Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

12 серпня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 жовтня 2014 року донька позивача [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від вказаного шлюбу у них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З трьох років онука [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем, мати доньки іноді приходила до дитини, а батько не з`явився жодного разу. З грудня 2020 року відповідачі жодного разу не відвідали доньку та не турбувались її життям. Онук [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю позивачки, з травня 2021 року відповідачі не відвідують сина, хоча живуть поруч. Позивач зазначає. що відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, наркозалежні, неадекватно себе поводять, мати дітей має психічні розлади. Позивач вказує. що відповідачі не цікавляться життям та здоров`ям дітей, не беруть участі у фізичному, духовному вихованні, матеріально не утримують, всіма питаннями виховання і утримання онуків займається позивачка у зв`язку з чим, вона звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом подати відзив на позов не скористалась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом надсилання судової кореспонденції на адресу місця перебування відповідача, процесуальним правом подати відзив на позов не скористався. Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника третьої особи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При цьому, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також і санкція за протиправну винну поведінку батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року (а. с. 8) Під час перебування у шлюбних відносинах у відповідачів народилось двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10) Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 6) Як вбачається зі змісту Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, батьки дітей, [PERSON] , та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, наркозалежні, не працюють. З малолітніми дітьми не проживають, вихованням та утриманням не займаються, не цікавляться їх життям та здоров`ям, інтересами, не беруть участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дітей, не виявляють бажання спілкуватись з дітьми, матеріально не допомогають. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Як з`ясовано судом, згідно Довідки ДНЗ №675 від 06.07.2021 року, [PERSON] , сама виховує внучку [PERSON] , яка зарахована та відвідує дошкільний навчальний заклад №675 Дніпровського району міста Києва з 2020 року по теперішній час. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на викладене, суд вважає доведеним обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, які самоусунулись від виховання та спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав батьків дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, судом встановлено, що відповідачі самоусунулись від спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, ці обставини доведено належними та допустимими письмовими доказами, які підтвердили факт ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відносно малолітніх дітей, тому з урахуванням інтересів дітей в силу їх віку, та спираючись на норми чинного законодавства, суд вважає доведеними обставини ухилення батька та матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що дає підстави позбавити їх батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., по 454,00 грн. з кожного, які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved