Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 14.11.2019 року між позивачем та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2189628. У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 17.10.2020 року, об 05 год. 23 хв. в м. Львові, по вул. Бойківська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Франківського районного суду м. Львова від 18.11.2020 року у справі №465/6917/20, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АО/2189628 від 14.11.2019 року. Так, на підставі страхового акту №024/037/004837/21/1 від 13.01.2021 року позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 51 615 (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн. 23 коп., що підтверджується платіжним дорученням №153 від 14.01.2021 року. Таким чином, загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за полісом №АО/2189628 від 14.11.2019 року складає 51 615 (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн. 23 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.01.2022р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Відповідно до ч.5 ст.278 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 18.11.2020р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 122-4, 124\~КУпАП та накладено на нього стягнення на підставі ст.36 КУпАП\~ у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок грн. 00 коп.) та стягнено в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору. Постанова набрала законної сили. Згідно постанови, водій [PERSON] 17 жовтня 2020 року о 05 год. 23 хв. у м. Львові на вул. Бойківська, 3 керуючи автомобілем «PEUGEOT Partner» д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків, тобто порушив п. 1.9, 2.3 б, д, 12.1, 13.1 ПДР\~України. Крім того, 17 жовтня 2020 року о 05 год. 23 хв. у м. Львові на вул. Бойківська, 3 будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, до якої був причетним, чим порушив п. 2.10 а, д ПДР\~України. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.10.2020, є встановленим та не підлягає доказуванню. Автомобіль «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] на момент випадку був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2189628. Відповідно до страхового акту №024/037/004837/21/1 від 13.01.2021р. та розрахунку, сума страхового відшкодування становить 51 615 (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн. 23 коп., яка була виплачена позивачем потерпілій стороні. Таким чином, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо відшкодування винною особою, яка вчинила ДТП та залишила місце пригоди, шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. За змістом\~ст. 1188 ЦК України,\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п.38.1.в. ст.38 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду \~якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.10.2020 з вини відповідача, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 51 615 (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятнадцять) грн. 23 коп, то така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку регресу. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного\~суду\~України №\~14\~від\~18\~грудня\~2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~ЄСПЛ від\~18\~липня 2006\~року №\~63566/00\~«Проніна проти\~України (Pronina\~v.\~Ukraine)»,\~§ 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved