Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] , вказуючи, що згідно свідоцтва про народження від 28.10.2020 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 5687 від 28.10.2020, [PERSON] записаний батьком [PERSON] , але оскільки позивач не є батьком дитини, 01.04.2022 року він звернувся до органу реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька. 07.04.2022 року позивач отримав відповідь з органу реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 5355/24.29-18, з якої вбачається, що відсутність згоди жінки є перешкодою для визначення походження дитини в позасудовому порядку, тому позивачу роз`яснено, що виключення відомостей про батька дитини можливе лише в судовому порядку. У зв`язку з цим, він звернувся до суду з позовною заявою про виключення з актового запису про народження [PERSON] № 5687 від 28.10.2020 року вчиненого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) всіх відомостей, що батьком являється [PERSON] , а саме: «прізвище [PERSON] », «ім`я [PERSON] », «по батькові [PERSON] » та зобов`язання Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] № 5687 від 28.10.2020 року. Позов мотивується тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2021 року у справі № 523/20121/20 задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Суд відібрав малолітнього [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] , [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Крім того, рішенням суду стягнуто з [PERSON] та з [PERSON] на користь малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з 30 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що шлюбні відносини із відповідачкою [PERSON] припинено до розірвання шлюбу судом, він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , наполягає на тому, що є відсутність кровного спо\-ріднення між особою, записаною батьком, і дитиною та відсутність матеріальної можливості сплачувати стягнуті судом аліменти на чужого сина [PERSON] , якого народила відповідачка. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 червня 2022 року. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України. До суду 21 червня 2022 року, надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач повністю визнала позовні вимоги. Відзив долучено до матеріалів справи. В судове засідання з`явились представник позивача [PERSON] - адвокат Форманюк О.М. та відповідач [PERSON] . Треті особи представники Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись у встановленому законом порядку, причини не явки суду повідомлені не були. Відповідно до положень ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, суду надані повноваження на ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник позивача [PERSON] - адвокат Форманюк О.М. позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного. Позивач з 26 квітня 2008 року перебував у шлюбі з відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.04.2008 року, актовий запис № 251. Від шлюбу [INFO] народилася донька - [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження від 23.09.2008 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 1613. Спільне життя між сторонами не склалося, вони припинили мешкати разом і рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2020 року у справі № 523/13195/20 шлюб розірвано. Станом на час реєстрації факту народження [PERSON] сторони ще перебували у шлюбі, тому згідно свідоцтва про народження від 28.10.2020 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 5687 від 28.10.2020, [PERSON] записаний батьком [PERSON] . 01.04.2022 року позивач звернувся до органу реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька і 07.04.2022 року отримав відповідь з органу реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 5355/24.29-18, з якої вбачається, що відсутність згоди жінки є перешкодою для визначення походження дитини в позасудовому порядку, тому позивачу роз`яснено, що виключення відомостей про батька дитини можливе лише в судовому порядку. Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2021 року у справі № 523/20121/20 розглянуто та задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Суд відібрав малолітнього [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] , [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Крім того, рішенням суду стягнуто з [PERSON] та з [PERSON] на користь малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з 30 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи, відповідачка підтвердила відсутність кровного спо\-ріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, вказала, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є інший чоловік, і не має сенсу доводити це за допомогою судово-генетичної експертизи, оскільки вона повністю визнає вказані обставини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому порядку батьківство може бути оспорено у випадках, якщо в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст.ст. 122, 124 СК). Відповідно до ст.136 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, а тому походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини (стаття 122 Сімейного кодексу України). За правилами ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька і актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового за\-пису про народження дитини, - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Згідно вимог ст. ст.263,265 ЦПК України, рішення щодо оспорювання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для виключення запису про особу як про батька дитини з актового запису про народження. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.264 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази у їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду, рішення ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Перевіривши визнання відповідачкою позовних вимог суд дійшов до висновку про те, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги правомірні, підтверджені і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Outcome: approved