також повторно наголосив на безпідставності нарахування 26 платежів по 20 грн (520 грн) із жовтня 2018 року по листопад 2020 року, оскільки жодного договору із Банком з приводу комісій за обслуговування [PERSON] не підписувала. 2. Рух справи в суді. Провадження у справі відкрито ухвалою від 13.12.2021; розгляд справи по суті призначено на 12.01.2022, відкладено на 10.02.2022 (у зв`язку із неявкою сторін, відсутністю доказів про належне повідомлення відповідача про розгляд справи); відкладено на 21.03.2022 (у зв`язку із непрацездатністю головуючого); відкладено на 27.04.2022 (за клопотання представника позивача), відкладено на 26.05.2022 (з метою забезпечення права відповідача подати суду письмове заперечення на відповідь на відзив), відкладено на 09.06.2022 (за клопотанням позивача). 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. Учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина друга статті 247 ЦПК України). 4. Фактичні обставини справи. 28.05.2007 [PERSON] підписала заяву, відповідно до якої виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У заяві [PERSON] засвідчила своїм підписом те, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить договір про надання банківських послуг; погодилась на отримання кредитних коштів під 3% на місяць на залишок заборгованості; без щомісячної комісії (арк. спр. 17). Будь-яких інших тарифів, договорів чи додатків до них відповідач не підписувала. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] з 28.05.2007 було відкрито 7 кредитних карток, строк дії останньої закінчується 04.2022 року (арк. спр. 14). За розрахунком Банку заборгованість за кредитним договором станом на 17.10.2021 складає 11 285 грн 42 коп., з яких: 9 778 грн 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 507 грн 08 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 5. Застосовані норми права, висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 5.1. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За положеннями частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1049 ЦК України). Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 10 765 грн 42 коп., з яких: 9 258 грн 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 507 грн 08 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач доказів на спростування цієї обставини не надав. 5.2. У частині заявленої вимоги про стягнення 520 грн комісії за обслуговування кредитної картки «Універсальна Gold» за період із жовтня 2018 року по листопад 2020 року (26 платежів по 20 грн), яка відповідно до виписки включена у заборгованість за тілом кредиту, суд керується таким. Як уже встановлено, підписна [PERSON] заява від 28.05.2007 не визначала комісії, плати за обслуговування картки «Універсальна Gold»; відповідач оформила на своє ім`я кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови та правила надання банківських послуг, долучені до позовної заяви, не підписані відповідачем, а тому існує лише припущення позивача, що відповідач погоджувалась на їх застосування. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату комісії за обслуговування кредитної картки «Універсальна Gold» у жовтні 2018 року, тому заявлені вимоги про стягнення цих складових є безпідставними. 5.3. Щодо заявленого представником відповідача пропуску строку позовної давності суд керується таким. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 62, 66 рішення Європейського суду з прав людини від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі Фінікарідов проти Кіпру). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитор щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією з підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників. Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Зазначений правовий висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження № 61-3872св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 357/9126/17-ц (провадження № 61-36495св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 148/1923/16-ц (провадження № 61-21009св18). Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач вважає, що трирічний строк позовної давності має обмежуватись 27.10.2018, оскільки із позовом Банк звернувся 27.10.2021. На підставі виписки по картковому рахунку [PERSON] судом встановлено, що станом на 27.10.2018 на картковому рахунку [NUMBER] рахувалась заборгованість 7 516 грн 95 коп. (арк. спр. 40). Станом на 23.11.2018 заборгованість на картковому рахунку [NUMBER] повністю погашена (коментар до платежу: погашення кредиту [PERSON] ), залишок після операції - 0,00. Від`ємний показник (заборгованість) на кредитній карті [PERSON] зафіксовано 01.12.2018 - відбулось списання відсотків за використання кредитного ліміту у сумі 206 грн 67 коп.; 12.12.2018 нараховано 20 грн комісії за обслуговування. Отже, станом на 12.12.2018 заборгованість на картковому рахунку [PERSON] становила 226 грн 67 коп. 13.12.2018 [PERSON] поповнила вказану картку на 230 грн; відбулось повне погашення заборгованості із наявними власними коштами на рахунку - 3 грн 33 коп. 21.12.2018 [PERSON] скористалась кредитними коштами в межах кредитного ліміту (оплатила вартість придбаного товару у торгівельній мережі); в подальшому відповідач активно користувалась кредитними коштами в межах наданого ліміту, частково повертала використані кошти. При цьому саме із 21.12.2018 і до дня звернення Банку із даним позовом до суду від`ємне значення на картковому рахунку не припинялось. Суд погоджується із доводами представника відповідача щодо періодичності платежів за кредитними умовами, та необхідність обчислення строку позовної давності з моменту настання строку погашення чергового платежу. А тому, вирішуючи даний спір, необхідно встановити настання строку погашення чергового платежу в межах заявленої до стягнення суми заборгованості. Отже, як установлено на підставі виписки з карткового рахунку [PERSON] , заявлена до стягнення заборгованість почала формуватись із 21.12.2018, а із урахуванням того, що до суду із даним позовом Банк звернувся 27.10.2021, тому підстав для висновку щодо пропуску строку позовної давності суд не знайшов. Уцілому ж, періодична часткова сплата боржником основного боргу та сум санкцій свідчить про визнання боргу, що в силу статті 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу позовної давності. 5.4.

Outcome: partial