Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею 23-х річного віку, покликаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 23 січня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на другому курсі напрям підготовки «Дизайн» денної платної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріального утримання. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча перебуває у відмінному стані здоров`я, може працювати та отримувати дохід. Позивачка просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердому грошовому розмірі по 2 500 грн. щомісячно до досягнення нею 23-х річного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 23 січня 2013 року сторони розірвали шлюб, що встановлено зі свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 23.01.2013 року (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом рагс Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 6). [PERSON] навчається в Навчально-науковому інституті мистецтв ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» на другому курсі, напрям підготовки «Дизайн», денної платної форми навчання (а.с. 7). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Нормою ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі у вищому навчальному закладі, що призводить до неможливості студентки офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітня [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, лише на матір дитини, на утриманні якої перебуває донька. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітньої [PERSON] , яка навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні позивачки, особу відповідача, який є особою працездатного віку. Зважаючи на вище встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчатись, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, але не пізніше як досягнення нею 23-х річного віку. Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні доньки, буде більш достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відтак, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулася до суду 31.12.2021 року, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Задовольняючи позов, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved