Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Луцька державна нотаріальна контора, про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23 травня 2014 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.201.72066, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти в сумі 33901 грн. зі сплатою процентів в розмірі 10% річних від залишкової суми кредиту строком на 36 місяців. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, кредитні кошти в повному обсязі були надані позичальнику. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем складала 13649,77 грн. (будь-які подальші нарахування після 25 червня 2016 року не здійснювались). Після отримання повідомлення про смерть боржника 28 липня 2016 року АТ «Ідея Банк» було надіслано претензію кредитора до Першої Луцької нотаріальної контори. 16 квітня 2021 року на адресу Банку надійшло повідомлення від Першої Луцької нотаріальної контори зі змісту якого вбачається, що 05 лютого 2021 року спадкоємцю позичальника [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємець оформила свої права на спадкове майно, однак вимоги Банку щодо погашення заборгованості спадкодавця не задовольнила. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 13649,77 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд. 01 березня 2022 року на адресу суду надійшло повідомлення представника відповідача про недієздатність [PERSON] (рішення Луцького міськрайонного суду від 29 серпня 2017 року), правом подачі письмового відзиву на позов сторона відповідача не скористалась. Ухвалою суду від 05 квітня 2022 року до розгляду справи залучено законного представника недієздатної [PERSON] - [PERSON] (опікуна відповідача). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та його законного представника в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначила, що вимоги є безпідставними та не можуть бути пред`явленні до недієздатної особи. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2014 року між АТ «Ідея Банк» (зміна найменування та типу юридичної особи (а.с.30-32) та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.201.72066 (а.с.10-14), відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти на поточні потреби в сумі 33901 грн. зі сплатою процентів в розмірі 10% річних від залишкової суми кредиту строком на 36 місяців. Позивач виконав свої зобов`язання, кредитні кошти в повному обсязі були надані позичальнику (а.с.15-17). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 червня 2016 року (а.с.24). Заборгованість позичальника перед Банком станом на дату його смерті становить 13649,77 грн. (а.с.23). 28 липня 2016 року позивач направив претензію кредитора на адресу Першої Луцької нотаріальної контори (а.с. 25), яка була отримана адресатом 10 серпня 2016 року (матеріали спадкової справи №301/2016). 16 квітня 2021 року Перша Луцька нотаріально контора письмово повідомила Банк про видачу свідоцтв про права на спадщину спадкоємцю [PERSON] від 05 лютого 2021 року (а.с.26). Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спадкове майно зареєстровано за [PERSON] (а.с.27-29). З матеріалів спадкової справи № 301/2016 року витребуваної судом за клопотанням сторони позивача вбачається, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька, спадщину прийняла у встановленому порядку, шляхом подання відповідної заяви через свого законного представника [PERSON] , яка є її опікуном (особа визнана судом недієздатною згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 29 серпня 2017 року). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. З огляду на наведене, претензії кредитора від 28.07.2016 року, 24.02.2021 року є вимогами у розумінні положень статті 1281 ЦК України, Банком дотримано строків пред`явлення вимог до спадкоємців, відтак позивач має право на виконання зобов`язань з боку спадкоємців боржника за кредитним договором. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зазначене визначає справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. При чому урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Щодо пред`явлення вимог до недієздатної особи, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Положення ст. 41 ЦК України визначають, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Стаття 1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. З матеріалів спадкової справи вбачається, що недієздатна [PERSON] через свого законного представника у встановленому Законом порядку прийняла спадщину з урахуванням того, що вимога кредитора була наявна в матеріалах справи до подачі заяви про прийняття спадщини (факт наявності непогашених зобов`язань, які включались до складу спадщини були відомі до її прийняття). Відтак, зважаючи на положення законодавства про відповідальність спадкоємця визначену межами вартості спадкового майна, порушень прав недієздатної особи у разі задоволення вимог кредитора в частині виконання зобов`язань спадкодавця не відбувається. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить висновку, про наявність правових підстав для стягнення із відповідача як спадкоємця померлого [PERSON] , на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, відповідно до чого позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підстави звільнення від судового збору чітко визначенні ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи те, що позовні вимоги не пов`язані з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги, а також відсутність документів на підтвердження факту наявності інвалідності відповідача (I чи II груп), підстав для звільнення [PERSON] судом не встановлено. З огляду на наведене, судовий збір підлягає до стягнення у повному обсязі.

Outcome: approved