Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

20 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить визнати виконавчий напис №19821 від 28 липня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС» заборгованості у розмірі 69592,64 гривень, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було видано виконавчий напис № 19821 від 28 липня 2021 року, відповідно до якого з позивача пропонується стягнути на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС» заборгованість в розмірі 69592,64 гривень. Зазначила, що нотаріальний напис №19821 їй надано не було. Жодних правовідносин з ТОВ «СМАРТФІНАНС» вона не мала, нотаріально посвідчених угод укладено не було. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, відсутність нотаріально посвідченої угоди (кредитного договору), не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості, виконавчий напис вчинено за період більш ніж три роки. Таким чином, нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог банку, кредитний договір нотаріально не посвідчувався, напис не було вчинено на оригіналі договору та до нього не підшито, а тому просить суд визнати виконавчий напис № 19821 від 28 липня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 2 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали. 30 листопада 2021 року до суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 2 листопада 2021 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 2 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено у судове засідання на 10:40 17 січня 2022 року. За заявою позивача, у порядку забезпечення позову ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року заяву позивача про зупинення виконавчого провадження повернуто позивачу. У судове засідання, призначене на 17 січня 2022 року з`явилася позивач. Відповідач та треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином. У зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення приватного нотаріуса про день, час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що не закінчився строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі для надання відповідачем відзиву на позовну заяву та пояснень третьої особи приватного виконавця, розгляд справи було відкладено на 11:00 15 березня 2022 року. 18 січня 2022 року до суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. надійшов лист про розгляд справи у його відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. Судове засідання, призначене на 15 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу». Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання визначено 12:00 22 червня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження. 13 травня 2022 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення матеріалів до справи документів, які стосуються справи. У судове засідання з`явилася позивача. Представник відповідача та треті особи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справі повідомлені у встановленому законом порядку, при цьому суд, враховуючи лист раніше надісланий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про розгляд справи у його відсутності, суд, з урахуванням думки позивача, положення статті 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників провадження, що не з`явилися. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до статей 174, 178, 181 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надіслав до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову, а треті особи - пояснення щодо позову. Позивач у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 22 червня 2012 року позивач [PERSON] заповнила та подала банку Заяву №97953211 на укладення Договору про надання та використання платіжної картки ПАТ «Банк Русский Стандарт». Ставка по зазначеному кредитному ліміту складає 49%. 28 липня 2021 року директор ТОВ «СМАРТФІНАНС» Дрозд О.М. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №97953211 від 22 червня 2012 року, додаючи до заяви згідно переліку додатків: кредитний договір №97953211 від 22 червня 2012 року з додатками; виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи стягувача та представника стягувача; витяг з договору відступлення права вимоги боргових зобов`язань №25/02/20 від 25 лютого 2020 року. 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис №\~19821, відповідно до\~якого запропоновано\~звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Вишгород, місто роботи: ПП « [PERSON] », РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт: [NUMBER] виданий 05.06.2007 року, органом:Вишгородським РВ ГУ МВС України у Київській області, яка є боржником за Кредитним договором №97953211 від 22.06.2012 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги боргового зобов`язання ТОВ «СМАРТФІНАНС», місцезнаходження: 03056, місто Київ, вул. Польова (Солом`янський р-н.) будинок 24-Д, ідентифікаційний код юридичної особи: 39395137, р/р у форматі IBAN: [NUMBER] в АТ «Банк Форвард», МФО 380418, згідно із Договором відступлення прав вимоги боргових зобов`язань №25/02/20 від 25.02.2020 року. Сума повної заборгованості складає 59893,31 гривень в тому числі: заборгованості за сумою кредиту становить 41326,38 гривень; заборгованості за процентами становить 17816,93 гривень, плата за пропуск мінімальних платежів становить 750,0 гривень. Стягнення здійснюється за період з 24 серпня 2018 року по 1 червня 2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Павелків Т.Л. від 28 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66641496 щодо примусового виконання виконавчого напису №19821, виданого 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зобов`язано Кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. З врахуванням вищевказаного, відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як убачається із копії матеріалів виконавчого провадження, наданих позивачем, серед документів, наданих стягувачем нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а наданий договір не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, приватним нотаріусом Бригіда В.О. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, зокрема щодо подання стягувачем документів відповідно до Переліку, а саме відсутності оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того, учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення з відміткою на такому письмовому повідомленні про його отримання не містять, що в свою чергу позбавляє позивача можливості надати свої заперечення щодо наявності заборгованості чи оспорити вимоги відповідача, а відтак і не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто, нотаріус, в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», не повідомив боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти нарахованих сум і відповідно нотаріусом не була перевірена безспірність вимог кредитора. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення порядку його вчинення, не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, крім того не повідомлено боржника щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості.. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved