Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначає, що у 2014 році він познайомився з відповідачкою. Через деякий час їх відносини перейшли в більш близькі. Наприкінці червня 2017 року відповідачка повідомила, що вона вагітна та чекає на дитину. У весь період вагітності позивач проявляв турботу до відповідачки. [INFO] у відповідачки народилась дитина жіночої статі. Позивач визнавав її своєю донькою, відвідував її у пологовому будинку, виявляв турботу про неї, але не мав змоги забрати її з відповідачкою з пологового будинку, оскільки знаходився на службі у військовій частині (АТО). 01 лютого 2018 року відповідач зареєструвала доньку у Покровському районному у місті Кривому Розі відділі ДРАЦС Головного територіального управлінь юстиції у Дніпропетровській області по прізвищу матері, де був зроблений відповідний актовий запис № 156 про народження доньки [PERSON] і видано на її ім`я свідоцтво про народження. Відомості про батька в актовому записі про народження доньки та в свідоцтві про її народження записані відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України, тобто по прізвищу матері дитини, а ім`я і по батькові батька дитини - по вказівці матері, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки. Після того, як позивач звільнився з військової служби став відвідувати доньку, купувати усе необхідне для новонародженої дитини, гуляв з донькою, постійно турбувався про нашу доньку, створював всі необхідні умови для нормального розвитку дитини. Він запропонував відповідачці зареєструвати доньку на соє ім`я, але відповідачка відповіла відмовою. Для того, щоб підтвердити своє батьківство, позивач зробив тест ДНК. На підставі звіту тесту ДНК на батьківства від 09.03.2021, вірогідність його батьківства по відношенні до дитини [PERSON] склала 99.9999992%. На підставі переліченого просить суд визнати його батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , а також внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено досудового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду повторно не прибула з невідомих причин. Від неї надійшов відзив в якому остання зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки це буде суперечити інтересам дитини. Зазначає, що позивач не цікавився дитиною, а встановлення батьківства останньому необхідно для подальшого її шантажування для надання згоди на виїзд за межі країни. Також вказує на те, що позивач відхилявся від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини. Представник відповідача, адвокат Книгницька Л.А. чотири рази поспіль надавала клопотання про відкладення розгляду справи. В останній заяві зазначила, що строк дії договору, який був укладений між нею та відповідачкою сплив, та не був пролонгований. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Так на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В той же час згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. При цьому за ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене вмотивування, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому суд зазначає, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки. Суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки учасника процесу до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13. Отже, на підставі переліченого суд дійшов переконання про можливість провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення за ч. 4 ст. 223 ЦПК на підставі наявних у справі доказів. Згідно свідоцтва про народження, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 156 від 01 лютого 2018 року, [PERSON] народилась [INFO] . Матір`ю дитини зазначено - [PERSON] , батьком вказано - [PERSON] . Згідно Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00026897292 від 03 липня 2020 року, [PERSON] народилась [INFO] [PERSON] дитини зазначено - [PERSON] , батьком вказано - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved