Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

У листопаді 2021 р. [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про визнання виконавчого напису № 93262, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 15.07.2021 р., щодо звернення коштів за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 18.11.2021 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 08.12.2021 р. від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 09.12.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» відзив на позовну заяву не подано. Третіми особами: приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником Олегом Івановичем пояснення щодо позову або відзиву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання виконавчого напису № 93262, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 15.07.2021 р., щодо звернення коштів за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню, [PERSON] у якості письмових доказів додано: копії: сторінок свого паспорту, копію постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника Олега Івановича № 67039618 з примусового виконання виконавчого напису № 93262, виданого 15.07.2021 р. приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, інформації щодо тимчасового зупинення діяльності приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни станом на серпень 2021 року. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed