Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~24\~січня 2022\~року [PERSON] \~через свого\~повноважного представника\~ [PERSON] \~звернулась до\~Жовтоводського міського\~суду Дніпропетровської\~області із\~позовом,\~де просить\~ухвалити судове\~рішення,\~яким визнати\~незаконним та\~скасувати наказ\~№14\~о/с\~від 10\~січня 2022\~року "про\~відсторонення від\~роботи [PERSON] ",\~виданий в.о.\~директора шахти\~"Інгульська"\~ДП "СхідГЗК"\~С.І.\~Чертковим,\~та поновити\~ [PERSON] ,\~на роботі\~на посаді\~машиніста підіймальної\~машини дільниці\~Спуск-підйом.\~Стягнути з\~ДП "СхідГЗК"\~на користь\~ [PERSON] суму\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~у розрахунку\~942,14\~грн.\~за кожен\~робочий день,\~що станом\~на момент\~подання цієї\~позовної заяви\~становить 11305,68\~грн.\~ \~ \~ \~ \~Позов мотивовано тим, що позивачка з 01 березня 2016 року працює у відповідача на даний час на посаді машиніста підіймальної машини дільниці Спуск-підйом, що підтверджується її трудовою книжкою. На підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», Наказу МОЗ України від 01.11.2021 за № 2393 «Про затвердження змін до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, 10 січня 2022 року наказом відповідача №14о/с «Про відсторонення від роботи [PERSON] » позивача відсторонено від роботи. Підставою відсторонення зазначено те, що позивач не надала документи, що підтверджують факт щеплення проти COVІD-19або довідку про тимчасові чи постійні протипоказання до вакцинації проти COVІD-19. Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню судом, оскільки відсторонення її від роботи було безпідставним. На думку позивачки, в даному випадку вакцинація від COVІD-19 для позивача має ознаки примусу, оскільки хоч позивач і не може бути підданий силовим заходам для проведення вакцинації, але при цьому відмова від неї має тяжкий наслідок втрата роботи та відповідно єдиного джерела до існування. Ціна відмови від вакцинації є надзвичайно високою, отже не можна стверджувати про дотримання принципу добровільної вакцинації, оскільки між двома варіантами вибору (вакцинуватись або ні) існує суттєва різниця у наслідках, одним з яких є порушення конституційних прав (права на працю). Крім того, на думку позивачки відмова працівника у наданні своєму керівнику документу про вакцинацію не вказує на відмову від вакцинації чи на її відсутність, а вказує лише на бажання працівника добровільно не розголошувати певні відомості про себе, а тому така поведінка працівника за жодних обставин не може бути прямо пов`язана із встановленими законом підставами для відсторонення від роботи. Відповідач в оскаржуваному наказі №14о/с від 10 січня 2022 року мав би зазначити, що стало підставою для відсторонення від роботи позивача: відмова у здійсненні вакцинації чи ухилення у її здійсненні. І при цьому відповідач мав би посилатись на докази, яким може підтвердити дані обставини. Натомість відповідач в оскаржуваному наказі підставою для відсторонення вказав таку, що не передбачені чинним законодавством: «не надання документі, що підтверджує факт щеплення проти COVІD-19 або довідки про тимчасові чи постійні протипоказання до вакцинації проти COVІD-19. Наказ не містить висновку роботодавця про наявність або відсутність щеплення у позивача і відповідно не вказує на відмову позивача здійснити щеплення чи ухилення у його здійсненні. Таким чином, оскаржуваний наказ №14о/с від 10 січня 2022 року не містить належного обґрунтування та не може вважатись законним. Ухвалою від 26 січня 2022 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07.02.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, де останній вважає пред`явлені позовні вимоги необґрунтованими нормами чинного трудового законодавства і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 91 ЦК України та ст. 62 ГК України ДП «СхідГЗК» є самостійним суб`єктом господарювання і діє на основі статуту. 09 грудня 2021 року набрав чинності наказ Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 №2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Отже, пунктом 6 цього Переліку визначено, що працівники ДП «СхідГЗК» мають обов`язково отримати профілактичне щеплення проти COVID-19, оскільки ДП «СхідГЗК» відноситься до підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83. Тому наказом в.о генерального директора від 18.11.2021 №444 було визначено дії працівників ДП «СхідГЗК» щодо виконання наказу МОЗ України від 01.11.2021 №2393. Даний наказ є організаційно-розпорядчим документом, який було видано керівником підприємства в межах його повноважень щодо здійснення керівництва підприємством на підставі ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України та Статуту ДП «СхідГЗК» і як такий, що відповідає нормам чинного законодавства України. Накази в.о. генерального директора від 18.11.2021 №444 та спірний наказ від 10.01.2022 №14о/с «Про відсторонення від роботи [PERSON] є організаційно-розпорядчими документами та які було видано керівником підприємства і стосуються організаційних питань, тобто основної діяльності. Чинним законодавством України заборонено втручання у господарську діяльність будь-кому і навіть суду. Також, відповідач заперечує проти твердження позивача, що відповідач порушив його право на працю, гарантоване ст.. 43 Конституції України та КЗпП України, тому що відповідно до роз`яснення Державної служби України з питань праці від 28.10.2021 №7366/1/4.1-21 роботодавець може відсторонити працівника від роботи, зокрема в інших випадках, передбачених законодавством ст.. 46 Кодексу законів про працю України. До інших випадків , передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Це передбачено статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тому, як інформувала Державна служба України з питань праці, відмова або ухилення працівника від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 є підставою для його відсторонення. Якщо працівник не надає сертифікат про проходження обов`язкового щеплення це також є підставою для його відсторонення від роботи. Так як позивач є працівником ДП «СхідГЗК», не пройшов обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, не має протипоказань до вакцинації, керівник відповідача зобов`язаний був, відповідно до діючого законодавства відсторонити позивача від роботи задля уникнення адміністративної відповідальності у вигляді штрафу від 2000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 34000 до 170000 грн. ст. 44-3 КУпАП. Окрім того відповідач зазначає, що тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується таких захід у виняткових випадках і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Враховуючи викладене, ДП «СхідГЗК» вважає, що рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства, що дають підстави для відсторонення позивача від роботи. На виконання ухвали Жовтоводського міського суду від 26.01.2022 ДП «СхідГЗК» 09.02.2022 року надав суду копії графіків виходу на роботу та зміни робіт, табель обліку відпрацьованого часу за листопад та грудень 2021 року, копії розпоряджень про надання відпустки [PERSON] , Довідка про середньоденну та середньомісячну заробітну плату від 01.02.2022 року. Ухвалою від 14.02.2022 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/34778/21 за позовом МОЗ України про визнання протиправним та не чинним наказу №2153 від 04.10.2021. 27.05.2022 постановою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває з відповідачем у трудових відносинах з 01.03.2016 року по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . (а.с.12-13) На виконання вимог п. 6 наказу МОЗ України від 01.11.2011 № 239, з метою забезпечення стабільного виробничого процесу в усіх структурних підрозділах підприємства, враховуючи вимоги наказів Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, від 01.11.2021 № 2393,

Outcome: partial