Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області звернувся з вказаним позовом до суду. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказують, що сім`я [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Під час виїзду в сім`ю службою у справа дітей Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області було встановлено, що мати перебуває в нетверезому стані, діти брудні, голодні та недоглянуті. На підставі рішення виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.09.2021 № 561 у батьків [PERSON] та [PERSON] було відібрано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з загрозою їх життю та здоров`ю та поміщено до дитячого відділення КНП «Брусилівська лікарня». Під час огляду в лікарні у дітей було виявлено садна та подряпини. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд прийняти рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей та передати дітей органу опіки та піклування для визначення подальшої форми їх влаштування. Також просили стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.09.2021 указана позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.10.2021 у справі було відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.01.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 27.06.2021 судом ухвалено рішення по справі та оголошено вступну та резолютивну його частини. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснила, що дітей відповідачів перев`язок, 2019 та 2021 р.н., відібрали у батьків у вересні 2021 року, потім за кілька днів повернули. Однак, мати знову зловживала алкоголем, в зв`язку чим дітей відібрали повторно. За весь час мати з батьком (відповідачі Перев`язки) не цікавились дітьми, лише кілька раз їх перевідали в спецзакладі. Повідомила, що на час війни відібраних дітей розлучали й вивозили в різні заклади. Також повідомила, що не має відомостей про результати розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені були по факту виявлення тілесних ушкоджень в дитини відповідачів. Вказала, що повернення дітей до відповідачів не відповідатиме інтересам дітей, бо Перев`язки знову можуть зловживати алкоголем. Щодо вилучення [PERSON] , то в судовому засіданні не наполягали в зв`язку тим, що остання повернута в сім`ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилась та просила відмовити у його задоволенні. Вказала, що дійсно мали проблеми в сім`ї в 2021 році, однак дітей доглядала. Вилучення дітей пояснює конфліктом зі своєю матір`ю, яка ініціювала звернення до поліції та органу опіки та піклування. Вказала, що ушкодження дитина отримала коли сама подряпалась, ніяких умисних ушкоджень дітям не наносилось. Пояснила, що з чоловіком влаштувались на роботу, має змогу забезпечувати дітей, категорично наполягає на відповідності інтересам дітей повернення їх в сім`ю, крім того, доглядати дітей хоче і старша дочка, [PERSON] . Вказала, що зробили з чоловіком висновки та нині не вживають алкоголь і хочуть повернути дітей. Рідкі візити до дітей пояснила обмеженнями через коронавірусу та воєнні дії, а також відсутність коштів на дорогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився та просив відмовити у його задоволенні з підстав, наведених дружиною. Вказав, що працює і має змогу забезпечити виховання дітей, хоче їх виховувати надалі, жодних протиправних дій щодо дітей не допускали, умови для виховання дітей у сім`ї належні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, перебуває в розшуку у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] , 2007 р.н., тому суд розглядає справу без участі відповідача у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, в межах що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 9, 10, 11). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.11.2018 [PERSON] , [INFO] оголошено в розшук за поданням державного виконавця в межах виконавчого провадження щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] , 2007 р.н.(а.с. 13-14). Актами від 05.09.2021 та 20.09.2021 проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 10.07.2021 за адресою їх проживання по [ADDRESS] встановлено, що батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в стані алкогольного сп`яніння та неналежно виконують свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей (а.с. 15-23). В заявах від 02.07.2021 та 08.09.2021 [PERSON] та [PERSON] до Органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області просили розглянути питання про доцільність повернення [PERSON] , [INFO] в сім`ю та зобов`язувалися не зловживати спиртними напоями та виконувати належним чином батьківські обов`язки (а.с. 24, 25). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 09.09.2021 та 20.09.2021 за адресою: [ADDRESS] встановлено, що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння, діти бездоглядні, брудні та голодні (а.с. 26, 27). Згідно наказу начальника служби у справах дітей Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 08.09.2021 № 123 дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] взято на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах та внесено відповідні відомості до ЄІАС «Діти» (а.с. 28). Висновком комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 10.09.2021 рекомендовано КУ «ЦНСП» посилити план соціального супроводу для сім`ї [PERSON] та [PERSON] , взяти на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 29). Згідно висновку експерта № 1576 ВІД 21.09.2021 у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на лобі зліва та саден по нижньому краю лівої очної щілини на лівій щоці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (30-31). Згідно листа від 20.09.2021, служба у справах дітей Брусилівської селищної ради зверталась до органів поліції з приводу проведення досудового розслідування щодо обставин виникнення у [PERSON] , 2019 р.н. тілесних ушкоджень (а.с.32). На підставі рішення виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.09.2021 № 561 у батьків [PERSON] та [PERSON] було негайно відібрано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей (а.с. 33). Згідно повідомлення КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків» Житомирської обласної ради від 17.01.2022 № 6/03-14, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають на повному державному утриманні та вихованні та за час перебування дітей у закладі мати відвідувала своїх дітей 30.12.2021 (а.с. 93). Довідками ТОВ «Слов`яни» від 20.01.2022 №1 та №2 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] працюють в ТОВ «Слов`яни» з 05.01.2022 (а.с. 97, 98). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.01.2022 сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] виявлено, що в будинку чисто, продукти харчування є в наявності, дитячі одяг та взуття по сезону - в достатній кількості (а.с. 99). Згідно характеристик та довідок виданих виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 11.01.2022 [PERSON] та [PERSON] працюють в ТОВ «Слов`яни», алкоголем не зловживають, компрометуючих даних та скарг і їх адресу не надходило та останні дійсно проживають без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 100, 101, 102, 103). Згідно медичних карток огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я від 30.06.2022 [PERSON] та [PERSON] пройшли медичний огляд (а.с. 104, 105). Довідками № 174 та № 175 [PERSON] та [PERSON] на обліку у лікаря психіатра- нарколога не перебувають, за допомогою не зверталися (а.с. 106, 107). [PERSON] навчається в 8 класі Соловіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що підтверджується довідкою директора Соловіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Брусилівської селищної ради від 08.09.2021 № 122 (а.с. 108). Довідкою громадської організації «Молодіжний рух «Будь вільний» від 13.01.2022 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує заняття « [INFO] », які проходять щотижня в [ADDRESS] (а.с. 109). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в сім`ї матері [PERSON] та [PERSON] та дійсно влітку 2021 року в їх сім`ї були проблеми, батьки зловживали алкоголем та вона та мати проживала з бабцею. Однак з осені 2021 року повернулися жити до вітчима, він та мати пішли на роботу та перестали вживали алкоголь. Вказала, що бачила, як менша сестра впала з кроваті, тому і мав синці, дітей батьки не били. Вказала, що в хаті охайно, зробили ремонт, батьки хочуть повернути і виховувати дітей, постійно телефонують вихователям в спецзаклад, де перебувають діти. Вказала, що хоче проживати з молодшими братом та сестрою. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що працює соцпрацівником та здійснює супровід сім`ї Перев`язок. Вказала, що дійсно влітку 2021 року в сім`ї були проблеми через вживання алкоголю, тому і ініціювалось питання по вилученню дітей від батьків, однак на даний час відповідачі працюють, виховують старшу дитину, цікавляться життям вилучених дітей, будинок має достатні умови для життя дітей. Також пояснила, що сім`я потребує консультації та допомоги для можливості належного виховання дітей у разі їх повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Суд також враховує роз`яснення, викладені у п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948\\06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини в цьому рішенні звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Під час судового розгляду представник позивача в судовому засіданні зазначила, що підставою для звернення до суду з вказаним позовом є ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що створило загрозу життю та здоров`ю дітей. З аналізу наданих доказів, суд погоджується з позицією позивача щодо існування обставин, які свідчать про неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків по вихованню [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що виразилось, зокрема, у нестворенні належних санітарних умов у місці їх проживання, а крім того, отримання малолітньої дитиною тілесних ушкоджень та доведення до підстав для госпіталізації дітей до мед закладу саме по собі не може вважатися належним виконанням своїх батьківських обов`язків. Водночас, під час судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] страждають на хронічний алкоголізм чи іншим чином схильні до зловживання алкоголем. Досліджені під час судового розгляду докази хоч і свідчать про недостатньо сумлінне виконання своїх батьківських обов`язків відповідачами, проте не свідчать про наявність підстав стверджувати про хронічний алкоголізм Перев`язок чи наявність інших об`єктивних підстав для висновку про неможливість належного виховання своїх дітей. Крім того, наданими відповідачами [PERSON] та [PERSON] медичними довідками № 174 та № 175 підтверджується що на обліку у лікаря психіатра-нарколога останні не перебувають, за допомогою не зверталися (а.с. 106, 107). Суду не надано відомостей вчинення протиправних дій щодо дітей відповідачами чи неможливість їх виховувати своїх дітей, а саме лише проведення медичної експертизи та ініціювання внесення відомостей до ЄРДР не є доказом умисних та винних дій відповідачів щодо своїх дітей, протилежний висновок був би припущенням. В свою чергу, під час судового засідання встановлено, що з моменту відібрання дітей відповідачі [PERSON] та [PERSON] поліпшили умови проживання, працевлаштувалися, почали більше уваги приділяти уваги дитині [PERSON] , яка хоче проживати разом з батьками та меншими дітьми. Також , актом обстеження житлових умов від 10.01.2022 підтверджує, що відповідачів покращили умови проживання в житлі. Крім того, відповідачі, мають категоричне й послідовне бажання повернути дітей в сім`ю, що не заперечується позивачем, а отже відсутні підстави стверджувати про байдуже ставлення батьків до своїх дітей на даний час. Також ця обставина свідчить про те, що зв`язок між батьками та дітьми не втрачений, а відібрання дітей від батьків негативно позначиться на інтересах дітей. Вказані обставини свідчать про те, що негативні фактори щодо умов проживання та розвитку дитини на даний момент відсутні, а тому і відсутня реальна небезпека для життя, здоров`я і морального виховання дитини. Також суд враховує, що двоє малолітніх дітей відповідачів не проживають з батьками вже тривалий час, що не може сприяти належному розвитку дітей. Враховуючи положення національного законодавства та практики ЄСПЛ, а також зважаючи на обставини справи, суд вважає, що відібрання дітей від біологічних батьків у даному випадку та встановлення над ними державної опіки не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров`ю дітей. При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також врахує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Вказана позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає що у задоволенні позовних вимог про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав - слід відмовити. Що стосується вимоги про відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітньої [PERSON] , 2007 р.н., то з наведених судом мотивів відсутні підстави для задоволення позовних вимог і в цій частині, крім того дитина наразі повернута в сім`ю [PERSON] , бажає проживати з матір`ю, тобто має стійкий зв`язок з нею, а мати, в свою чергу, належним чином утримує й виховує дитину, доказів протилежного не надано. Батько ж дитини, відповідач [PERSON] , не проживає з дитиною, тому вимога про відібрання дитини від нього як від батька є безпідставною. Як наслідок, відсутні підстави у задоволенні і похідних позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] . Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, звільненням позивача від сплати судового збору та відсутності судових витрат у відповідачів, судові витрати покладаються на державу. На підставі ст.ст.151, 153, 170 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини,

Outcome: dismissed