Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у вересні 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач в\~позові посилається\~на те,що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 5,350 га (пай № 532) в межах згідно з планом, що розташована на території Почино-Софіївської сільської ради. Позивач є рідним сином померлої [PERSON] . На момент відкриття спадщини крім позивача правом на її прийняття також користувалися два рідні сини померлої [PERSON] , [PERSON] . Останній 09.10.2014 року надав до Магдалинівської ДНК заяву про те, що він не претендує на частку у спадковому майні, від [PERSON] ніяких заяв не надходило. Таким чином враховуючи приписи ст.. 1272 ЦК України спадкоємці [PERSON] і [PERSON] фактично є такими, що не прийняли спадщину після смерті їх матері, відтак позивач отримав право на спадкування за законом належного спадкодавцеві майна. Враховуючи вищевказані обставини позивач звернувся до Магдалинівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на цілу частку майна його матері. Втім постановою державного нотаріуса Сушко В.Б. від 22.06.2020 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину через, те, що нотаріусом було знайдено інформацію про наявність заповіту, який був посвідчений Рябцевою Т.М. секретарем Почино - Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 05.07.2012 року за реєстровим № 14 на все майно на користь онуки [PERSON] . Однак вважає дії нотаріуса Сушко В.Б. незаконними, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.06.2020 року необґрунтованою з таких причин: оскільки спадщину у встановлений шестимісячний строк ніхто не прийняв, тому [PERSON] разом з іншими спадкоємцями фактично є такою, що відмовилася від прийняття спадщини; заповіт складено особою, яка не мала на це права, та складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Тому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,350 га, яка розташована на території Почино-Софіївської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] у грудні 2020 року надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що з позовом не згодна в повному обсязі, з огляду на таке: позивач вказує про необхідність застосування норми ч. 2 ст. 1223 ЦК України, однак просить суд звернути увагу на існування заповіту від 05.07.2012 року за реєстровим № 14, який посвідчений секретарем Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Рябцевою Т.М., яка діяла на підставі ст.. 37 ЗУ « Про нотаріат» від 02.09.1993. Звернення позивача щодо застосування норми ч. 2 ст. 1223 ЦК України є необґрунтованими, оскільки йому відомо про заповіт від 05.07.2012 за реєстровим № 14, так як під час звернення позивача до Магдалинівської державної нотаріальної контори з питанням про відкриття спадщини за заповітом від 02.11.2009 року на ім?я позивача який був посвідчений тим же секретарем Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] , та позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом від 02.11.2009 у зв`язку з наявністю останньої редакції заповіту від 05.07.2012 за реєстровим № 14. Позивачем постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не оскаржувалась та не вчинялись жодних інших дій з боку позивача, для встановлення права на спадщину. Спадкоємець за заповітом [PERSON] яка доглядала нині покійну бабусю [PERSON] , приймала участь в її житті як онука, а саме: покійна проживала разом з нею, допомагала їй матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. Неодноразово лікувалася в медичному закладі, однак через її похилий вік стан здоров`я тільки погіршувався. З часом її бабуся стала безпорадною в зв`язку з похилим віком (на момент смерті їй виповнилось 89 років) та за станом здоров`я не змогла забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Не зверталась щодо спадщини, оскільки відповідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Крім того в провадженні Магдалинівського районного суду розглядається справ про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, про яку позивачеві відомо, оскільки ним подано заяву про вступ у справу в якості заінтересованої особи. Тому просить суд відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. У січні 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач за\~зустрічним позовом\~в позові\~посилаються на\~те,\~що[INFO] померла\~ [PERSON] ,\~яка була\~їй бабусею.\~Після її\~смерті залишилось\~спадкове майно,\~яке складається\~з земельної\~ділянки,\~загальною площею\~5,350\~га,\~розташованої на\~території Почино-Софіївської\~сільської ради\~Магдалинівського району\~Дніпропетровської області.\~За своє\~життя померла\~ [PERSON] \~склала заповіт\~посвідчений секретарем\~Почино-Софіївської\~сільської ради\~05.07.2012\~року за\~реєстровим №\~14,\~яким усе\~своє майно\~заповідала у\~власність своєї\~онуки \~позивачу [PERSON] .\~Листом від\~15.10.2019\~року Магдалинівська\~державна нотаріальна\~контора повідомила,\~що спадкоємець\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~був зареєстрований\~за однією\~адресою з\~померлим,\~має подати\~до нотаріальної\~контори заяву\~про прийняття\~спадщини.\~Вказує,\~що на\~момент смерті\~ [PERSON] \~була зареєстрована\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~але тривалий\~час і\~до дня\~смерті проживала\~разом із\~позивачем за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Позивач вказує,\~що на\~при кінці\~2011\~року почала\~доглядати свою\~нині покійну\~бабусю [PERSON] ,\~приймала участь\~в її\~житті як\~онука,\~а саме:\~допомагала їй\~матеріально,\~купувала одяг,\~предмети домашнього\~вжитку,\~їду,\~лікувала,\~тощо. Неодноразово лікувалася в медичному закладі, однак через її похилий вік стан здоров`я тільки погіршувався. З часом її бабуся стала безпорадною в зв`язку з похилим віком (на момент смерті їй виповнилось 89 років) та за станом здоров`я не змогла забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. У зв`язку з чим, на при кінці 2011 року позивач забрала померлу бабусю до себе додому за адресою: [ADDRESS] . Оскільки будинок в якому проживала бабуся почав руйнуватися, то вирішила його продати, так 21.10.2013 року був укладений договір куплі - продажу домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Домоволодіння [ADDRESS] складається з трьох кімнат в одній з яких проживала померла [PERSON] . В квітні 2014 року позивачка зі своїм чоловіком вирішили зробити ремонт в кімнаті померлої [PERSON] за кошти з продажу її домоволодіння в с. Почино-Софіївка, та для зручності позивачка переїхала з бабусею до будинку матері чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Однак через декілька діб [INFO] [PERSON] там померла. В червні 2020 року [PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з заявою, про встановлення факту спільного проживання, однак ухвалою суду від 28.12.20220 року заяву залишено без розгляду. Тому просить суд встановити факт постійного сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] по день смерті останньої [INFO] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку. Відповідач за зустрічним позовом подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає в повному обсязі та вважає його необґрунтованим з огляду на таке: позивач за первісним позовом є рідним сином померлої [PERSON] , в той час як позивачка за зустрічним позовом є онукою спадкодавця. Відповідач за зустрічним позовом як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після померлої [PERSON] у передбачений ст.. 1270 ЦК України строк шляхом подання письмової заяви до Магдалинівської державної нотаріальної контори на підставі якої 09.10.2014 року заведено спадкову справу № 242/2014. На момент відкриття спадщини крім відповідача за зустрічним позовом правом на її прийняття також скористувалися два рідні сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , останній 09.10.2014 року надав до Магдалинівської нотаріальної контори заяву про те, що він не претендує на частку у спадковому майні, від [PERSON] заяв не надходило. Таким чином враховуючи ст.. 1272 ЦК України спадкоємці [PERSON] і [PERSON] фактично є такими, що не прийняли спадщину після смерті їх матері, а на підставі положень с. 1223 ЦК України позивач отримав право на спадкування за законом належного спадкодавцеві майна. Позивач за зустрічним позовом не є спадкоємцем першої черги, а тому відсутні підстави визнання за нею права власності на спадкове майно. Крім того у секретаря Почино-Софіївської сільської ради Рябцевої Т.М. були відсутні повноваження на посвідчення заповіту від 05.07.2022 року на ім?я [PERSON] реєстровий № 14, оскільки протоколи засідань сесій та виконкому сільради про покладення на посадових осіб ради обов`язків посвідчувати нотаріальні дії відсутні, тому посвідчивши заповіт від 05.07.2012 року секретар сільської ради вчинила дію, яка не входила до її посадових обов`язків. Вважає заповіт від 05.07.2012 року на ім?я [PERSON] є недійсним з моменту його складання. Крім того спадщину у встановлений шестимісячний строк ніхто не прийняв, тому [PERSON] разом з іншими спадкоємцями фактично є такою, що відмовилася від прийняття спадщини, та позивач за зустрічним позовом на час відкриття спадщини проживала зі своєю родиною окремо від спадкодавця, що спростовує доводи позивача за зустрічним позовом про прийняття нею спадщини за ст.. 1268 ЦК України. Тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Богатирьов С.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача просив задовольнити в повному обсязі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просить відмовити. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Голубніченко В.О. в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач (третя особа за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явився надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач (третя особа за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явився заяв не надходило, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~ Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі у зв`язку з зайнятістю на роботу, при вирішення питання покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно 19.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського РУЮ у Дніпропетровській області серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.1950 року покійна [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 034366 [PERSON] (пай № 532) на підставі розпорядження голови Магдалинівської РДА № 711-р від 13.11.2002 р. передано у приватну власність земельна ділянка площею 5,350 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Почино-Софіївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 10253 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу частку майна померлої [INFO] [PERSON] оскільки в спадковому реєстрі є інформація про наявність останнього заповіту спадкодавця (а.с. 15). Згідно до заповіту від 05.07.2012 року складеного в с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області за № 14, [PERSON] , [INFO] заповідала усе своє майно [PERSON] (а.с. 16). З матеріалів спадкової справи № 242/2014 вбачається, що [PERSON] подав заяву на прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] (а.с. 36), [PERSON] подав заяву якою він відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 37), мається заповіт на ім?я [PERSON] та відповідь на усне звернення [PERSON] , якою останній повідомлено про пропущеного шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 39), також мається Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину (а.с. 40). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи наявність заповіту від 05.07.2012 року на ім?я [PERSON] та вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Щодо зустрічних позовний вимог суд встановив таке. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 5,350 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Почино-Софіївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в пунктах 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). За життя [PERSON] заповідала усе своє майно онукі [PERSON] , що підтверджується заповітом від 05.07.2012 року складеного в с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області та посвідченого Рябцевою Т.М., секретарем Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за № 14. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Поливанівською с/радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 124). \~ \~ \~ \~Згідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.11.1997 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Магдалинівської РДА Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] після одруження змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 123). З копії довідки доданої до зустрічної позовної заяви № 07/11 від 11.01.2021 р. виданої Почино-Софіївським старостинським округом № 11, вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 2012 року та по день смерті [INFO] , за місцем реєстрації не проживала, зі слів сусідів та родичів за станом здоров`я [PERSON] забрала для догляду до себе додому її онука [PERSON] в смт Магдалинівка (а.с. 126). Крім того в судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його матір?ю, яка проживала окремо. Згодом троє братів домовились через стан її здоров?я, що їхня мати буде проживати у кожного сина по одному місяцю. Спочатку вона проживала у [PERSON] , потім у [PERSON] , і потім її забрала [PERSON] . З матір`ю не міг спілкуватись, бо у неї забирали телефон, та приїжджати провідувати також не міг, тому, що його мати проживала у свекрухи [PERSON] . Вказує, що умови в утриманні його матері були жахливі, знаходилась у маленькій кімнаті, однак вона говорила, що хоче жити разом в онукою [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що [PERSON] є його матір?ю. Деякий час під час навчання проживав у м. Дніпро, до смт Магдалинівка приїжджав інколи лише на вихідні дні. Спочатку його прабабуся [PERSON] проживала в с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, але згодом почала проживати у кожного сина по одному місяцю. Однак одного дня до його матері [PERSON] зателефонував сусід його прабабусі з с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області та повідомив, що вона лежить на полу тривалий час, після чого його мати [PERSON] забрала її та відвезла в лікарню, потім стала проживати з ними в смт Магдалинівка. Вказав, що спочатку [PERSON] проживала в [ADDRESS] , але як почали в її кімнаті робити ремонт для покращення умов, то перевезли її в [ADDRESS] до будинку свекрухи його матері. Чи сини його прабабусі відвідували її він не бачив, оскільки рідко приїжджав до дому, але зі слів матері знає, що хтось приїжджав. В той час коли його прабабуся померла, його вдома не було, зі слів матері похованням займалася вона та її свекруха, на похороні також були її сини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] спілкувалась коли приходила в гості до будинку [PERSON] , оскільки вона є її сусідкою. Проте, що у [PERSON] є діти не знала, дізналась коли спитала у [PERSON] що за чоловік приїжджав, на, що отримала відповідь, що то був її син [PERSON] . Згодом коли у будинку [PERSON] розпочався ремонт [PERSON] перевезли до будинку її свекрухи [PERSON] через один будинок по [ADDRESS] , де також її відвідувала. Вказує, що [PERSON] проживала в хороших умовах, було завжди чисто, чистий одяг, готувала для неї [PERSON] все, що хотілось [PERSON] . \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] пояснив, що родину [PERSON] знав за часів його проживання в селі Почино-Софіївка, але згодом виїхав з нього і до якого часу вона проживала в селі в своєму будинку він не знає, однак повернувся до села в 2014 році. Та коли надійшов запит щодо місця проживання [PERSON] на день смерті встановив зі слів її сусідів та родичів, що з осені 2011 року по день смерті проживала в онуки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що з [PERSON] була в хороших стосунках, знала її двадцять сім років, оскільки є свекрухою її онуки [PERSON] . [PERSON] проживала в будинку [PERSON] в [ADDRESS] з жовтня 2011 року. До того часу проживала по одному місяцю в кожного з синів, потім подзвонили сусіди з с. Почино-Софіївка до [PERSON] та повідомили їй, що бабуся лежить, згодом вияснилось, що вона пролежала одну добу. До будинку [PERSON] її привезли на носилках. Близько одного місяця [PERSON] проживала у її будинку по [ADDRESS] . Сини [PERSON] провідали її перед смертю на її день народження. Один з синів це [PERSON] мав погані стосунки з [PERSON] , вона в свою чергу дуже допомагала [PERSON] , та коли вона просила його забрати її до його дому він відмовив та повідомив, що вона вже жила у нього п`ять тижнів. На день смерті [PERSON] проживала у її будинку з [PERSON] , оскільки її залишати одну не можна було за станом здоров?я. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті проживала в [ADDRESS] разом з [PERSON] . Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: письмовими доказами та показаннями свідків, які узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, доповнюють один одного, відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного сумісного проживання [PERSON] по день смерті [PERSON] . Щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом суд вважає в цій частині зустрічних позовних вимог слід відмовити з огляду на таке. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно до заповіту від 05.07.2012 року складеного в с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області за № 14, [PERSON] , [INFO] заповідала усе своє майно [PERSON] . Як вбачається з положень ч.1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з повідомлення № 1184/02-14 від 15.10.2019 року наданого Магдалинівською державною нотаріальною конторою на усне звернення [PERSON] з питання прийняття та оформлення спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] пропущений термін у шість місяців наданий спадкоємцям ст.. 1270 ЦК України для прийняття спадщини (а.с. 39). Таким чином,\~ [PERSON] \~не було\~винесено постанову\~про відмову\~у прийнятті\~спадщинипісля померлої [PERSON] , а лише роз`яснено про пропущення встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для поновлення терміну для прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд не находить підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] при подачі зустрічного позову було сплачено 1949 грн. 90 коп. судового збору. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь сплачений судовий збір. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Прохальна частина первісної позовної заяви не містить клопотання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат при зверненні до суду з даним позовом. Відтак, витрати позивачів щодо сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Outcome: partial