Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на землю. Заявник у своїй заяві посилалася на те, що вона [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 09.02.2022 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про виправлення технічну помилку, допущену працівниками відділу земельних ресурсів у Гощанському районі Рівненської області та змінити Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №280355 від 17.09.2008 у графі «ПІБ власника» запис « [PERSON] » на « [PERSON] ». Листом від 14 лютого 2022 року № 136/0/6-22 їй відмовлено у виправленні помилки з підстав заборони Інструкцією по заповненню державних актів робити виправлення, а з 2013 року державні акти на заміну помилкових не видаються. Цим же листом заявниці рекомендовано звернутися до суду із позовом про встановлення юридичного факту належності їй правовстановлюючого документу. Через помилки у правовстановлюючих документах вона позбавлена можливості володіти, коистуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою. Ця обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою суду від 28.04.2022 заяву залишено без руху. Після усунення недоліків, справу було призначено до розгляду на 01.06.2022. 01.06.2022 представником заявниці подано клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено до 10.06.2022 через неявку сторін. 10.06.2022 розгляд справи відкладено до 16.06.2022 через неявку сторін. Представник заінтересованої особи ГУ Держкомзему в Рівненській області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи згідно ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [PERSON] народилася [INFO] . Цей факт засвідчується Свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 13 січня 1948 року. Батько у свідоцтві про народження « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] після вступу до шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно із паспортом громадянина України, виданим Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області, прізвище заявниці зазначено українською мовою « [PERSON] », у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 01.05.1967 прізвище зазначено українською мовою « [PERSON] ». У свідоцтві про народження доньки заявниці [PERSON] від 09.06.1968 серія [NUMBER] ім`я матері вказано « [PERSON] ». У посвідченні про закінчення курсів підвищення кваліфікації вчителів від 05.12.1987 № 2815 зазначено, що: «за час перебування на курсах в інституті з 10.11.1987 по 05.12.1987 тов. [PERSON] прослухала курс лекцій…». В ощадній книжці Сбербанку СРСР філія № 6965/014 Гощанського відділення прізвище, ім`я, по батькові заявниці « [PERSON] ». Прізвище, ім`я та по батькові заявниці також підтверджуються довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, де її прізвище зазначено « [PERSON] », паспортом громадянина України, де також її прізвище зазначено « [PERSON] ». У лютому 2022 року заявниця звернулася до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про виправлення технічну помилку, допущену працівниками відділу земельних ресурсів у Гощанському районі Рівненської області та змінити Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №280355 від 17.09.2008 у графі «ПІБ власника» запис « [PERSON] » на « [PERSON] ». Листом від 14 лютого 2022 року № 136/0/6-22 їй відмовлено у виправленні помилки з підстав заборони Інструкцією по заповненню державних актів робити виправлення, а з 2013 року державні акти на заміну помилкових не видаються. Цим же листом заявниці рекомендовано звернутися до суду із позовом про встановлення юридичного факту належності їй правовстановлюючого документу. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ця обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. З ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасноТо випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу у вказаній справі є необхідним для належного оформлення правочинів [PERSON] щодо своєї земельної ділянки. При таких обставинах суд вважає, що оскільки всі інші дані в свідоцтвах, паспорті, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера та інших документах заявника повністю співпадають з встановленими судом даними, зазначеними у спірному документі, спору про право фактично немає, вищезазначені документи на назване право в передбаченому законом порядку не оспорені суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт про те, що саме [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданим Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області 11.03.1998 належить правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну діялнку серія ЯЕ №230355. Таким чином обставини заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved