Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , з яким вона з 2009 року по день його смерті проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка. Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, надавали один одному моральну підтримку та матеріальну допомогу, купували майно та спільно ним користувалися, допомагали один одному, проводили ремонт в квартирі, в якій проживали. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, знала, що інших спадкоємців у нього немає, [PERSON] заповіт не складав, на день його смерті вона фактично проживала з ним та вступила в управління та володіння спадковим майном, але через відсутність реєстрації шлюбу не може оформити її нотаріально. Позивач вказує, що з 2009 року вони разом проживали в вказаній в квартирі, а в 2018 році позивач зареєструвала своє місце проживання за цією адресою. Ця квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2018 року, яку він отримав після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач зазначає, що після смерті матері вона одна піклувалася про [PERSON] , здійснювала за ним догляд, здійснила його поховання, як дружина провела всі поховальні обряди. На даний час вона продовжує мешкати у цій квартирі та сплачує всі комунальні платежі. Протягом шестимісячного строку позивач звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання нею доказів факту спільного проживання зі спадкодавцем. При цьому позивачу стало відомо, що із заявою до нотаріальної контори звернулася [PERSON] , яка зазначила, що помер її брат та інших спадкоємців немає. Позивач вказує, що за весь час проживання з [PERSON] вона ніколи не бачила [PERSON] , ніколи не чула про неї і від чоловіка знала, що ніякої сестри в нього немає. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду, а тому просила встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2009 року до дня його смерті, а також визнати за нею як спадкоємицею право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2021 року було відкрите загальне позовне провадження та до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Першу Вінницьку державну нотаріальну контору. Відповідач, отримавши позовну заяву, надала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що вона є двоюрідною сестрою померлого [PERSON] по лінії його батька та спадкоємицею третьої черги. За життя [PERSON] неодноразово лікувався у психоневрологічній лікарні, оскільки страждав на психічне захворювання, мав ІІ групу інвалідності з дитинства та йому потрібно було регулярно приймати ліки, інакше в нього були приступи, він міг довго ходити по вулиці, кричати та чіплятися до людей. У спірній квартирі він проживав разом з матір`ю [PERSON] . Вони обоє потребували сторонньої допомоги та ними були укладені договори з Територіальним центром соціального обслуговування, працівники якого і здійснювали їх обслуговування, щодо чого не заперечувала відповідач. За даними архівних справ, наданими Територіальним центром на адвокатський запит, [PERSON] в своїй заяві від 11 жовтня 2011 року вказував, що він є одиноким чоловіком, працездатних рідних (батьків, дружини, дітей), осіб, які повинні забезпечувати йому догляд і допомогу немає. Вказаними послугами як [PERSON] , так і його мати, користувалися протягом трьох років ( 2011-2013 роки), а в зв`язку з поведінкою [PERSON] . Територіальний центр припинив надання їх. Відповідач зазначає, що зазначені в договорі послуги були б непотрібні померлому в разі спільного проживання з ним дружини, якою себе називає [PERSON] . Крім того вказує, що в цих матеріалах містяться акти обстеження матеріально- побутових умов від 10 червня 2010 року, а також довідки про склад сім`ї за 2013 рік, відповідно до яких у квартирі проживає лише дві особи: [PERSON] та [PERSON] , що спростовує доводи позивача про її проживання з померлим однією особою більше 10 років. Також зазначає, що з доповідних записок соціальних працівників слідує, що [PERSON] має психічне захворювання, був направлений на лікування, де його відвідували працівники, після виписки з лікарні поводив себе грубо, був п`яний, в деякі дні вони не змогли попасти в квартиру та просили зняти [PERSON] з обслуговування. Відповідач вказує,\~що [PERSON] \~регулярно потрапляв\~до психіатричної\~лікарні.\~В 2015\~році відповідно\~до рішення\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області в\~справі №127/239/15-ц\~було задоволено\~заяву Комунального\~закладу «Вінницька\~обласна психоневрологічна\~лікарня ім.\~акад.\~О.І.\~Ющенка» про\~продовження [PERSON] \~амбулаторної психіатричної\~допомоги в\~примусовому порядку\~без його\~згоди. У 2019 році [PERSON] був госпіталізований до лікарні внаслідок сильного алкогольного отруєння. Відповідач зазначає, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] проживав сам, у нього постійно збирались друзі, він випивав та пропадав з дому. Також звертає увагу, що з травня 2016 року [PERSON] була призначена житлова субсидія на 1 особу та в документах, що містяться в особовій справі [PERSON] , не відображена інформація про спільне проживання з [PERSON] . Крім того вказує, що в 2018 році [PERSON] , будучи в неї, повідомив, що він продав належний йому гараж приблизно за 3000,00 доларів США та за ці кошти виготовив пам`ятник матері, батьку та собі, який вона бачила на кладовищі. Щодо [PERSON] , то зазначає, що вона появилася в квартирі [PERSON] лише у 2018 році. Так, декілька раз, маючи намір провідати [PERSON] , до неї з чоловіком з квартири вийшла [PERSON] , в квартиру не пускала та повідомила, що [PERSON] немає та з ним все гаразд. Відповідач наголошує, що матеріали позовної заяви та додані докази не доводять того факту, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сімєю. Позивач надала відповідь на відзив, в якому заперечувала проти доводів відповідача, наданих у відзиві, та зазначає, що за весь час спільного проживання з [PERSON] вона жодного разу не бачила відповідачку. Також вказує, що [PERSON] дійсно перебував на обліку в психіатричній лікарні, раз на рік проходив лікування, він не приймав сильнодіючих ліків, однак ніколи не кидався на людей та не чіплявся до них, був нормальною людиною, яка чітко все розуміла. Зазначає, що [PERSON] отримав диплом за спеціальністю «виробництво літальних апаратів» та працював на посадах, які б не змогла зайняти людина з важким психічним захворюванням. Щодо встановлення пам`ятника, то вказує, що саме вона замовляла та встановлювала пам`ятник ще у 2017 році, що підтверджується чеком. Відповідач своїм правом на заперечення не скористалася. Третя особа своїх пояснень не надала. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2021 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувано з Першої вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2021 року витребувано в Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» відомості про перебування [PERSON] на обліку, лікуванні протягом 2009-2019 років та його медичні картки, а також з Центру надання адміністративних послуг Вінницької міської ради відомості про статус [PERSON] при реєстрації її місця проживання за спірною квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, та просили їх задовольнити. При цьому [PERSON] зазначала, що вона познайомилася з [PERSON] раніше, а переїхала жити в 2009 році, інколи ходила до дітей. Вони вели спільне господарство, разом їли, спали, вона турбувалася про нього та його матір, цінних речей з [PERSON] не купувала. Про його хворобу дізналася лише в 2015 році, однак вказувала, що він поводив себе адекватно. Зазначила, що вони мали намір укласти шлюб, однак в 2019 році [PERSON] потрапив до лікарні, де і помер. Вказувала, що до її приходу в квартирі було спустошення. Після смерті [PERSON] , матері чоловіка, вона в квартирі розпочала ремонт. Реєстрацію місця свого проживання здійснила лише в 2018 році, хоча [PERSON] хотів її зареєструвати раніше. Вказує, що [PERSON] з 2009 року не з`являлася у квартирі, її не було на похоронах ні [PERSON] , ні його матері. Щодо приходу соціальних працівників у 2011- 2013 роках, то повідомила, що нікого не бачила та не знає, чому вони так зазначили в своїх документах. Відповідач [PERSON] та її представники заперечували щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. [PERSON] також вказувала, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] . Він мав психічне захворювання, зловживав алкоголем, перебував у безпорадному стані. Рідних, які б могли турбуватись про нього, не було, а тому було вирішено питання щодо отримання соціальних послуг. Центр з надання соціальних послуг звертався до психіатричної лікарні з приводу поведінки [PERSON] . Вказує, що мати [PERSON] була проти сторонніх осіб в квартирі. Вона померла у 2016 році, а пам`ятник було поставлено у 2018 році за кошти, отримані внаслідок продажу [PERSON] гаражу. Повідомила, що [PERSON] був у шлюбі з [PERSON] , потім розлучився. Він займався альпінізмом, його батько був заввіділенням №21 в психіатричній лікарні. Після смерті батька [PERSON] переївав у Вінницю. В 2018 році вона заходила до [PERSON] , двері відкрила жінка, і повідомила, що його немає. В спілкуванні з ним ніяких розмов про жінку не було. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає в будинку [ADDRESS] ( сусідній будинок з будинком позивачки), зареєстроване місце проживання з 2012 року, була знайома з [PERSON] , спілкувалася з ним та його матірю, бувала у них в гостях, він ніколи не розповідав, що у нього є родичі, а [PERSON] вперше побачила в судовому засіданні. Зазначила, що [PERSON] жив у квартирі разом з матір`ю. Пізніше, в 2009 році в нього з`явилася жінка, яка переїхала до нього та вони проживали однією сім`єю, вона працювала на ринку, він їй допомагав. Цією жінкою є [PERSON] . Вона допомагала піклувалася про його матір та здійснювала організацію її поховання. Вказувала, що ніхто, крім [PERSON] , не піклувався про [PERSON] та його матір, а коли він помер позивачка здійснила його поховання та поставила пам`ятник. За життя [PERSON] був спокійний, нікого не зачіпав. Свідок [PERSON] суду повідомила, що в будинку [ADDRESS] проживає з 2016 року. Зазначила, що позивач проживала однією сім`єю з [PERSON] , він допомагав по роботі, носив сумки, проводжав на роботу, в квартирі у них не була, знає, що вони робили ремонт в квартирі, зокрема в ванній (заходила на поминках). Їй відомо, що вони мали офіційно оформити шлюб, проте [PERSON] помер. [PERSON] здійснила його поховання. Свідок [PERSON] суду повідомив, що у вказаному будинку проживає з 1962 року, був добрим другом [PERSON] , часто спілкувався з ним та вони ходили один до одного в гості, на день народження, однак не пам`ятає точної дати дня народження та не пам`ятає в якій школі навчався померлий. [PERSON] знає з 2009 року, коли вона почала спільно проживати з [PERSON] , відповідача [PERSON] не знає взагалі. Вказує, що [PERSON] та [PERSON] спільно господарювали, померлий називав її дружиною, вона доглядала його матір, яка добре ставилася до неї. Дати смерті матері не пам`ятає, так як не був на похоронах. [PERSON] не випивав, поводив себе добре, знає, що він перебував на обліку в лікарні, але його поведінка була адекватною. Поховання [PERSON] здійснювала позивачка. Свідок [PERSON] суду повідомила, що в будинку [ADDRESS] проживає з 1962 року, [PERSON] знає, [PERSON] пам`ятає як вона студенткою проживала в сімї [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] проживала з [PERSON] з 2009 року, турбувалася про нього, вони разом вели спільне господарство, здійснила поховання матері [PERSON] та його, обставини смерті останнього їй не відомі. Свідок [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , повідомив, що [PERSON] вперше побачив 2018 році, коли вони з дружиною хотіли провідати [PERSON] , однак вона їх в квартиру не пустила та повідомила, що його дома немає, а згодом, запитавши [PERSON] про цю жінку, він сказав, що це знайома. Повідомив, що десь в 2014 році був випадок, телефонувала соціальний працівник, так як вона не могла відкрити двері, вони викликали працівників ДСНС та, зайшовши через вікно, відкрили двері, [PERSON] була непритомна. Після цього постійно приносив їсти, а потім [PERSON] сказала, що якщо буде потрібна їхня допомога, тоді буде їм телефонувати. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Згідно ч. 1ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ст.\~3\~Сімейного Кодексу\~України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 вересня 2019 року (а.с.7, т.1.). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 10 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.68, т.1). 25 березня 2020 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON] (а. с.74, т.1). Остання є двоюрідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 17 квітня 1963 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 08 січня 1954 року, копією свідоцтва про одруження батьків [PERSON] серії [NUMBER] від 30 січня 1962 року, архівною довідкою про склад сім`ї від 23 січня 2020 №Н-25, витягами з державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження батька [PERSON] від 21 серпня 2021 року № 00032243154 та матері [PERSON] від 21 серпня 2021 року №00032243204. За життя [PERSON] заповіт не склав. [PERSON] проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ця квартира належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2018 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-726 (а.с.8, т.1). Попередньо ця квартира належала його матері [PERSON] , яка до своєї смерті ( [INFO] ) проживала за цією ж адресою, що не заперечується сторонами. За даними довідки від 05 липня 2012 року №1397, виданої ПП «Мешканець» до складу сім`ї [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] , входить [PERSON] (а.с.101,185 т1). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 12 червня 2013 року №1972, виданої ТОВ «Житлово-експлуатаціне об`єднання» за адресою спірної квартири зареєстровані дві особи: [PERSON] та [PERSON] ( ас.167, т.1). За відомостями, викладеними в акті обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина, який потребує соціального обслуговування (надання соціальних послуг), складеного по [ADDRESS] працівниками Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) 12 грудня 2011 року щодо [PERSON] , продовженого до 30 грудня 2012 року та до 30 грудня 2013 року, а також від 12 грудня 2012 року, продовженого до 30 грудня 2013 року складеного щодо [PERSON] , відомості про проживання інших осіб за цією адресою, крім [PERSON] та [PERSON] , відсутні (а.с. 155, 180 т.1). Крім того, в цьому акті містяться відомості про те, що [PERSON] є одинокий. Аналогічні відомості про нього як одиноку особу міститься і в його заяві від 11 жовтня 2011 року, поданій на ім`я начальника Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) міста Вінниці (надалі- Центр), (а.с.170, т.1). [PERSON] та [PERSON] надавалися соціальні послуги Центром, про що укладені договори від 01 грудня 2010 року на термін до 01 грудня 2011 року, які надалі продовжені до 30 грудня 2012 року та від 30 грудня 2012 року на термін до 30 грудня 2013 року (а.с.151 -154, 163-166, 176-179, 187-190, т.1). Матеріали справи мість заяви соціального працівника Центру датовані квітнем 2013 року, які збереглися в архівних справах [PERSON] та [PERSON] та надані Центром, щодо поведінки [PERSON] та неможливості його обслуговування (а.с.192-193, т.1). [PERSON] був особою з інвалідністю ІІ групи (копія довідки серії 10 ААА №308565 від 28 січня 2010 року, а.с.184, т.1). Померлий перебував на обліку в Комунальному закладі «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І.Ющенка» та, як слідує з матеріалів справи, рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2013 року в справі №127/7953/13-ц, від 15 серпня 2014 року в справі №127/17301/14-ц, від 11 лютого 2015 року в справі №127/239/15-ц були задоволені заяви про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. Факт його лікування підтверджується також і дослідженими в судовому засіданні медичними картками №1048 хворого денного стаціонару поліклініки та медичними картками стаціонарного хворого №8794 та 951, наданими Комунальним некомерційним підприємством «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради». Як слідує з даних цих медичних карток в 2013 році [PERSON] в лікарні провідувала соціальний працівник ( [PERSON] ) та племінниця ( [PERSON] ), особисті дані яких та номера їх засобів зв`язку, а також його матері ( [PERSON] ) наявні в медичній картці. Відомостей про дружину чи інших осіб, на яких би вказував [PERSON] , картки за цей період не містять. Крім того медична картка №951 містить заяву мешканців будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] від 20 лютого 2013 року на ім`я головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. О.І. Ющенка про необхідність проведення лікування [PERSON] , який до гостіталізації вів себе агресивно та своєю поведінкою створював загрозу для життя мешканців, а також необхідність оформити йому опікунство, так як його мати, з якою він проживає, хвора та пожила жінка і не здатна забезпечити достатній нагляд та догляд за ним (а.с. 117, т.1). Судом оглянута цивільна справа №127/239/15-ц за заявою Комунального некомерційного\~підприємства «Вінницька\~обласна клінічна\~лікарня ім.\~О.\~І.\~Ющенка Вінницької\~обласної ради» про продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги, рішенням в якій заява задоволена. Будь-яких відомостей про проживання з ним якихось інших осіб матеріали цієї справи не містять. Наразі медична картка №8794 від 12 серпня 2019 року містить інформацію про [PERSON] , як цивільну дружину [PERSON] . Дані відомості зафіксовано в огляді лікарем-психіатром в приймальному відділенні від 12 серпня 2019 року, усвідомленій згоді особи на госпіталізацію до психіатричного закладу та інших документах, що містяться у картці. Крім цього, з відомостей в картці слідує, що [PERSON] купувала йому ліки (призначені та надавалися також ліки, що не ввійшли до національного переліку). Крім того, як слідує з матеріалів справи, [PERSON] з 16 травня 2018 року має зареєстроване місце проживання в цій квартирі, що підтверджується копією її паспорту, а також відповіддю Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 28 вересня 2021 року №04-00-011-64395 (а.с.43, т.2). За повідомлення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 16 серпня 2021 року №08-00-098-54874 [PERSON] по спірній квартирі була призначена житлова субсидія на 1 особу, яка була припинена з 16 травня 2018 року та як одержувачі інших видів допомог протягом 2009-2019 років [PERSON] та [PERSON] на обліку у відділі адресних державних допомог не перебували (а.с.198, т.1). [PERSON] , звертаючись до суду з вимогою встановлення факту проживання однією сім`єю з 2009 року з померлим [PERSON] , як на докази посилається на показання свідків, їх спільне з [PERSON] фото та акт проживання. Відповідно до частини першої статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Тобто, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Згідно з частиною першою статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При оцінці показань свідків, суд враховує, що їх свідчення не можуть мати вирішальне значення. Верховний Суд в постанові від 12 грудня 2019 року в справі №466/3769/16 висловив позиція, що показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сім`єю без державної реєстрації у період, та не можуть бути визначальними у вирішенні даного питання. В постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року в справі №738/1452/17 суд вказував, що лише показання свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вказані показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та фотографії не можуть бути підтвердженням того, що позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю з 2009 року, дані докази не перебувають в узгодженому та логічному взаємозв`язку з іншими наявними у матеріалах справи доказами, а в певній частині навіть суперечать їм, як-то доказам надання соціальних послуг померлому в 2011-2013 роках, зверненню мешканців в 2013 році, відомостям в медичних картах 2013 року, матеріалам цивільної справи за 2015 рік. Щодо наданої копії товарного чека від 13 жовтня 2017 року, виданого фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.23, т.2) про встановлення пам`ятника, то вказаний доказ не є належним доказом та не підтверджує перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим. Крім того, з даної квитанції неможливо однозначно встановити, кому саме призначався вказаний пам`ятник, а з відповіді ФОП [PERSON] слідує, що неможливо надати інформацію про те, що було вигравіювано на пам`ятнику та будь-яке підтвердження наданої послуги та видачу чека без номера від 13 жовтня 2017року в зв`язку з відсутністю первинної документації, яка не зберігається більше 3-х років. (а.с.31, т.2). Слід також вказати, що Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2019 року в справі № 202/5003/16-ц вказував, що наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджує перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим. Щодо акту проживання [PERSON] в кв. [ADDRESS] від 01 липня 2020 року №12325, то даний акт підтверджує її проживання на момент обстеження, а не в період 2009-2019 року. Разом з тим, як установлено судом позивачка з 16 травня 2018 року зареєстрована в спірній квартирі та з цього моменту [PERSON] припинено надання субсидії. Згідно відомостей, які наявні в медичній картці стаціонарного хворого №8794, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», [PERSON] є цивільною дружиною [PERSON] . Дані відомості зафіксовано в огляді лікарем-психіатром в приймальному відділенні від 12 серпня 2019 року, усвідомленій згоді особи на госпіталізацію до психіатричного закладу та інших документах, що містяться у картці. Крім цього, з вказаних документів слідує, що [PERSON] турбувалася про [PERSON] , купувала йому ліки. Тобто померлий визнавав її як дружину. Оцінюючи дані докази в їх сукупності та логічному взаємозв`язку з іншими доказами суд дійшов висновку, що доведеними обставинами спільного проживання [PERSON] та [PERSON] є факт їх проживання в період з 16 травня 2018 року по день його смерті, час коли вони спільно проживали, турбувалися один про одного та вели спільне господарство. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині визнання факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з січня 2009 року до дня його смерті слід задовольнити частково та встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 16 травня 2018 року до дня його смерті, тобто до [INFO] . Щодо позовної\~вимоги про\~визнання за\~ [PERSON] \~права власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~то слід\~врахувати,\~що відповідно\~до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності особа може набути в порядку спадкування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців четвертої черги за законом відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тобто за змістом цієї норми, для набуття права власності в порядку спадкування за законом необхідно встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем та на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа проживали однією сім`єю. Зважаючи, що судом встановлено факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу лише з 16 травня 2018 року та до 01 вересня 2019 року в суду відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому в задоволені позову в цій частині слід відмовити. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Позивачкою при зверненні до суду за подання позовної заяви, яка містить дві вимоги, сплачено судовий збір на загальну суму 2406,27 (а. с. 46, т.1). Враховуючи, що судом позовні вимоги немайного характеру задоволено частково, а в задоволенні вимоги майнового характеру відмовлено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 454,00 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial