Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 24.07.2001 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Дітей від шлюбу подружжя не має. Позивач зазначив, що подружжя перестало розуміти та любити один одного, з`явилися різні погляди на сімейне життя, сімейні обов`язки та різні погляди між собою щодо ведення спільного побуду. Позивач із відповідачем припинили проживати однією сім`єю та вести спільне господарство близько шести років тому, будь-яких відносин не підтримують. Також позивач зауважив, що усі зусилля щодо знаходження компромісу з дружиною не принесли жодних результатів, тому вважає збереження сім`ї неможливим. Від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою у позивача є малолітня донька. Тому, позивач просив не надавати строк на примирення, оскільки вважає його неможливим, адже це суперечитиме їх інтересам. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 20.05.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 30.05.2022 було отримано копію ухвали суду від 20.05.2022 та копію позовної заяви із доданими до неї документами. Позивачем ухвалу суд від 20.05.2022 було отримано 25.05.2022. (а.с. 28, 30) 26.05.2022 від позивача на адресу суду надійшла заява про підтримання ним позовних вимог. У строк, визначений ухвалою суду від 20.05.2022, від відповідачки відзив на позов не надійшов. Натомість, надійшла заява про визнання нею позовних вимог і відсутність заперечень щодо задоволення позову. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачки на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 12.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24.07.2001 виконавчим комітетом Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 3. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . (а.с. 4) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу дітей не мають. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачкою є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 992, 40 гривень, що підтверджується фіскальним чеком № 1025202759 від 02.05.2022. (а.с. 3) Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачем не надано. Водночас, із позовної заяви вбачається клопотання позивача про покладання на нього витрат пов`язаних із реєстрацією розірвання шлюбу. Однак, поняття «судові витрати» і «витрати пов`язані із реєстрацією розірвання шлюбу» не є тотожними. Судові витрати - це витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи в суді, розподіл яких здійснюється судом в порядку визначеному ст. 141, 142 ЦПК України під час ухвалення судового рішення. За державну реєстрацію актів цивільного стану та за повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і свідоцтв, що видаються у зв`язку із зміною і поновленням актових записів цивільного стану, справляється державне мито у розмірі, визначеному законом (ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Таким чином, суд не наділений повноваженнями визначати порядок і спосіб оплатити державного мита за вчинення дій органами державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, в даному випадку, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є саме рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили і яке надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, про що, відповідно, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. (ст. 115 СК України, ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», глава 3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5 ( у редакції наказу МЮУ 24.12.2020 № 3307/5) Таким чином, оскільки в даному випадку розірвання шлюбу відбулось в судовому порядку, державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу не справляється. Отже, враховуючи вищевикладене, судові витрати понесені позивачем підлягають розподілу судом. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 496, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved