Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

10.08.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Баришівської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.01.2006, після смерті матері позивача [PERSON] відсутня можливість оформити право власності на спадкове майно, а саме: - земельну ділянку № 0051 площею 2.8807 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області, кадастровий номер 3220281700:04:082:0045; - земельну ділянку № 0775 площею 0.9419 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області, кадастровий номер 3220281700:04:066:0001; - земельну частку (пай) площею 4.81 га, розташовану в КСП «Агрофірма Ільта» (ділянка № [NUMBER] , площею 1,04 га, розташована на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області та ділянка № [NUMBER] , площею 3,03 га, розташована на території Селичівського старостинського округу Броварського району Київської області, сертифікат серії КВ № 0278853 від 03 травня 2000 року. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори інформацію стосовно того, чи заведена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. 23.12.2021 ухвалою суду справу прийнято до провадження суддею Червонописького В.С. та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Баришівській районній державній нотаріальній конторі інформацію стосовно того, чи заведена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] . 27.04.2022 до суду надійшла завірена копія спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . 03.05.2022 відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. 22.06.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 30.11.1998. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.01.2006. Позивач є дочкою покійних [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 15.10.1962. Після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 21.01.1995. За життя за [PERSON] була закріплена земельна ділянка: - земельна ділянка (пай) площею 4.81 га, розташована на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області. Дана обставина підтверджується сертифікатом серія КВ №0278853 від 03.05.1999. За життя за [PERSON] була закріплена земельна ділянка: - земельна ділянка (пай) площею 4.81 га, розташована на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області. Дана обставина підтверджується сертифікатом серія КВ №0278852 від 03.05.1999. Після смерті [PERSON] все майно перейшло у спадок [PERSON] . [PERSON] не оформила свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) площею 4.81 га, розташована на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] склала два заповіти, яким все свої майно заповіла [PERSON] . Перший заповіт посвідчено 15.12.2003 секретарем виконкому Орлівщинської сільської ради, другий заповіт посвідчено 22.01.2003 секретарем виконкому Орлівщинської сільської ради. Після смерті батьків, з метою приведення всіх документів у відповідність, позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо видачі документів з землеустрою. 20.04.2021 Головного управління Держгеокадастру у Київській області повідомило позивача про те, що відсутня інформація щодо реєстрації державного акту на земельну ділянку на території Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області за [PERSON] , за [PERSON] обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 783884 від 23.03.2006, кадастровий номер 3220281700:04:082:0045. Також, позивач надала суду копію державного акта на право власності [PERSON] на земельну ділянку серія ЯБ № 784012 від 23.03.2006, кадастровий номер 3220281700:04:066:0001. Таким чином, після смерті батька позивача [PERSON] залишилась не оформлена спадщина на земельну ділянку (пай) площею 4.81 га, розташована на території Волошинівського старостинського округу Броварського району Київської області, а після смерті матері позивача [PERSON] залишилась не оформлена спадщина на земельну ділянку серія ЯБ № 783884 від 23.03.2006, кадастровий номер 3220281700:04:082:0045 та земельну ділянку серія ЯБ № 784012 від 23.03.2006, кадастровий номер 3220281700:04:066:0001. У зв`язку з відмовою у оформленні права на спадщину після смерті батьків на вищевказані земельні ділянки, позивач звернулась до суду. Відповідно до приписів ст.ст. 1268, 1261 Цивільного кодексу України, позивачі фактично спадщину прийняли, однак свідоцтво про спадщину на вказану земельну ділянку не могли отримати, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно та у позивачів був відсутній повний обсяг цивільної дієздатності, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивачів немає. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у перш чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Outcome: approved