Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.05.2021 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 73314,80 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, позивач посилається на наступне. Так, 24.12.2020 р. у м. Києві на пр. Повітрофлотському, 51 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІA Cerato» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2021 відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача був пошкоджений автомобіль «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] . Після події ДТП, позивач звернувся з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», у якого відповідно до полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР8478566, станом на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований автомобіль «КІA Cerato» д.н.з. [NUMBER] . 24.02.2021 на підставі заяви, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату в розмірі 74275,60 грн. В подальшому, позивач звернувся до станції технічного обслуговування з метою здійснення фактичного ремонту транспортного засобу. Внаслідок ремонту пошкодженого автомобіля, загальна сума спричинених позивачу збитків, пов`язаних з відновлювальним ремонтом згідно Акту виконаних робіт №АТ00000132 від 22.03.2021, складеного ПП «АВТОПАТРІОТ» склала 173146,00 грн., які були понесені позивачем. Оскільки розмір завданого фактичного збитку значно перевищував здійснене страховою компанією відповідача відшкодування, позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про доплату страхового відшкодування в межах ліміту страхової відповідальності відповідача. 23.04.2021 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 25555,60 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, здійсненого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» склав 99831,20 грн. (74275,60+25555,60). Ліміт відповідальності страховика ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу страхування, за шкоду заподіяну майну становив 100000 грн. Оскільки розмір спричинених збитків становить 173146,00 грн., страховою компанією виплачене страхове відшкодування в сумі 99831,20 грн., різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 73314,80 грн., то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на підставі ч. 1 ст. 1194 ЦК України, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 07.05.2021 зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 30.07.2021, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07.02.2022 у справі залучено в якості третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 14.04.2022 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідач зазначає, що як вбачається з наданого позивачем Акту виконаних робіт №АТ-00000132 від 22.03.2021, позивач сплатив ПП «АВТОПАТРІОТ» 173146,00 грн. за ремонт свого пошкодженого автомобіля, з яких вартість робіт склала 34825,00 грн., та вартість запчастин склала 138321,00 грн. Таким чином, ПП «АВТОПАТРІОТ» було проведено ряд робіт по ремонту пошкоджень автомобіля, проте виникає сумнів чи усі пошкодження були отримані в даній ДТП, чи частина була отримана за інших обставин. Під час дефектування автомобіля позивача на ПП «АВТОПАТРІОТ» для оцінки вартості матеріального збитку не було залучено відповідача, як заінтересовану особу, через що він був позбавлений можливості захистити свої права, та пересвідчитись, що перелік робіт по усуненню пошкоджень відповідає саме тим, що пули отримані під час ДТП. Експертом НАСК «ОРАНТА» при огляді пошкоджень було визначено, що вказані деталі знаходяться у стані, технічно придатному для ремонту, і не потребують заміни на нові. З цим погодився позивач і про це не заперечував. Однак, на противагу даному факту, а Акті виконаних робіт №АТ00000132, наданому позивачем, вказані деталі вже було замінено но нові, окрім того в кошторис було додано запчастини та ремонтні роботи, яких не було визначено експертом при огляді транспортного засобу, чим було завищено загальну вартість. Крім того, відповідач зазначає, що на день ДТП він мав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданий НАСК «ОРАНТА» №АР/8478566, а також мав чинний договір добровільного комплексного страхування №0202534. Відповідно п.4 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР/8478566, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн. Згідно п.2.3 договору добровільного комплексного страхування №0202534 страхова сума за програмою «Автоцивілка XL» складає 500000 грн. Таким чином, НАСК «ОРАНТА» взяла на себе зобов`язання з відшкодування майнової шкоди, у разі її завдання відповідачем через ДТП, у загальній сумі 630000 грн. Проте, згідно розрахунку страхового відшкодування НАСК «ОРАНТА», визначеного на підставі висновку експертизи, розмір матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок ДТП, складає 99831,11, що є значно нижчим за сумарний ліміт відповідальності страховика відповідача. Таким чином, оскільки позивачем реалізовано своє право вимоги шляхом звернення до страховика відповідача, а страховик НАСК «ОРАНТА» задовольнило вимогу позивача у повному обсязі, та здійснила повне відшкодування матеріальної шкоди, делікатне зобов`язання із відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням у ДТП автомобіля позивача, являється припиненим належним виконанням, а тому позовна заява є безпідставною. 09.06.2022 до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно якої позивач зазначає наступне. Так, відповідачем у відзиві на позовну заяву, ставиться під сумнів обсяг ремонтно-відновлювальних робіт та перелік витратних запчастин, що зазначено в Акті виконаних робіт від 22.03.2021 №АТ00000132, в частині відповідності переліку пошкоджень, зафіксованих у протоколі огляду транспортного засобу від 31.12.2020 №42263. Проте, у протоколі огляду транспортного засобу від 31.12.2020 №42263 зазначено: можливі приховані пошкодження, можлива зміна ремонт висловом з ремонту на заміну на диск переднього правого колеса при підтвердженні факту зміни. Тобто, якщо виявити дефекти на прихованих частинах складників неможливо при візуальному методі обстеження КТЗ, визначення обсягів відновлювальних робіт пошкодженого КТЗ, то всі припущення щодо прихованих пошкоджень фіксується фахівцем у дослідженні. Роботи по усуненню цих пошкоджень не включаються до вартості відновлювального ремонту до підтвердження необхідності виконання ремонтних робіт. У звіті про оцінку КТЗ автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] зазначено, що звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача відносно розміру матеріального збитку КТЗ і не може бути гарантією того, що власник КТЗ зможе відремонтувати його за суму, яка дорівнює розміру матеріального збитку. Крім того, доводи відповідача про те, що його не було викликано для проведення огляду КТЗ для проведення авто товарознавчої експертизи, не є обґрунтованими, оскільки відповідачем не наведено об`єктивного підтвердження того, що його відсутність призвела до неправомірності наведених у звіті розрахунків. Позивачем неодноразово телефоном було повідомлено відповідача про час та місце проведення експертної оцінки КТЗ з метою визначення ушкоджень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Представник 3-ї особи: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника, надіслав пояснення в яких зазначив, що позивачу проведено страхове відшкодування в розмірі 99831,20 грн., при розрахунку страхового відшкодування враховано знос ТЗ, який не покривається полісом ЦВ. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 24.12.2020 р. у м. Києві на пр. Повітрофлотському, 51 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІA Cerato» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Так, [PERSON] , 24.12.2020 р. о 12 год. 00 хв., в м. Києві по пр. Повітрофлотському, 51, керуючи автомобілем марки «КІA Cerato» д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Tayota» д.р.н. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2021 р., винним у скоєнні ДТП, що сталася 24.12.2020 р., визнано [PERSON] та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Tayota» д.р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КІA Cerato» д.н.з. [NUMBER] , відповідача [PERSON] , на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР8478566. Відповідно Акту виконаних робіт №АТ00000132 від 22.03.2021, складеного ПП «АВТОПАТРІОТ» загальна сума спричинених збитків, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля марки «Tayota» д.р.н. [NUMBER] , склала 173146,00 грн. Відповідно до звіту № 42263 від 14.04.2021 року, складеного ТОВ "Гарант-АСІСТАНС" матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «Tayota» д.р.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 99831,11 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 177383,08 грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 20.04.2021 року, вартість відновлювального ремонту(без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 177383,08 грн. Розмір матеріального збитку (з урахуванням зносу деталей, що замінюються) 99831,11 грн. З метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило страхове відшкодування, з урахуванням доплати страхового відшкодування в межах ліміту страхової відповідальності відповідача у загальному розмірі 99831,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Судом враховано правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Встановлено, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодувало власнику автомобіля «Tayota» д.р.н. [NUMBER] - [PERSON] , завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 99831,20 грн. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу була застрахована за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР8478566, страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 99831,20 грн., з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: 173146,00 грн. - 99831,20 грн.= 73314,80 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довіва наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого (позивача) були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача 73314,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved