Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - договору дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Владикою І.В., зареєстрованого в реєстрі за №1435 та виданого на ім`я [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначила, що у зазначеному документі її прізвище вказано як « [PERSON] », як однієї з обдарованих сторін. Під час оформлення договору заявник не звернула увагу на зазначення її прізвища та на даний час така помилка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Заявник пояснила, що помилка, допущена у договорі, є наслідком невірного перекладу її прізвища з російської на українську мову, така помилка допущена під час друкування тексту договору дарування на друкарській машинці, у клавіатурі якої була відсутня літера «ї». Поданою до суду заявою представник заявника - адвокат Кирильчук І.В. просила провести розгляд справи без її участі, заяву підтримала. Заінтересована особа також подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. На підставі ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявник [PERSON] , народилась [INFO] (а.с. 12) Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 30.09.2021 року №00032871914, 08.10.1983 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, заявник після реєстрації такого шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». В подальшому, 15.04.1993 року до згадуваного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено зміни, прізвище заявника змінено з « [PERSON]» на « [PERSON]» (а.с. 14-16). Судом встановлено, що згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого 28.07.1999 року Богунський РВ УМВС України в Житомирській області заявник [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Коростишів (а.с. 6). 16.02.1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10-11). 08.06.2000 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , за яким мати заявника, [PERSON] , подарувала своїм донькам, [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині згадуваного нерухомого майна. Такий договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Владикою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №1435 (а.с. 8). Разом з тим, в згадуваному договорі дарування житлового будинку прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». На підставі указаного договору право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] замість [PERSON] , що вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9811327 від 10.02.2006 року (а.с. 9). Відповідно до п. 6.16. Правил ведення нотаріального діловодства у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб) щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Згідно п.п. 7.1, 7.2 п. 7 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України договір сторін про зміну або розірвання нотаріально посвідченого договору здійснюється шляхом складання окремого договору. Договір про зміну або розірвання договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. На всіх наданих нотаріусу примірниках основного договору проставляється відмітка про його зміну або розірвання, у якій зазначаються номер за реєстром та дата посвідчення договору про зміну або розірвання, проставляється нотаріусом підпис і скріплюється його печаткою. Судом встановлено, що приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу Владика І.В., яка посвідчувала договір дарування від 08.06.2000 року, не здійснює свою діяльність, а відомості про неї у Єдиному реєстрі нотаріусів відсутні. Крім цього, [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Таким чином, заявник не має можливості в позасудовому порядку внести зміни до договору дарування від 08.06.2000 року шляхом складання окремого договору або виправлення технічної помилки нотаріусом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів заяви та достатність доказів для встановлення того, що договір дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , було укладено між [PERSON] , [PERSON] та заявником [PERSON] . На підставі чого, суд вважає за можливе задовольнити у повному обсязі подану [PERSON] заяву.

Outcome: approved