Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

У вересні 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лісківська-12" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком "за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року в сумі 9 818,64 грн., інфляційні втрати - 57,10 грн. та 3 % річних - 421,22 грн., а разом 8 652,73 грн.". Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСББ «Лісківська-12» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та, згідно з п. 1 розділу І, п.п. 1, 3 розділу 11 Статуту, забезпечує належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач користується квартирою, але оплату внесків з управління багатоквартирним будинком (утримання багатоквартирного будинку) не вносить. За період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 року відповідачем не сплачено кошти за надані Позивачем послуги в розмірі 8652,73 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 11 листопада 2021 року. Також задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" відомості про власника (власників) квартири [ADDRESS] . 20.10.2021 від Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» на адресу суду надійшов лист щодо інформації про право власності на майно, згідно з яким квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Розгляд справи 11.11.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 21.12.2021. 21.12.2021 представником позивача подано клопотання про проведення судового засідання без його участі. У судове засідання 21.12.2021 представники сторін не з`явились. Судом відкладено розгляд справи на 15.02.2022. 10.02.2022 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 15.02.2022 судом задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 24.03.2022. Розгляд справи 24.03.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 29.06.2022. У судове засідання 29.06.2022 учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Так, зокрема, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що 24.05.2022 на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що 24.05.2022 повістку вручено відповідачеві та він є повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до п. 1.1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лісківська-12" (в новій редакції згідно з протоколом № 1 від 17.09.2016) Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Рішенням загальних зборів ОСББ «Лісківська-12» від 17 березня 2018 року затверджено розмір внеску який складає 2-16 поверхи - 5,90 грн., 1 поверх - 5,20 грн., нежитлові приміщення - 5,90 за 1 квадратний метр загальної площі квартири, починаючи з 01.01.2018, що підтверджується витягом з протоколу № 4 загальних зборів ОСББ «Лісківська-12» від 17 березня 2018 року. Також рішенням загальних зборів Позивача від 01 квітня 2019 року, затверджено розмір внеску, який складає - 6,36 грн., цільовий внесок на вивезення сміття - 0,78 грн., цільовий внесок на проведення заходів з підвищення енергоефективності (не більше ніж 12 місяців з дня затвердження) - 1,2 грн. за 1 квадратний метр загальної площі квартири, починаючи з 01.01.2019, що підтверджується витягом з протоколу №5 загальних зборів ОСББ «Лісківська-12» від 01 квітня 2019 року. Загальна площа квартири за адресою [ADDRESS] , складає 40,3 м.кв. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. За змістом частини п`ятої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (абзац сьомий частини дев`ятої статті 10 вказаного Закону). У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ст. 13 зазначеного Закону). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Водночас, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (ст. 15 вказаного Закону). Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Так, відповідно до положень 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, в яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на управління багатоквартирним будинком внески і платежі визначаються у розмірах, затверджених загальними зборами об`єднання, але не більше встановленого згідно із законодавством граничного розміру відповідних витрат. З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Отже, обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11.11.2015 у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15), від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15) та постановах Верховного Суду від 14.12.2017 у справі № 910/582/17, від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 70456591 від 24.09.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 15.03.2001 по теперішній час. Позивач надає житлово-комунальні послуги у будинку [ADDRESS] , а відповідач отримує житлово-комунальні послуги. В свою чергу доказів того, що відповідач відмовлялась від їх отримання, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якими він користувався та які були надані позивачем. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач неналежним чином сплачує за надані йому послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком. наданим позивачем, за період з лютого 2019 року по липень 2021 року утворилась заборгованість, яка становить 8 308,88 грн. Водночас у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути заборгованость за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року в сумі 9 818,64 грн., тобто більшій, ніж наведено ним же у розрахунку. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача доведеного розміру заборгованості за надані послуги в сумі 8 308,88 грн. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається у прохальній частині позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року інфляційні втрати у розмірі 57,10 грн. та 3 % річних у розмірі 421,22 грн. Враховуючи доведений позивачем період нарахування заборгованості з лютого 2019 року по липень 2021 року, перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних підлягає частковому задоволенню, а саме інфляційні втрати в розмірі 37,96 грн. та 3 % річних в розмірі 305,89 грн. (згідно із розрахунком позивача, а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial