Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на приватизацію житлового приміщення.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрованийта проживає з 1997 року і по теперішній час у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Його мати, [PERSON] , була наймачем квартири, мешкала та була зареєстрована у вказаній квартирі до моменту смерті [INFO] . Його батько, [PERSON] , мешкав та був зареєстрований у вказаній квартирі також до моменту своєї смерті [INFO] . Позивач звертався до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з питання приватизації житла, але листом від 24.11.2021 року йому було відмовлено у приватизації через відсутність ордера. Листом № В-1854 від 28.04.2021 року Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради повідомив про відсутність у департаменті корінця ордера. ПРАТ «Запоріжкокс» листом № 19/1065 від 09.11.2021 року повідомив, що в архіві підприємства відсутня інформація щодо видачі ордера № 89153 на вказану квартиру. Позивач вважає, що має право на приватизацію цієї квартири, так як вселився до неї на законних підставах, незаконність його проживання у ній ніхто не оспорює, проте, неможливо знайти документи на підставі яких була видана квартира його родині, так як корінець ордера не зберігся у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту з управління житлово-комунальним господарством, а відсутність копії ордера позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, і він вимушений звернутися до суду з цим позовом. За результатами розгляду заяви позивача, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району йому було відмовлено у приватизації житла у зв`язку з відсутністю оригіналу ордеру (лист-відповідь на заяву від 24.11.2021 року ). При вселенні до спірної квартири ордер було здано до житлово-експлуатаційної організації, на наймачів житла обов`язок збереження ордеру законом не покладений. Разом з тим, позивач був вселений до квартири на законних підставах, законність його проживання ніхто не оспорює. Оскільки, відсутній документ (оригінал ордеру на житлове приміщення), на підставі якого він був вселений, це позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Відмова у наданні дозволу на приватизацію квартири є такою, що суперечить чинному законодавству та порушує його законні права й інтереси. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд визнати за ним право на приватизацію займаної квартири відповідно до Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» без надання ордеру про надання житлової площі за вказаною адресою. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2022 року по справі відкрите провадження, справа розглядається за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 31.05.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надала суду письмовий відзив в якому зазначено, що за результатами розгляду органом приватизації - районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району звернення громадянина [PERSON] з питання приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] виявлено, що в наданих документах відсутня копія ордера про надання житлової площі на зазначену квартиру. Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 24.11.2021 року, заявнику наданні роз`яснення з цього питання. Неможливість здійснити органом приватизації - районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району приватизацію житла без повного переліку документів виявляється неможливим, тому, вини адміністрації у цьому питанні немає, так як вони діють відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача пояснила суду, що дана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з неможливістю надати громадянином необхідних документів для здійснення приватизації житлового приміщення, у зв`язку з чим, просить ухвалити рішення за позовною заявою на розсуд суду, на підставі доказів наявних у матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та постійно проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація позивача у вказаному помешканні з 10.07.1997 року підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 22.09.2021 року та копією паспорта позивача. Позивач на час розгляду справи є наймачем зазначеної квартири, що підтверджується копією особового рахунку. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Батьки позивача за життя не скористались правом приватизації квартири, у зв`язку з чим спірна квартира на теперішній час є не приватизованою та належить територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. На запит до Департаменту з управління житлово-комунального господарства, позивач отримав відповідь заступника директора Департаменту №В-1854 від 28.04.2021 року, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, тому надати корінець державного ордеру на квартиру не уявляється можливим. Листом № 19/1065 від 09.11.2021 року ПРАТ «Запоріжкокс» повідомило позивача про відсутність в архіві підприємства інформації щодо видачі ордера № 89153 на житло за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . [PERSON] звернувся із заявою про приватизацію квартири до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, подавши відповідну заяву та усі наявні у нього документи. Житловий чек для приватизації державного житлового фонду позивачем раніше не використовувався. Однак, листом №В-992 від 24.11.2021 року [PERSON] відмовлено у приватизації житла у зв`язку з ненаданням копії ордера про надання жилої площі, посилаючись на п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, оскільки серед наданих позивачем документів відсутня копія ордеру на вищезазначену квартиру. У статті 47\~Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345\~Цивільного Кодексу\~України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У частині третій статті 9\~ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно зі до ст.. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки),житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва,історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Квартира позивача до зазначеного переліку не відноситься. Відповідно до частини четвертої статті 5\~зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно із частиною одинадцятою статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У частині десятій статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). За змістом ст.58 ЖК України, ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правовою підставою вселення громадян до житлового приміщення. З 10.07.1997\~року [PERSON] \~зареєстрований та\~постійно проживає\~у квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] . До теперішнього часу балансоутримувачами не пред`являлося до позивача претензій щодо незаконності мешкання у квартирі. Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Такий висновок зроблено у поставні Верховного Суду від 24.02.2021 року по справі № 296/4642/19. За змістом ч.4 ст.263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в справі № 200/18858/16-ц, пр.№ 14-165цс18, постанову Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №296/4642/19, пр.№ 61-2708св20. Враховуючи, що позивач вселений до квартири на законних підставах, законність проживання ніхто не оспорює, а відсутність оригіналу ордеру, а відповідно і копії останнього, на право вселення в житлове приміщення позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивача є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім копії ордеру, яку позивач не може надати з незалежних від нього причин, за таких обставин, суд вважає, що позивач має право у встановленому законом порядку на приватизацію житлового приміщення, в якому зареєстрований та фактично проживає, а відмова відповідача в реалізації його права на приватизацію порушує право позивача. Тому суд вважає за необхідне зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району провести приватизацію квартири [ADDRESS] у відповідності до Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» без надання копії ордеру на житлове приміщення.

Outcome: approved