Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] 27.10.2021 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом в інтересах [PERSON] з даним позовом та просив суд визнати виконавчий напис від 25.08.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 5297, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 12027,52 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Свої вимоги мотивує наступним. У вересні\~2021 року від приватного виконавця на адресу [PERSON] , [INFO] , були направлені документи з яких вона дізналась, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною, відкрито виконавче провадження №66967013 від 28.09.2021 року про стягнення на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 12027, 52 грн. на підставі виконавчого напису №5297 від 25.08.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 12.10.2021 року, між [PERSON] та адвокатським бюро «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір № 155/2021 про надання правової допомоги. 12.10.2021 року адвокатом позивача отримано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.А.: копію постанови про відкриття провадження від 28.09.2021 року ВП №66967013, копію виконавчого напису № 5297 від 25.08.2021 року, копію заяви №87711355 від 15.02.2011 року. З наданого приватним виконавцем виконавчого напису №5297 від 25.08.2021 року, що між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] укладено кредитний договір №87711355 від 15.02.2011 року. Строк платежу настав. Боржником допущено прострочення платежу. З копії виконавчого напису № 5297 вбачається, що правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт» є АТ «Банк Форвард». Однак, жодного повідомлення про заміну кредитора позивач не отримувала. Вважає, що нотаріусом було передчасно вчинено вказаний виконавчий напис, з порушеннями діючого законодавства, всупереч вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки не було надано первинних документів щодо наявності безспірної заборгованості. [PERSON] суму боргу не визнає. Враховуючи те, що виконавчий напис №5297 від 25.08.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. без надання належних документів, що підтверджують безспірність суми боргу, представник позивача просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою суду від 28.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 01.11.2021 року заяву позивача про забезпечення позову по даній справі задоволено. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення,відповідачем отримано увалу суду про відкриття провадження у справі 03.12.2021 року (а.с.57). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. отримала увалу суду про відкриття провадження у справі 03.12.2021 року (а.с.56). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва, Овсієнко А.В. отримав увалу суду про відкриття провадження у справі 06.12.2021 року (а.с.58). На виконання ухвали суду від 28.10.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. направила до суду належним чином завірену копію виконавчого напису №5297 від 25.08.2021 оку та документи, на підставі яких він вчинявся (а.с.59-70). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 87711355, за умовами якого [PERSON] отримала суму коштів у розмірі 4618,90 грн., їй було відкрито відповідний картковий рахунок для використання в межах вказаного кредитного договору. Вказаним договором визначено строк дії кредиту - 303 дні з 15.02.2011 року по 15.12.2011 року, загальну суму відсотків по кредиту 00,26 грн., ставку по кредитній лінії 45,00% та плату за пропущення платежів (а.с.61-62). 25.08.2021 року правонаступник Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт» , Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. із заявою за вих. № 17/1-509/3/554 про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості із [PERSON] до якої додані кредитний договір, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача, а також рішення про зміну найменування Банку (а.с.61-69). 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис за №5297 щодо стягнення з позивача грошових коштів за період з 15.07.2019 року по 13.10.2019 року на загальну суму 10927,52 грн. (7430,71 грн. заборгованість за сумою кредиту; 2896,81 грн. заборгованість за процентами; 600,00 плата за пропуск мінімальних платежів) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №84300167 від 02.08.2010 року, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД», а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 1100,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» складає 12027,52 грн. (а.с.60). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не була направлена письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № 87711355 від 14.02.2011 року із зазначенням суми боргу. На виконання виконавчого напису №5297 від 25.08.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 28.09.2021 року відкрито виконавче провадження №66967013 (а.с.31). Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зіст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до пп.1, 3 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку №296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №405/1015/17. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87,88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц. Кредитним договором №87711355 від 14.02.2011 року встановлено строк кредиту по 15.12.2011 року (а.с.61) і саме з цього дня у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Натомість, із заявою про вчинення виконавчого напису Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» звернулося 25.08.2021 року (а.с.33). Таким чином, з дня виникнення права вимоги до [PERSON] минуло більше трьох років. З урахуванням всього вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом Сазоновою О.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави16 розділу ІІ Порядку, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, за відсутності доказів отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором №87711355 від 14.02.2011 року, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Цивільним процесуальним кодексом України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Частиною 8\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Згідно змісту позовної заяви, попередній розрахунок судових витрат позивача 2500,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано ордер на надання правничої (правової допомоги) від 12.10.2021 року (а.с.39), копію Акту про надання правової допомоги від 26.10.2021 року, згідно якого загальна сума гонорару надання правової допомоги склала 2500,00 грн. (а.с.40), копію довідки про отримання винагороди у розмірі 2500,00 грн. (а.с.44), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 3661, виданого 12.03.2018 року (а.с.45), копію посвідчення адвоката України (а.с.45 на звороті), копію Договору № 15/2021 про надання правової допомоги від 12.10.2021 року (а.с.41-43). За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно,\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Також, суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, та критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2500,00 гривень, оскільки саме ця сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved