Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У грудні 2020 року до суду звернулась позивачка [PERSON] до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії її матір`ю [PERSON] , за весь період недоотримання з листопада 2014 року по травень 2019 року. В обґрунтування позовної заяви посилається на ті обставини, що 26 вересня 2019 року позивачка на підставі ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулась до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою та відповідними документами, оформленими згідно з чинним законодавством, для одержання пенсії, недоотриманої своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . 24 грудня 2019 року відповідачем повідомлено, що в пакеті наданих документів відсутній документ, який підтверджує факт спільного проживання з гр. [PERSON] на день її смерті, а тому пенсія може бути отримана у складі спадщини. На запит нотаріуса повідомити про наявність недоотриманої суми пенсії за весь період Пенсійний фонд повідомив суму, яка не включає не весь період, протягом якого пенсія не була отримана. Позивачка вважає, що відповідач помилково та неправомірно застосував положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що врегульовані іншою статтею цього Закону, а саме статтею 52. Тим самим її право власності було невиправдано обмежено. Вважає, що орган Пенсійного фонду України зобов`язаний був зазначити розмір пенсії з дати припинення її виплати, оформленого відповідним рішенням, по дату смерті пенсіонера включно. Крім того, факт спільного проживання зі спадкодавцем підтверджується виданим позивачці свідоцтвом про право на спадщину. На підставі викладеного звернулась за судовим захистом своїх прав. 28 грудня 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а. с. 13). 08 квітня 2021 року ухвалою суду продовжено проведення підготовчого провадження на тридцять днів (а. с. 52). 29 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 58). 12 січня 2022 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано з Добропільського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області відомості про розмір нарахованої пенсії [PERSON] , [INFO] , за період з 04 жовтня 2014 року по день смерті останньої [INFO] (а. с. 118). 05 травня 2022 року ухвалою суду заяву [PERSON] про відвід головуючого судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М. О. визнано необгрунтованою, передано справу для визначення іншого судді для вирішення питання про відвід (а. с. 140). 17 травня 2022 року ухвалою суду в задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід головуючого судді Материнко М. О. від розгляду вказаної цивільної справи відмовлено (а. с. 146). 20 травня 2022 року ухвалою судді задоволено заяву про самовідвід та передано справу до канцелярії суду для визначення головуючого судді в порядку ч. 3 ст. 14 ЦПК України (а. с. 149-150). 26 травня 2022 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави зазначену цивільну справу прийнято до провадження (а. с. 113-114). Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнає, заперечує проти позову з таких підстав. Зазначає, що в наданій позивачкою довідці щодо проживання внутрішньо переміщеної особи від 09 листопада 2017 року вказане фактичне місце проживання: [ADDRESS] , тоді як за паспортом вона зареєстрована в [ADDRESS] , а тому, на думку відповідача, відсутня необхідна умова спільного проживання з померлою особою на день смерті. Таким чином, нею не надано доказів на підтвердження факту проживання разом із померлою [PERSON] на день її смерті. Крім того, посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. На запит державного нотаріуса Дубінської Л. І. № 22/02-14 від 22 січня 2020 року Управлінням надано повідомлення від 20 березня 2020 року, згідно якого роз`яснено норми ст. 46 Закону та повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 25 вересня 2016 року по 31 травня 2019 року становить 103030,43 грн, а також роз`яснено, що розмір виплати буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з необхідним документами. Оскільки [PERSON] за відновленням виплати пенсії за життя не зверталась, недоотримана пенсія буде визначатись на дату звернення спадкоємця з необхідними документами. У зв`язку з цим, Управлінням прийнято рішення № 1 від 03 березня 2020 року про відмову у виплаті [PERSON] недоотриманої пенсії відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону, яка належала померлій [PERSON] . На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 18-19, 22-24). Позивачка [PERSON] направила до суду відповідь на відзив відповідача, в якому наголошує, що питання виплати недоотриманої пенсії в зв`язку зі смертю пенсіонера регулюється ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відповідач неправомірно застосовує до цих правовідносин положення ст. 46 цього Закону про відновлення пенсії за минулий час не в повному обсязі у зв`язку з тим, що пенсіонер своєчасно з власної вини не звертався за отриманням пенсії. Запит нотаріуса про наявність недоотриманої суми пенсії за весь період в Управлінні ПФУ проігнорували, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги (а. с. 39). У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились, в матеріалах справи містяться надані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи видно, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 жовтня 2020 року державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори Дубінською Л. І., спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 10030,43 грн., належність якої підтверджується довідкою, виданою 20 березня 2020 року за № 1600-0217-8/9635/04 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (а. с. 11). Разом із тим, 03 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було прийнято рішення № 1 про відмову у виплаті недоодержаної пенсії відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з посиланням на недотримання умови спільного проживання з померлою на день смерті, яке направлено на адресу позивачки (а. с. 8, 9). Відповідачем надано до суду довідку, з якої вбачається, що розмір призначеної та фактично отриманої пенсії [PERSON] , яка перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області за період з 25 вересня 2016 року по 31 травня 2019 року становить 103030,43 грн; довідку за період з 04 жовтня 2014 року надати немає можливості, так як [PERSON] взята на облік в ГУ ПФУ в Полтавській області з 25 вересня 2016 року (а. с. 37). Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту\~ст. 1227 ЦК України\~видно, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч. 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~та\~ст. 1227 ЦК України\~також узгоджується із положенням\~Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відтак, доводи відзиву відповідача суд вважає безпідставними, оскільки суми недоотриманої пенсії за померлим пенсіонером у порядку спадкування не можуть здійснюватися відповідно до статті 46 Закону, оскільки зміст цієї статті не може впливати на порядок спадкування. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки [PERSON] як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у спосіб, визначений позивачем шляхом стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої суми пенсії після померлого пенсіонера. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд враховує ті обставини, що в матеріалах справи з об`єктивних причин відсутній розрахунок всієї суми недоотриманої пенсії за період з листопада 2014 року по травень 2019 року, тоді як судом неодноразово вжито заходів щодо витребування таких відомостей (а. с. 118, 119, 133, 164, 165), разом із тим, позивачкою такого розрахунку теж не надано, тоді як розмір недоотриманої пенсії у виданому нотаріусом свідоцтві про право на спадщину від 29 жовтня 2020 року обмежений сумою 103030,43 гривень, у свою чергу, обґрунтованих доказів іншого розміру пенсії позивачем до суду не надано та в силу вимог ст. 81 ЦПК України не доведено. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial