Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

01.09.2021 [PERSON] та [PERSON] в особі представника - адвоката Шевченко Н.Ю. звернулись до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», в обґрунтування позову зазначивши наступне. 28.12.2019 [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] , загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась на автодорозі Харків-Сімферополь навпроти дороги, що веде до с. Приморське Запорізького району Запорізької області. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05.10.2020 в справі № 317/509/20 водія автомобіля ВАЗ 2109 з реєстраційними номером [NUMBER] , в якому в момент ДТП перебував у якості пасажира [PERSON] , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Цивільно- правова відповідальність власника зазначеного вище транспортного засобу на момент події була застрахована страховиком Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі - відповідач). 12.04.2021 позивачі звернулись до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, в яких просили відповідача виплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну життю [PERSON] внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Проте відповідач страхове відшкодування позивачам не виплатив, у зв`язку із чим позивачі були вимушені звернутись до суду з позовом, в якому просять: -стягнути з відповідача на користь [PERSON] 75114,00 грн. шкоди, заподіяною смертю потерпілого, 25038,00 грн. моральної шкоди, 10000,00 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника, 2000,84 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування та 380,25 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання; -стягнути з відповідача на користь [PERSON] 75114,00 грн. шкоди, заподіяною смертю потерпілого, 25038,00 грн. моральної шкоди, 1819,20 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування та 343,73 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Ухвалою судді від 06.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Крім того, зазначеною ухвалою було залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , оскільки рішення в справі може вплинути на його права та обов`язки щодо відповідача. Відповідач та третя особа правом на подання заяв по суті справи не скористались. Ухвалою суду від 24.12.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились. Представник позивачів звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника. Проти заочного розгляду позивача не заперечували. В судові засідання призначенні на 02.02.2022, 28.02.2022, 26.04.2022, 01.07.2022 представник відповідача та третя особа не з`явились, причин неявки суду не повідомили. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав, а позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд постановив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши наданні позивачами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.12.2019 [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] , загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась на автодорозі Харків-Сімферополь навпроти дороги, що веде до с. Приморське Запорізького району Запорізької області. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05.10.2020 в справі № 317/509/20 водія автомобіля ВАЗ 2109 з реєстраційними номером [NUMBER] , в якому в момент ДТП перебував у якості пасажира [PERSON] , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Цивільно- правова відповідальність власника зазначеного вище транспортного засобу на момент події була застрахована страховиком Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі - відповідач), що підтверджується інформацією з офіційного сайту Моторного транспортного бюро України (а.с. 27). 12.04.2021 позивачі звернулись до відповідача із заявами про виплату їм страхового відшкодування (а.с. 31-32, 46-47), форма та зміст яких в повній мірі відповідають ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У строки, передбачені ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування позивачам не виплатив, про відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачем не повідомив. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 27.1 статті 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що внаслідок ДТП (страхового випадку), яка сталася [INFO] настала смерть потерпілого [PERSON] . Згідно зі статтею 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.4 статті 9 Закону встановлено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Учасники справи суду поліс АО2285782 не надали, дату укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тапередбачений ним розмір франшизи суду не повідомили. На момент настання страхового випадку, мінімальний розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було визначено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку), згідно п. 1 якої розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становив 260000 гривень. Абзацем 2 п. 17.1 ст. 17 Закону передбачено, що внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік. Укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України (абз. 3 п. 17.1 ст. 17 Закону). Таким чином, договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між власником забезпеченого транспортного засобу з реєстраційним номером [NUMBER] та відповідачем, який був чинним на момент настання 28.12.2019 страхового випадку, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, не міг бути меншим 200000 гривень на одного потерпілого. Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до пункту 27.4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.5 статті 27 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно із частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved