Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.06.2016 року у Віньковецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 20. В обґрунтування позову зазначила, що 04.06.2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя позивача з відповідачем протягом останніх років поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони тривалий час проживають порізно, спільного господарства не ведуть. [PERSON] вважає неможливим подальше спільне проживання із відповідачем та збереження шлюбу, оскільки це суперечить інтересам сторін,тому просить шлюб розірвати. Ухвалою від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 04.07.2022 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, та визнав заявлені позовні вимоги. Крім того у судовому засіданні 01.06.2022 року пояснив, що після сімейної сварки у грудні 2021 року дружина забрала дитину і перейшла жити до своїх батьків. З того часу спілкуватись з ним [PERSON] відмовляється, повертатись у сім`ю не бажає, та всі його намагання відновити подружнє життя не сприймає. Щодо місця проживання дитини з матір`ю відповідач не заперечує, на утримання дочки сплачує аліменти, питання щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя не виникало. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 04.06.2016 року у Віньковецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільна малолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яка на даний час проживає разом із позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви та встановлено у суді, сторони з грудня 2021 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Примирення та відновлення спільного подружнього життя позивач не бажає, та будучи викликаною в обов`язковому порядку у судове засідання на 04.07.2022 року для дачі особистих пояснень, не з`явилась. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Ухвалою суду від 04.02.2022 року сторонам було надано строк для примирення два місяці, однак сторони між собою примирення не досягли та не порозумілись. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved