Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

17.12.2019 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, яким позивався до Київської місцевої прокуратури №1, Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, Державної казначейської служби України. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 19.12.2017 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва постановлено ухвалу, якою задоволено скаргу його адвоката про повернення тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №12016100010011089. Зобов`язано повернути тимчасово вилучене в ході обшуку 14.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] , майно відповідно до резолютивної частини ухвали за переліком. 15.02.2018 року його адвокат звернулася до Київської місцевої прокуратури №1 з заявою про виконання зазначеної ухвали, заява була зареєстрована за вхідним №307. 01.06.2018 року листом за вих.№(10-51)1145 вих.18 відповідачем першим було повідомлено, що тимчасово вилучене майно відповідно до зазначеної вище ухвали можна отримати у приміщенні другого відповідача за адресою: [ADDRESS] у старшого слідчого Грабчака О.А. або начальника слідчого відділу Митича С.П. 19.06.2018 року в його присутності старшим слідчим Грабчаком О.А. та його ж адвокатом Мельник М.О. було складено та підписано акт про часткове повернення тимчасово вилученого майна на виконання ухвали слідчого судді від 19.12.2017 року. Відповідно до зазначеного акту, фактично було повернуто тільки деякі паперові папки, інших речей відповідно до переліку зазначеного в ухвалі від 19.12.2017 року слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва передано не було. При передачі майна 19.06.2018 року відповідачами першим та другим не було забезпечено його схоронності. Також стверджував, що згідно протоколу обшуку від 14.03.2017 року в якому зазначено вилучення флеш накопичувачів - 4 шт. ( з дитячими фотографіями родини [PERSON] ), складеним слідчим Перощуком О.І., та підтвердження їх вилучення протоколом огляду від 15.03.2017 року підписаним [PERSON] , флеш накопичувачі не були повернуті, слідчим Грабчаком О.А. повідомлено, що вони перебували у сейфі [PERSON] , але наразі знайти неможливо, оскільки «скоріш за все їх використовує [PERSON] та [PERSON] ». 23.07.2018 року його адвокат звернулася з адвокатським запитом до першого відповідача в якому порушила питання щодо часткового виконання ухвали від 19.12.2017 року та навіть неповернення речей про вилучення яких зазначено в протоколі обшуку від 14.03.2017 року. Цей запит відповідачем першим був переадресований другому відповідачеві від якого жодної відповіді адвокату не надійшло. 15.08.2018 року, він, [PERSON] звернувся до ГПУ з заявою про злочин, передбачений статтею 382 КК України, відомості за якою були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань на виконання ухвали слідчого судді 19.02.2019 року за №42019000000000408, досудове розслідування у якому триває. Стверджував, що при проведенні обшуку 14.03.2017 року було грубо порушено норми КПК України, зокрема ст. 104 КПК України, складання протоколу обшуку, в якому ідентифікації вилучених інших речей взагалі зазначено не було. Ухвала від 19.12.2017 року набрала законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягала є обов`язковою до виконання, однак майно, яке є надзвичайно цінним для нього відповідно до зазначеної ухвали повернуто не було. Таким майном є: флеш накопичувачі в кількості по одній штуці - Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB (на яких перебували фотографії ще з 2009 року дітей , родини, близьких людей, які не зафіксовані на будь-яких інших носіях); годинник Омега (OE ViLLe) Omega (15.09.2010 року подарований йому на день народження близькими людьми, вартість якого становила 56 000, 00 гривень про що було відображено у декларації за 2016 рік); годинник Мартін Браун ( Martin Braun ) ( [INFO] подаровано йому на день народження , вартість якого становила 112 000, 00 грн. про що відображено у декларації за 2016 рік); золото (лом) розірвана цепочка - 1 штука, коронки - 5 штук (585 проба, 4,83 грам), обручальна каблучка - 1 штука; чоловічий пояс Луі Вітон ( LOUIS VUITTON) - 1 штука (подарунок на день народження); золотий тризуб - 1 штука (подарунок на день народження); ручки - 4 штуки (монтблан, ватерман, паркери - 2 штуки, що були подаровані на день народження); запонки - 2 штуки золоті (подарунок на день народження, проба 585, вага 8,94 грама); запонки - 2 штуки звичайні; зажим під галстук - 1 штука звичайний. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про Національну поліцію», шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень відшкодовується державою, компенсується за рахунок державного бюджету України. Ухвала від 19.12.2017 року, яка підлягає виконанню, не є виконавчим документом примусового виконання, оскільки відповідач перший не має статусу юридичної особи, а від виконання ухвали в добровільному порядку ухиляється з приводу чого порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 382 КПК України, а тому такий обов`язок має бути покладено на третього відповідача. Позивач також стверджує, що через дії першого та другого відповідачів його стан здоров`я погіршився, оскільки він тривалий період часу перебував у пригніченому стресовому стані, дискомфорті, до цього ж часу не може користуватися своїм майном з причин неповернення. Бездіяльність відповідачів, зневага до рішень судів, які набрали законної сили та не виконані, призводить його до постійного нервового напруження, що позбавляє нормального ритму життя та можливості користуватися власним майном. Спеціальним законом, а саме ч. 4 ст. 100 КПК України встановлено, що у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. Підстави та порядок відшкодування завданої шкоди врегульовані статтями 1176,1166 ЦК України. Просив відшкодувати вартість не повернутого майна, загальна вартість якого складає суму в розмірі 221 780, 35 гривень, зокрема: годинника Омега (OE ViLLe) Omega 56 000, 00 гривень; годинника Мартін Браун (Martin Braun) 112 000, 00 гривень; золота (лом) розірвана цепочка (585 проба, 4 грами)- 1 штуки, коронок - 5 штук,(585 проба, 2 грами), печатки - 1 штуки (585 проба 4,83 грами), обручальної каблучки - 1 штука (585 проба 7, 26 грама), запанок - 2 штуки золоті ( проба 585, вага 8,94 грама); золотого тризуба - 1 штука (проба 585 вага 3 грама, виходячи з вартості 1 грама золота - 1 325 гривень, загальна вартість складає 40 266, 75 гривень; чоловічого пояса Луі Вітон ( LOUIS VUITTON) - 1 штука вартістю 515 євро, що в еквіваленті на день подачі позову за офіційним курсом НБУ - 26, 24 за 1 євро складає 13 513, 60 гривень. Розмір моральної шкоди оцінив у 100 000, 00 гривень. Просив стягнути з Державної казначейської служби України на відшкодування завданої йому майнової шкоди 221 780, 35 гривень, моральної шкоди 100 000 гривень, що завдана незаконними діями Київської місцевої прокуратури №1 та Голосіївським УП ГУ НП у м. Києві шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в рахунок відшкодування завданої шкоди. Зобов`язати Київську місцеву прокуратуру №1 повернути йому - [PERSON] в натурі майно: флеш накопичувачі в кількості по одній штуці - Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB; ручки - 4 штуки (монтблан, ватерман, паркери - 2 штуки), запонки - 2 штуки звичайні; зажим під галстук - 1 штука звичайний. Стягнути з Державної казначейської служби на відшкодування судових витрат, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 25 000, 00 гривень. Провадження у справі було відкрито 02.01.2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 11.03.2020 року Державна казначейська служба України подала до суду відзив на позов [PERSON] , відповідно до якого позов не визнає. Стверджує, що Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Казначейство здійснює свою діяльність на підставі Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215. Згідно з Положенням Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку; здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окрмим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдавало. Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, й обов`язкових висновків Конституційного суду України Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема , інших державних органів. Крім того, представник Державної казначейської служби України у відзиві стверджувала про відсутність у позивача правових підстав та доказів на підтвердження заявлених вимог, як на відшкодування майнової, так і моральної шкоди. 25.05.2020 рокук до суду надійшов відзив Київської місцевої прокуратури №1. Керівник Київської місцевої прокуратури №1 просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на його користь майнової та моральної шкоди. Свої заперечення проти позову [PERSON] керівник Київської місцевої покуратури №1 обгрунтував тим, що в ухвалі слідчого судді від 19.12.2017 року щодо зобов`язання заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могилевського В.С. повернути [PERSON] тимчасово вилучене майно згідно переліку, серед якого вказано майно - флеш накопичувачі- Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB в кількості по одній штуці, а також годинник Омега (OE ViLLe) Omega, годинник Мартін Браун (Martin Braun), чоловічий пояс Луі Вітон ( LOUIS VUITTON) - 1 штука, золото (лом) розірвана цепочка - 1 штука, коронки - 5 штук (585 проба, 4,83 грам), печатка - 1 штука, обручальна каблучка - 1 штука, ручки - 4 штуки (монтблан, ватерман, паркери - 2 штуки), запонки - 2 штуки золоті, запонки - 2 штуки звичайні; зажим під галстук - 1 штука звичайний, як такі, що нібито вилучені під час общуку. Проте, зазначений в ухвалі слідчого судді перелік майна не вилучався під час проведення обшуку 14 березня 2017 року , оскільки такої інформації не містить протокол обшуку, а у розпорядженні слідчого судді були відсутні матеріали кримінального провадження №12016100010011089 в межах якого проводився зазначений обшук. Також вказав, що сам позивач [PERSON] та його адвокат Мельник М.О. не були присутні під час обшуку, а присутня володілиця нерухомого майна, де проводився обшук [PERSON] , а також присутні під час обшуку поняті та оперативний працівник ГУ КЗЕ СБ України показували, що будь-яких порушень з боку співробітників правоохоронних органів під час обшуку не відбувалось, інші речі, крім тих, які зазначені в протоколі обшуку не вилучались. Під час допиту в якості свідка 01 квітня 2017 року , присутньої під час обшуку [PERSON] , остання відповіла, що «документи, магнітні носії інформації, які належать чоловіку, матеріальні цінності, кошти та особисті речі осіб, які мешкають в будинку не вилучались.» Відповідно, твердження позивача з приводу неповернення йому тимчасово вилученого майна та відшкодування його вартості є безпідставними, оскільки за даними матеріалів кримінального провадження, під час проведення 14.03.2017 року обшуку за адресою: [ADDRESS] майно зазначене в ухвалі слідчого судді не вилучалось. Щодо неповернення флеш накопичувачів, про які йдеться в позові, то вказав, що 20 березня 2017 року слідчим СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві Митичем С.П. була винесена постанова про призначення комп`ютерно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №12016100010011089 і 21 березня 2017 року спрямовано до Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки об`єкти для дослідження, серед яких зазначені флеш накопичувачі. Стверджує, що сам факт наявності ухвали слідчого судді, якою зобов`язано уповноважений орган вчинити певні дії, не є безумовною підставою для відшкодування шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових осіб органів державної влади. Посилаючись на відсутність у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій органу прокуратури та поліції , наявності заподіяної шкоди відповідно і відсутність підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди позивачу відповідачами до яких останнім пред`явлено позов. 12 червня 2020 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва в якому категорично заперечив право суду приймати до уваги показання свідків, котрі давались на стадії досудового розслідування, а також стверджував, що у матеріалах справи, в межах якої було постановлено ухвалу 19.12.2017 року, постанова про направлення флеш накопичувачів 21.03.2017 року на експертизу до УНДІТС не прймалась. Також стверджував, ща відповідачі перший та другий частково виконали ухвалу слідчого судді від 19.12.2017 року чим підтвердили наявність речей, які не були внесені до протоколу обшуку від 14.03.2017 року. 16 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі. У судове засідання 14.06.2022 року учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] через адвоката Шеремет М.О. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його ж представника. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями про відкладення судовго розгляду справи до суду не зверталися. З огляду на викладене суд визнав за можливе, розглянути справу за позовом [PERSON] до Київської місцевої прокуратури №1, Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши докази наявні в матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правилами статтей 12,13 ЦПК України встановлено, що: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правилами статті 82 ЦПК України встановлено підстави для звільнення від доказування, зокрема: обставини , встановлені рішенням суду у господарпській, цивільній апбо адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені; вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення , які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність та чи вчинені вони цією особою. Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] , заявив вимоги про стягнення з Державної казначейської служби України на його користь 221 780, 35 гривень на відшкодування майнової шкоди, 100 000, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, що завдана протиправною бездіяльністю Київської місцевої прокуратури №1, Голосіївським УП ГУНП у м. Києві у спосіб невиконання ухвали слідчого судді від 19.12.2017 року щодо повернення тимчасово вилученого майна під час обшуку, 14.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] , перелік якого вказано в резолютивній частині ухвали слідчого судді. Так, судом встановлено, що Слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016100010011089 від 18.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Постановою слідчого від 26.12.2017 року кримінальне провадження закрито (а.с.11). 19.12.2017 року слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва за результатами розгляду скарги адвоката Мельник М.О., в інтересах [PERSON] на бездіяльність заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С., що полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження №12016100010011089 постановлено ухвалу про задоволення заявлених у скарзі вимог (а.с.5-9). Як видно зі змісту зазначеної ухвали слідчого судді, зазначена скарга на бездіяльність заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. у межах кримінального провадження №12016100010011089, розглядалась на підставі матеріалів наданих заявником скарги. В одному з засідань був присутнім заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевський В.С., який заявлені у скарзі вимоги не визнавав, посилаючись на те, що не все перелічене у скарзі майно вилучалось слідчим під час обшуку, проведеного 14.03.2017 року на підтвердження чого надав копію протоколу огляду від 15.03.2017 року. Заявлені у скарзі вимоги були задоволені слідчим суддею. Зобов`язано заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. повернути тимчасово вилучене в ході обшуку, що проводився 14.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] майно до переліку якого серед іншого включено і майно з приводу якого позивачем заявлено спір - флеш накопичувачі- Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB в кількості по одній штуці, а також годинник Омега (OE ViLLe) Omega, годинник Мартін Браун (Martin Braun), чоловічий пояс Луі Вітон ( LOUIS VUITTON) - 1 штука, золото (лом) розірвана цепочка - 1 штука, коронки - 5 штук,(585 проба, 4,83 грам), печатка - 1 штука, обручальна каблучка - 1 штука, ручки - 4 штуки (монтблан, ватерман, паркери - 2 штуки), запонки - 2 штуки золоті, запонки - 2 штуки звичайні; зажим під галстук - 1 штука звичайний. За даними акту про часткове повернення тимчасово вилученого майна на виконання ухвали від 19.12.2017 року Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/3850/17 суддя Плахотнюк К.Г., складеного 19 червня 2018 року, у приміщенні Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська,15, старший слідчий Грабчак О.А. на часткове виконання ухвали від 19.12.2017 року передав, а [PERSON] з адвокатом Мельник М.О. прийняли майно, перелік якого зазначено. Також акт містить відмітку з приводу того, що інших речей, відповідно до переліку зазначеного в ухвалі від 19.12.2017 року Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/23850/17 передано не було. Позивач [PERSON] , з підстав невиконання Київською місцевою прокуратурою №1 та Голосіївським УП ГУНП у м. Києві ухвали слідчого судді від 19.12.2017 року, а саме у частині щодо неповернення майна - годинника Омега (OE ViLLe) Omega, годинника Мартін Браун (Martin Braun), золота (лом) розірвана цепочка (585 проба, 4 грами)- 1 штуки, коронок - 5 штук,(585 проба, 2 грами), печатки - 1 штуки (585 проба 4,83 грами), обручальної каблучки - 1 штука (585 проба 7, 26 грама), запонок - 2 штуки золотих ( проба 585, вага 8,94 грама); золотого тризуба - 1 штука (проба 585 вага 3 грама, чоловічого пояса Луі Вітон ( LOUIS VUITTON ) стягнути його вартість та зобов`язати Київську місцеву прокуратуру №1 повернути йому - [PERSON] в натурі майно: флеш накопичувачі в кількості по одній штуці - Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB; ручки - 4 штуки (монтблан, ватерман, паркери - 2 штуки), запонки - 2 штуки звичайні; зажим під галстук - 1 штука звичайний. Як видно зі змісту протоколу обшуку проведеного 14.03.2017 року, слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві Перещуком О.І. на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року за адресою - [ADDRESS] , у присутності понятих : [PERSON] , [PERSON] під час обшуку було вилучено - флеш накопичувачі Transcend об`ємом 4 GB, , Sanofi об`ємом 2 GB; пристрій чорного кольору який має напис «Київстар», пристрій чорного кольору «RABBLER», флеш накопичувач Cruser об`ємом 16 GB, флеш накопичувач Kingston об`ємом 16 GB, ноутбук НР S/N 5СD53870VS, коробку з документами, сумку з документами, 153 штуки набоїв з наявним маркуванням «16.711» , «60.6». Протокол обшуку підписаний понятими та іншими учасниками обшуку. Містить відмітку що його копію отримала [PERSON] 14.03.2017 року, будь-які зауваження останньою до проведеного обшуку та змісту протоколу не зробленіі. (а.с.22-23). Правилами статті 24 КПК України на забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свободи чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді. Стаття 3 КПК України, серед інших, містить і визначення терміну слідчий суддя - суддя до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватись на засадах верховенства права , бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права , викладені в постановах Верховного Суду. 16 січня 2020 року по справі №754/2512/18 (провадження №61-13485св19) Верховний Суд зробив висновок, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування та задоволення слідчим суддею таких скарг, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Зокрема сам по собі факт скасування слідчим суддею за скаргою позивача постанов слідчого, винесених при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, беззаперечно не свідчить про нанесення моральної шкоди позивачу та її розмір. Питання про відшкодування моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті 12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної вдповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов : неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Доведення перед судом наявності таких умов покладається на позивача. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Отже, приймаючи до уваги, що ухвала слідчого судді, на яку позивач [PERSON] посилається в обгрунтування підстав для його позову, відповідно до висновків Верховного Суду не є підставою для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності та відшкодування шкоди, а наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факту вилучення слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві під час проведення обшуку 14.03.2017 року в будинку [ADDRESS] майна, вартість якого просить відшкодувати позивач - годинника Омега (OE ViLLe) Omega, годинника Мартін Браун (Martin Braun), золота (лом) розірвана цепочка (585 проба, 4 грами)- 1 штуки, коронок - 5 штук,(585 проба, 2 грами), печатки - 1 штуки (585 проба 4,83 грами), обручальної каблучки - 1 штука (585 проба 7, 26 грама), запанок - 2 штуки золоті ( проба 585, вага 8,94 грама); золотого тризуба - 1 штука (проба 585 вага 3 грама, чоловічого пояса Луі Вітон ( LOUIS VUITTON ) та повернути в натурі: ручки - 4 штуки (монтблан, ватерман, паркери - 2 штуки), запанки - 2 штуки звичайні; зажим під галстук - 1 штука звичайний не підтверджено належними та допустимими доказами, відповідно заявлені позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Твердження позивача про те, що ухвала Київського апеляційного суду від 16.01.2020 року містить висновок суду - «Проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, суд визнав протокол проведення обшуку та його результати недостовірними», чим підтверджується, що здійснення процесуальних дій - обшуку 14.03.2017 року відповідачами першим та другим було вчинено з порушенням норм закону, а саме КПК України, що також є підтвердженням заявлених позовних вимог не може бути прийнято судом до уваги з огляду на таке. Як видно зі змісту вироку ухваленого 20.12.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області , яким [PERSON] було визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 263 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, то в межах судового розгляду кримінального провадження №12017100010002020 від 15.03.2017 року за обвинуваченням [PERSON] , судом досліджувався та отримав оцінку протокол обшуку від 14.03.2017 року проведеного у приватному будинку [ADDRESS] в частині, що стосувася виявлення та вилучення набоїв у кількості 153 шт. з наявним маркуванням «16.711» та «60.6» та не був прийнятий судом до уваги, як належний доказ, оскільки було встановлено різне маркування патронів, які були вилучені під час обшуку та які надані експерту на дослідження. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] у частині зобов`язання Київську місцеву прокуратуру №1 повернути йому флеш накопичувачі в кількості по одній штуці - Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB, про вилучення яких йдеться в зазначеному вище протоколі обшуку то суд виходить з наступного. Як уже зазначено вище та видно зі змісту ухвали слідчого судді від 19.12.2017 року, під час розгляду скарги адвоката Мельник М.О., поданої в інтересах [PERSON] , слідчим суддею не досліджувалися матеріали кримінального провадження №12016100010011089 в межах якого було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] , також не було досліджено ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення цього обшуку, що був проведений 14.03.2017 року. Зі змісту ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2017 року, постановленої за результатами скарги представника власника тимчасово вилученого майна [PERSON] - адвоката Мельник М.О., що полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна в ході обшуку 14.03.2017 року за адресою: [ADDRESS] , дозвіл на проведення цього обшуку було надано ухвалою слідчого судді від 23.02.2017 року з метою відшукання серед іншого - комп`ютерної техніки та електронномагнітних носіїв інформації на якій виготовлялась фінансово-господарська документація, а також інших електронно-магнітних носіїв інформації на яких зберігається інформація та які можуть мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Правилами частини 7 статті 236 КПК України, встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Наразі, судом встановлено, що флеш накопичувачі в кількості по одній штуці - Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB були вилучені слідчим під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді якою надано дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки та електронномагнітних носіїв інформації на якій виготовлялась фінансово-господарська документація, а також інших електронно-магнітних носіїв інформації на яких зберігається інформація, а відтак не мають статусу тимчасово вилученого майна. Крім того, зі змісту відзиву на позов [PERSON] поданого до суду керівником Київської місцевої прокуратури №1 міста Києва видно, що у межах кримінального провадження №12016100010011089 , в межах якого було проведено 14.03.2017 року обшук, слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві 20 березня 2017 року винесена постанова про призначення комп`ютерно-технічної експертизи і 21 березня 2017 року спрямовано до Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки об`єкти для дослідження, серед яких зазначені флеш накопичувачі. Після повернення 19.06.2018 року чистини тимчасово вилученого майна на виконання ухвали суду від 19.12.2017 року адвокат Мельник М.О., діючи в інтересах [PERSON] , зверталася до керівника Київської місцевої прокуратури №1 з адвокатським запитом щодо виконання ухвали слідчого судді від 19.12.2017 року з тих підстав, що не було передано флеш накопичувачів - 4 щтуки (з дитячими фотографіями родини [PERSON] ), які чітко зазначені в протоколі обшуку від 14.03.2017 року, складеного слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Перощуком О.І. та підтверджено про їх вилучення протоколом огляду від 15.03.2017 року (а.с. 15-16). Зазначений адвокатський запит 31.07.2018 року заступником керівника Київської місцевої прокуратури №1 перенаправлено для розгляду та вирішення по суті до СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві Серебряку С.В. (а.с.17). 04.09.2018 року перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 Вігірінська О, листом №/10-51/5064-вих18 повідомляла адвокату Мельник М.О., що відповідно до протоколу обшуку від 14.03.2017 року вилучені флеш накопичувачі у кількості 4 шт., пристрій чорного кольору «RABBLER», ноутбук НР та зарядний пристрій (повернуті під розписку), коробку з документами, сумку з документами, патрони у кількості 153 шт. Інші речі відповідно до протоколу обшуку не вилучались. Крім того, встановлено, що на виконння ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду від 19.12.2017 року по справі №752/3850/17 про повернення тимчасово вилученого майна, 19.06.2018 року у приміщенні Голосіївського УП ГУНП України у м. Києві майно, вилучене в ході обшуку частково повернуто, про що складений акт про часткове повернення вилученого майна. Щодо повернення іншої частини вилученого майна повідомлено, що для отримання може звернутись до старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП України в м. Києві Грабчака О.А. або начальника слідчого відділення Митича С.П.. Також роз`яснено , що відповідно до ст.ст. 303-306 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником слідчому судді місцевого суду згідно з правилами судового розгляду . (а.с.21). Звертаючись до суду з позовом, позивач в обгрунтування заявлених позовних вимог звертав увагу суду, що згідно протоколу обшуку від 14.03.2017 року в ньому зазначено про вилучення флеш накопичувачів - 4 шт. (з дитячими фотографіями родини [PERSON] ), а також те, що 04.09.2018 року листом за вих. №(10-51) 5064 вих. 18 відповідач перший знову повідомив , що з повернення іншої частини майна позивача звертатися до відповідача другого, незважаючи на те, що виконавцем згідно ухвали від 19.12.2017 року є саме відповідач перший. Отже, судом встановлено, що позивач за рекомендацією першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Вігірінської О. від 04.09.2018 року не звертався до старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП України в місті Києві Грабчака О.А. або начальника слідчого відділення Митича С.П. з приводу повернення іншої частини вилученого майна, що не було повернуто 19.06.2018 року, а твердження у позовній заяві, що відповідно до ухвали слідчого судді від 19.12.2017 року саме перший відповідач був виконавцем цієї ж ухвали не можуть бути підставою для висновку, що прокурор, який відповідно до ст. 36 КПК України має повноваження здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням не мав повноважень зробити розпорядження слідчому у кримінальному провадженні повернути тимчасово вилучене майно на виконання ухвали слідчого судді, однак позивач не скористався зазначеною рекомендацією і не звернувся повторно до слідчого за отриманням зазначених флеш накопичувачів. До того ж суд звертає увагу, що такі дії першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Вігірінської О., про що йдеться в листі від 04.09.2018 року не були оскаржені заявником. З огляду на встановлені під час судового розгляду справи за позовом [PERSON] обставини, що флеш накопичувачі в кількості по одній штуці - Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB, під час обшуку 14.03.2017 року вилучалися слідчим на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, якою було надано дозвіл на відшукання комп`ютерної техніки та електронно-магнітних носіїв інформації на якій виготовлялась фінасово-господарська документація, а також інших електронно-магнітних носіїв інформації на яких зберігається інформація, якими і є зазначені флеш накопичувачі, відповідно ці ж флеш накопичувачі не є тимчасово вилученим майном, які 21.03.2017 року як об`єкти дослідження передавалися слідчим до експертної установи, не прийняття позивачем пропозиції відповідача першого від 04.09.2018 року звернутися до слідчого у цьому ж кримінальному провадженні або ж начальника слідчого відділення з питанням повернення частини майна вилученої під час обшуку 14.03.2017 року, що не була повернута 19.06.2018 року є підставою для висновку суду і про необгрунтованість позовних вимог [PERSON] у частині зобов`язання Київську місцеву прокуратуру №1 повернути зазначені флеш накопичувачі. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у позовній заяві [PERSON] стверджує, що «згідно протоколу обшуку від 14.03.2017 року в якому чітко зазначено вилучення флеш накопичувачів - 4 щтуки (з дитячими фотографіями родини [PERSON] )» , проте зазначений протокол обшуку від 14.03.2017 року, складений слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Перощуком О.І. містить дані тільки про вилучення флеш накопичувачів Transcend об`ємом 4 GB, Cruser об`ємом 16 GB , Kingston об`ємом 16 GB , Sanofi об`ємом 2 GB однак, яка інформація міститься на вилучених флеш накопичувачах у протоколі обшуку не зафіксовано. Приймаючи до уваги, висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , що стосується відшкодування майнової шкоди, зобов`язання повернути майно, відповідно й відсутні підстави для висновку, що з вини відповідача першого та другого йому завдана моральна шкода, а також обов`язок третього відповідача відшкодовувати [PERSON] понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed