Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 24.02.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Галицький районний суд м. Львова з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 6267), в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , котрий був зареєстрований 12.08.2017 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було зроблено актовий запис за № 352. Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Від спільного проживання сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] зазначає також, що вона з відповідачем [PERSON] неодноразово пробували примиритися, однак безрезультатно, і вона надалі має намір проживати окремо від зазначеного відповідача. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін у справі на даному етапі немає. Відтак позивачка [PERSON] на підставі статей 104-105, 110, 112 СК України просить свій позов задовольнити, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Проте у своїй заяві про розгляд справи по суті за його відсутності останній зазначив, що проти задоволення вищевказаних позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] 05.05.2022 року, скориставшись електронною поштою, скерувала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 6175), в якій просила проводити розгляд даної справи по суті за її відсутності. Заява аналогічного змісту надійшла від позивачки [PERSON] також 03.06.2022 року (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № ЕП-406). Відповідач [PERSON] 07.06.2022 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 7714), в якій просив розгляд даної справи по суті, який призначено на 20.06.2022 року о 12:00 год., проводити за його відсутності. У цій заяві відповідач [PERSON] також зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В.В. від 01.03.2022 року вищевказану позовну заяву передано на розгляд Стрийського міськрайонного суду Львівської області, за підсудністю. Матеріали справи надішли до Стрийського міськрайонного суду Львівської області 02.05.2022 року (зареєстровані в діловодстві суду за вх. № 5904). Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 03.05.2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду за підсудністю та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 07.06.2022 року о 09:30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 07.06.2022 року судовий розгляд даної справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.Судове засідання щодо розгляду даної справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 20.06.2022 року о 12:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі. Судом також були задоволені їх клопотання та заява про розгляд даної справи за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказів регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав [PERSON] встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, судом встановлено, щосторони у справі, які є громадянами України, вступили у шлюб 12.08.2017 року, котрий був зареєстрований Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було зроблено актовий запис за № 352. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 12.08.2017 року (оригінал міститься у справі, а. с. 4). За час перебування у шлюбі у сторін у справі народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.01.2020 року виконавчим комітетом Нижньосиньовидненської сільської ради Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису № 1 (копія міститься у справі, а. с. 12), який станом на дату вирішення судом цієї справи та ухвалення у ній рішення, є малолітнім. Судом також встановлено, що сімейні стосунки між сторонами протягом останнього року погіршилися, що призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичнго припитання між ними шлюбних відносин. Такі дії сторін у справі викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивачка [PERSON] вважає, що примирення між нею та відповідачем [PERSON] неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У свою чергу відповідач [PERSON] згідний на розірвання їх з позивачкою [PERSON] шлюбу. Релевантні норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році. Так, в силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони у справі припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами у справі, котрий був зареєстрований 12.08.2017 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було зроблено актовий запис за № 352, із залишенням позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », оскільки остання про повернення їй прізвища, наявного у неї до реєстрації цього шлюбу, - « [PERSON] », перед судом не клопотала. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру у розмірі 992 грн. 40 коп. і підтверджуються квитанцією 0.0.2472258601.1 від 23.02.2022 року (наявна у справі, а. с. 3), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, слід покласти на відповідача [PERSON] .. Доказів понесення учасниками даної справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved