Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 115911,51 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивував тим, що 18 червня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» [PERSON] було укладено кредитний договір №Z06/19740/004031640. 02.12.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~\~укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до\~ [PERSON] повернення коштів, отриманих на підставі кредитного договору, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання, зокрема, забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків. Однак договірні зобов`язання нею не виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі\~115911,51 грн. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 02.12.2020 до договору факторингу №12/89 від 02.12.2020, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 115911 грн. 51 коп., з яких: 49629 грн. 47 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 24989 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками, 41292,41 грн. - заборгованість за комісією. Позивач просив вимоги позову задовольнити. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21.03.2022 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Ткаченко М.М. подала клопотання, у кому просила суд розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву не надходив, будь-яких клопотань та заяв [PERSON] до суду не надсилав. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 18.06.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z06/19740/004031640, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у загальній сумі 49999,00 грн., строком на 48 місяців; за корисування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається, як зміна частини ставки, збільшена на 12,49%; станом на день укладання договору змінна частина ставки, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 %. Відповідно до ордера-розпорядження №1, на карту [PERSON] на підставі кредитного договору було перераховано 45661,19 грн. кредитних коштів, та відповідно до ордера- розпорядження №2 за кредитним договором було сплачено страховий платіж в сумі 4337,81 грн. Згідно інформації, викладеної заяві-анкеті до вказаного кредитного договору, відповідач підтвердив, що він погоджується із умовами кредитного договору. З паспорту споживчого кредиту вбачається, що основними умовами кредитування є: тип кредиту кредит, сума кредиту 49999,00 грн., строк кредитування 48 місяців, процентна ставка -21,99 %; плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,75% щомісячно від початкової суми кредиту; реальна процентна ставка, - 103,49235535% річних; пеня за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня; штрафи 500 грн.; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 21,99%. Вказаний Паспорт містить підпис відповідача. Додатком до Паспорта споживчого кредиту є Графік щомісячних платежів за кредитним договором, де зазначено суму погашення заборгованості 49999,00 грн. 02.12.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~\~укладено договір факторингу № 12/89, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до\~ [PERSON] коштів, що включають в себе\~\~суму\~\~заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями\~\~та всіма іншими платежами за основним договором, право на одержання яких\~\~належить\~\~ПАТ «Ідея Банк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020, ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло\~\~права грошової вимоги\~\~до [PERSON] в сумі 115911,11 грн., з яких: 49629,47 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24989,63 грн. - сума заборгованості за відсотками; 41292,41 грн. сума заборгованості за комісією.\~\~ Згідно платіжного доручення № 16632 від 22.10.2020, позивач сплатив АТ "Ідея Банк" 200 000 грн оплати гарантійного внеску згідно Договору про участь в торгах, та згідно платіжного доручення № 16730 від 03.12.2020 - 8 360 000 грн за відступлення права вимоги згідно вказаного вище договору факторингу. ТОВ «ФК» ЄАПБ» направляв [PERSON] лист з повідомленням\~\~про відступлення права вимоги по зазначеному кредитному договору. З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06/19740/004031640 від 18.06.2018, станом на 02.12.2020 становить 115911,51 грн, із яких 49629,747 заборгованість за основним боргом, 24989,63 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 41292,41 грн. несплачена комісія. Із наданої банком виписки щодо руху кредитних коштів з 01.01.2000 по 25.07.2021, вбачається, що [PERSON] на погашення боргу 14.07.2018 внесено 2959,62грн, та 17.08.2018 було проведено платіж по договору кредиту №0.19740.004031640 від [PERSON] , і більше платежів не здійснювалось. З наданих матеріалів вбачається, що відповідачем не виконано обумовленого обов`язку щодо повернення кредиту у передбачені договором строки. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша\~статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст. 75 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2\~ст. 77 ЦПК України,\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2\~ст. 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти [PERSON] використовував і у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. Згідно з умовами кредитного договору, відповідачем взято на себе зобов`язання використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту щомісячними платежами, однак вказані зобов`язання \~не виконано в повному обсязі, що призвело до виникнення боргу: 49629,47 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24989,63 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками підлягають задоволенню. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 41292,41 грн. З приводу цієї вимоги суд зазначає таке. За правилами частин 1, 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що вищевказані вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частиною четвертою ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України, принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту банком (пункт 1.11 кредитного договору) не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція як обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 року по справі № 703/1518/18. Також у постанові від 17.06.2021 року у справі № 551/424/16-ц Верховний Суд зазначив, що дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, призводять до погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечать моральним засадам суспільства, а тому є незаконними. Кредитодавцю забороняється встановлювати у кредитному договорі будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні закону. За викладених обставин суд вважає, що вимоги про стягнення комісії задоволенню не підлягають. Також, з відповідача, згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~слід стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1461,34 грн, пропорційно до задоволених вимог позову.

Outcome: partial