Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 04 травня 2022 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з відповідачем перебували у шлюбі, мають повнолітнього сина [PERSON] , 2001 року народження та доньку [PERSON] , [INFO] . Для доньки [INFO] виповнилось 18 років. Донька навчається на першому курсі першого бакалаврського рівня освіти Педагогічного інституту Київського університету ім.Бориса Грінченка на денній формі навчання за спеціальністю «дошкільна освіта», у зв`язку з чим необхідні кошти на навчання: оплата за гуртожиток, транспортні витрати, харчування, придбання підручників. Відповідач здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей не має, працює. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісяця на термін її навчання та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не надав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13 червня 2022 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі. 3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення. Судом встановлено таке. Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно з даними довідки №197 від 25 серпня 2021 року, виданої директором Педагогічного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, [PERSON] навчається на першому курсі першого бакалаврського рівня освіти Педагогічного інституту Київського університету ім.Бориса Грінченка на денній формі навчання за спеціальністю «дошкільна освіта», термін навчання з 01.09.2021 р. по 30.06.2025 р. (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] досягла 18-річного віку, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач здоровий, працездатний, працює, інших неповнолітніх дітей не має. Інших обставин, які мають значення для справи, не встановлено. Доказів протилежного сторонами для суду не надано. З огляду на вказане, з відповідача слід здійснити стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі по ј частини заробітку (доходу) щомісяця на час її навчання. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну технічну допомогу, суд зазначає таке. Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Як вбачається з матеріалів справи позивач до суду першої інстанції разом з позовною заявою надала лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн., який підписаний позивачем та адвокатом Казарцем А.Г. та квитанцію про сплату Казарцю А.Г. 500 грн. Однак жодних документів, на підтвердження факту, що Казарець А.Г має свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, що позивач уклала з ним, відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги, що Казарець А.Г. мав довіреність чи ордер на представництво інтересів позивача суду позивачем надано не було. Не було надано суду і детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги За таких обставин, враховуючи відсутність документів, підтверджуючих що особа, яка надавала правову допомогу позивачу є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, надавала таку допомогу на підставі відповідного договору про надання професійної правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved