Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

02 вересня 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва 08 вересня 2021 року вимоги позовної заяви роз`єднано в самостійні провадження. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 7500 гривень щомісяця, починаючи з 01 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист був пред`явлений нею до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина та станом на 15 січня 2021 року він має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 243000 гривень. З червня 2018 року по теперішній час у зв`язку з інфляційними процесами, наслідками від COVID-19, відбулось значне подорожчання товарів і послуг. З урахуванням вікових особливостей дитини значно зросли витрати на його утримання. Зокрема, з часу присудження аліментів змінився прожитковий мінімум на житину, постійно зростають ціни на одяг та продукти. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогами про сплату аліментів у більшому розмірі, проте останній ігнорує її прохання. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів на утримання дитини з 7500 гривень до 10000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва 08 вересня 2021 року вимоги позовної заяви роз`єднано в самостійні провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 рок відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 7500 гривень щомісяця, починаючи з 01 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення 20 грудня 2019 року видано виконавчий лист. У матеріалах справи міститься довідка про неотримання аліментів, видана Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13 серпня 2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 12 лютого 2021 року по 12 серпня 2021 року згідно з виконавчим листом № 760/14355/18, виданого 20 грудня 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва. З наданої довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 28 січня 2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 28 січня 2021 року складає 243000 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначеного положення закону вказує на те, що зобов`язання по утриманню дитини мають тривалий характер, проте згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що з моменту ухвалення рішення розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Позивач посилається на те, що з червня 2018 року по теперішній час у зв`язку з інфляційними процесами, наслідками від COVID-19, відбулось значне подорожчання товарів і послуг. З урахуванням вікових особливостей дитини значно зросли витрати на його утримання. Зокрема, з часу присудження аліментів змінився прожитковий мінімум на житину, постійно зростають ціни на одяг та продукти. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. У подальшому відповідними Указами Президента України, які були затверджені Верховною Радою України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні. У зв`язку з цим, обставини, на які посилається позивач щодо зміни матеріального стану, фактично є загальновідомими та не потребують окремого доказування. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Відповідачем з часу відкриття провадження в справі та до дня ухвалення рішення судом не надавались докази на спростування вимог позивача та не заявлялось про необхідність їх витребування судом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що аліменти у розмірі 7500 гривень не відповідають потребам дитини. За таких обставин, враховуючи потреби дитини відповідного віку, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача до 10000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Позивач порушує питання не про стягнення, а про зміну розміру аліментів, тому аліменти в новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved