Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 16 травня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 березня 2019 року, в розмірі 11241,18 грн., що виникла станом на 16 лютого 2022 року; а також стягнення судових витрат в розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 02 березня 2019 року, за змістом якої визнав, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг (далі договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом. Відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 9000 грн. Позивач зазначив, що ним виконані взяті зобов`язання за Договором, а відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 16 лютого 2022 року має заборгованість в сумі 11241,18 грн.,\~\~яка включає заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8953,35 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 2287,83 грн. Представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, подав до суду клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи, позов підтримав у повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~у телефонному\~режимі повідомив,\~що з`явитись\~в судове\~засідання не\~має можливості,\~просив розгляд\~справи проводити\~у його\~відсутності,\~позов визнав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 04 липня 2022 року. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг,\~\~шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н від 02 березня 2019 року, згідно якої відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 9000 грн. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач в повному обсязі приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом з пам`яткою клієнта та тарифами банку становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. \~ \~ \~ \~Згідно даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 28 березня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 9000 грн., а 31 серпня 2021 року зменшено до 0 грн. Відповідно до даних довідки АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] згідно кредитного договору 22 травня 2017 року отримав кредитну картку за № [NUMBER] зі строком дії до травня 2021 року. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 22 травня 2017 року по 18 лютого 2022 року відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02 березня 2019 року, станом на 16 лютого 2022 року по кредитній картці відповідача існує заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8953,35 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 2287,83 грн. Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач підписав заяву-анкету, користувався картковим рахунком і використовував кредитні кошти, цим самим прийняв пропозицію Банку та уклав кредитний договір, що узгоджується із ч.2 ст.642 ЦК України, У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у Банку виникло право вимоги до останнього щодо повернення заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду: копію Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 березня 2019 року; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, довідку про надані картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, розрахунки заборгованості за договором №б/н від 02 березня 2019 року станом на 16 лютого 2022 року, виписку по рахунку за договором №б/н станом на 18 лютого 2022 року. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом, підписана відповідачем анкета-заява не містить умови щодо процентної ставки за користування наданими відповідачу коштами та щодо строку виконання грошового зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його повної вартості, зокрема нараховану заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Банк послався на Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору, з якими згідно анкети заяви від 02 березня 2019 року відповідач погодився в повному обсязі. Однак, надані Банком документи не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, які саме витяги з Тарифів, Умов та Правил (у якій редакції) розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін щодо процентної ставки за користування кредитними коштами та строку дії договору, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином\~Банк не\~довів укладення\~з [PERSON] \~договору про\~надання банківських\~послуг на\~умовах,\~які зазначені\~у позові. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили\~у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Натомість, АТ КБ «ПриватБанк» не заявляло вимоги про стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та не надало суду відповідного розрахунку заборгованості. За таких обставин у суду відсутні підстави для стягнення процентів в порядку, передбаченому ч.1\~ст.1048 ЦК України. Посилання позивача на те, що позичальником підписано паспорт споживчого кредиту, який додано до матеріалів позову, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Верховний Суд\~у складі\~Об`єднаної палати\~Касаційного цивільного\~суду у\~Постанові від\~23\~травня 2022\~року №393/126/20 дійшов висновку, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво-або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, зазначений позивачем паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому доводи позивача про погодження умов кредитного договору шляхом підписання позичальником даного паспорту кредиту є необґрунтованими. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8953,35 грн., яка виникла станом на 16 лютого 2022 року. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2481 грн., судом задоволено позовні вимоги частково на 79,65% (8953,35:11241,18х100%), отже позивачу підлягає поверненню судовий збір і розмірі 1976,12 грн. (2481:100%х79,65%) Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 988,06 грн. (1976,12 грн.:100%х50%). Решта судового збору в сумі 988,06 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial