Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов аргументує тим, що відповідачка є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2021 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно вказаних дітей. Батько дітей в свідоцтвах про їх народження записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Рішеннями виконавчого комітету Білозерської міської ради дітям було надано статуси дітей, позбавлених батьківського піклування, а позивачку призначено їх опікуном. Позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини її доходу на кожну дитину, тобто фактично 1/3 частину на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явився. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Копіями свідоцтв про народження підтверджується, що матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.5,6). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.12.2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 15.12.2015 року зареєстрували шлюб і після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного сану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00015798665 від 15.09.2015 року вбачається, що відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного сану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00035297395 від 24.03.2022 року вбачається, що відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.11). З копії рішення Добропільського міськрайонного суду від 15.04.2021 року, яке набрало законної сили 18.05.2021 року вбачається, що [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16-17). Згідно копії рішення виконавчого комітету Білозерської міської ради №71 від 15.06.2021 року «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.67 ЦК України, опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно до ч.2 ст.179 СК України, опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що опікун [PERSON] має право на стягнення аліментів на свою користь на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матері останніх - відповідача [PERSON] . Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, останньою суду надано не було. Визнання відповідачем пред`явленого позову - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved