Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

09.08.2021 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2001 р., наразі у судовому порядку вирішується питання про його розірвання. У шлюбі у сторін народилась донька, яка є повнолітньою. 2019 р. вони з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за [PERSON] . Оскільки майно ними було придбано в період шлюбу, то належить подружжю на праві спільної сумісної власності. За позовом, посилаючись на ст.ст.60, 61, 70, 71 СК України, позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину спірної квартири. Ухвалою від 04.10.2021 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 16.11.2021 р. 16.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 24.01.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 24.01.2022 р. розгляд справи відкладено на 21.03.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 21.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 10.05.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. 10.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 17.06.2022 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності сторони узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності відповідача. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснювалось згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 15.09.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). На підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 391, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9, 10). Вищевикладене підтверджено письмовими доказами, наданими позивачем. Ст.60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1 ст.61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч.2 ст.372\~ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ст.63\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч.1 ст.\~69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Ч. 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Надані позивачем докази у сукупності з наведеними положеннями діючого законодавства, свідчать що спірна квартира набута сторонами під час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ її частину. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved