Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

10 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовна заява мотивована тим, що з 25 червня 2005 року по 03.03.2010 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього стягнено аліменти судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.09.2020, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, до досягнення дитиною повноліття. В період з 18 січня 2014 року по 30 серпня 2018 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] , мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього стягнено аліменти рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2017, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, до досягнення дитиною повноліття. Позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей, в розмірі 1/2 частини свого заробітку (доходу), тобто 50% заробітку, що суттєво відображається на його матеріальному становищі, оскільки після всіх відрахувань на підставі виконавчих документів, позивач немає можливості надавати матеріальну допомогу своїй матері похилого віку, та забезпечувати себе всім необхідним для достатнього життєвого рівня, а тому просив суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку на кожну дитину. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2017 № 212/701/17-ц, яке набрало законної сили 17.05.2017, стягнено з позивача на користь [PERSON] аліменти\~на утримання\~сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.02.2017, до повноліття дитини (а.с.5-6). Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.09.2020 № 216/4780/20, стягнено з позивача на користь [PERSON] ,\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2020, до повноліття дитини (а.с.8). Постановами державних виконавців Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.01.2018 та від 20.11.2020 відкрито виконавчі провадження № 55552041, № 63653373 з примусового виконання рішення суду № 212/701/17-ц, та судового наказу № 216/4780/20 (а.с.7, 12). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, він сплачує аліменти в розмірі 1/2 частини свого заробітку, тобто половину доходу, та немає можливості надавати матеріальну допомогу матері похилого віку. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачем доведено підстави зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання двох дітей, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved