Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2012 року [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №2944417853 від 12.01.2021 року вбачається, що [PERSON] належіть ѕ частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована в квартині з 10.01.2014 року та фактично станом на день подачі позову там не проживає. Позивач не одноразово зверталася до відповідачки з проханням, щоб вона добровільно знялася з місця реєстрації з належної їй квартири та покинула її, оскільки остання значно перешкоджає позивачці розпоряджатися своїм майном. Позивачка в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, просили суд позовну заяву задовольнити. Проти заочноо розгляду справи позивачка не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником ј частини квартири [ADDRESS] , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Проте, власником ѕ частини вказаної квартири згідно наданої інформації є [PERSON] (а.с. 22). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 лютого 2017 року зареєстрованого в реєстрі за №4-104, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] , а саме ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно до довідки №160 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана на підставі заяви позивачки вбачається, зокрема, що [PERSON] є її невісткою, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] 10.01.2014 року (а.с. 24). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, які зазначені в позовній заяві, що відповідачка не проживає за адресою [ADDRESS] два роки. Наведені докази підтверджують те, що відповідачка не проживає у вказаній квартирі два року, тому суд вважає, що вона втратила право користування вказаним житлом, що є підставою для її зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved