Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в розмірі 11899 гривень 81 копійка та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2019 року, у м.Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля «Peugeot» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Daewoo» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортним засобам завдано механічних пошкоджень, а власнику транспортного засобу ««Daewoo» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , матеріального збитку. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва - справа № 760/31218/19 від 20 грудня 2019 року, Відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Peugeot» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Daewoo» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , склала 10929,81 грн., яку МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення №989788 від 11 лютого 2020 року. Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, що і стало підставою для звернення до суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва - справа № 760/31218/19 від 20 грудня 2019 року, [PERSON] , 05.11.2019 року о 06:30 год., в м. Києві, по пр. Перемоги, 51, керуючи автомобілем марки «Peugeot» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Daewoo» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело механічних пощкоджень та матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пунктів 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу, у сумі 340 грн. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.5, ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 зі змінами та доповненнями зазначає, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК. А п.4 Постанови вказує, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Peugeot» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва - справа № 760/31218/19 від 20 грудня 2019 року Як передбачено ч.1, ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Частина 1, ст.6 цього ж Закону зазначає, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. А ч.2, ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» продовжує, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Як вбачається зі звіту про оцінку транспортного засобу №1847 від 14 листопада 2019 року, оцінки вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля Daewoo» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , виконаного за дорученням МТСБУ по справі №64222, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 10929 гривня 81копійка 07.11.2019 року, потерпілою [PERSON] , подано до МТСБУ заяву щодо здійснення регламентної виплати із відшкодуванням оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Відповідно до Наказу №1609 від 11.02.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламенту виплату потерпілому в розмірі: 10929,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №989788 від 11 лютого 2020 року, також позивачем було понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 970 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1155697 від 02 грудня 2019 року. Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України, також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позовної заяви позивачем.

Outcome: approved