Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У грудні 2021 року позивач АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного договору за період з 03.10.2013 року по 01.04.2021 року у розмірі 82003,55 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії до приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач. Послуги теплопостачання та гарячого водовідведення для будинку вказаною адресою здійснюється АТ Криворізька теплоцентраль. Позивачем своєчасно розпочинались та закінчувались опалювальні сезони у період з 2013 року по 2021 рік, що підтверджується актами включення та припинення подачі теплоносія. Відповідач не проявляв ініціативи на укладення договору, тому у лютому 2021 року позивач звернувся до відповідача з листом з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, який відповідачем не отримано. Житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, підключеному до централізованої системи опалення, а тому відповідач фактично весь час отримував теплову енергію без укладення відповідного договору. Позивачем в період часу з 03.10.2013 року по 01.04.2021 року проводилось постачання теплової енергії, згідно до розрахунку споживання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] постановлено теплову енергію на загальну суму 82003,35 грн., при розрахунку наданих відповідачу послуг, застосовувались тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», оскільки відповідач споживав теплову енергію для обігріву належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення. Позивач належним чином здійснив свої зобов`язання, поставив відповідачу теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , а відповідачем зобов`язання здійснено неналежним чином у зв`язку із чим виникла заборгованість. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02 березня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання надала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без його участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.08.2012 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. за № 1781 (а.с.17). Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ № 1198 від 1198, ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Законом України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією № 1198, визначено, що споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до\~ст.24 Закону України «Про теплопостачання», серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Згідно положень п.40 Правил користування тепловою енергією № 1198, споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних правил. Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією № 1198 встановлено: «Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору або закону». Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Факт надання теплової енергії АТ Криворізька теплоцентраль підтверджено рішеннями виконавчим комітетом Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону у період з 2013 року по 2021 рік, а також актами, складеними представниками АТ Криворізька теплоцентраль про подання та припинення постачання телової енергії за адресою: [ADDRESS] , (а.с.18-42). АТ Криворізька теплоцентраль відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до приміщення, власником якого є відповідач, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. АТ Криворізька теплоцентраль розроблено Договір купівлі-продажу теплової енергії. Відповідно до предмету договору позивач взяв на себе зобов`язання з постачання теплової енергії на об`єкт нежитлового приміщення, а відповідач зобов`язався оплачувати вказані послуги у терміни передбачені договором (а.с.10-13). Екземпляр вказаного договору направлявся на адресу відповідача, що підтверджується лист АТ Криворізька теплоцентраль Вих. №1092/30 від 22.02.2021 року (а.с.6)., однак не отриманий відповідачем та повернутий до позивача з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.8). За положеннями\~ст.901 ЦК України\~передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості днів в розрахунковому періоді. У вказаному нежитловому приміщенні відповідача розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630\~нарахування здійснювалися за нормативами (нормами) споживання у відповідності до Керівного технічного матеріалу, з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії. Враховуючи, що договору між сторонами укладено не було, тому позивач під час вирахування щомісячного обсягу спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , застосовував тариф як для «інших споживачів». З наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, вбачається, що борг по оплаті за централізоване опалення приміщення за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2013 року по квітень 2021 року становить 82003,55 грн. (а.с.43-45). Як встановлено судом, відповідач є власником приміщення 2 в будинку [ADDRESS] , а тому у нього виникло зобов`язання щодо утримання та збереження вказаного приміщення. Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно\~ст.322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться у багатоповерховому будинку житловому будинку, підключене до централізованої системи опалення. Крім того, ст.ст.\~11,\~526 ЦК України\~договір не є єдиною підставою виникнення правовідносин між сторонами. Виходячи з наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що відсутність договору між позивачем та відповідачем не позбавляє останнього обов`язку сплачувати комунальні послуги, пов`язані з утриманням майна, яке перебуває у його власності, користуванні. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль є обґрунтованими та підлягають задоволенню, отже з відповідача підлягають стягненню 82003,55 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved