Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що на початку березня 2020 року до неї звернулася [PERSON] з проханням надати їй у позику грошові кошти, які були їй необхідні для придбання квартири для доньки, яка бажала переїхати жити у місто Дніпро. Згодом донька повинна була віддати гроші, які взяла її мати. 12.03.2020р. позивачка передала грошові кошти у сумі 25 000 доларів США [PERSON] . Згідно домовленості відповідач повинна була повертати грошові кошти згідно графіку рівними частками, але у будь-якому випадку не пізніше 01 лютого 2022р.. Розписка підписана особисто відповідачем, оригінал розписки залишився на зберіганні у позивача. Відповідач повернула позивачу тільки 3 000 доларів США з усієї суми боргу. Позивач вважає, що відповідачем порушено її законні права та інтереси, що виражається у неповерненні грошових коштів у сумі 704 000,00 грн. (еквівалент залишку боргу - 22 000 доларів США). Тому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за розпискою від 12.03.2020 року у розмірі 704 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 7 040,00 грн.. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. 12 травня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Як вбачається з матеріалів справи, 12 березня 2020р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно якого, [PERSON] надала відповідачу у борг 25 000 доларів США, відповідач зобов`язалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів. На теперішній час відповідачем повернуто позивачу борг у сумі 3 000 доларів США. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Застосовані норми права Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач отримала грошові кошти у сумі 25 000 доларів США, які на час розгляду справи повернуті частково у розмірі 3 000 доларів США, що не заперечується відповідачем. За урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то позивачу необхідно повернути 50% сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви з державного бюджету, що становить 3 520,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved