Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Представник Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.08.2020 року у розмірі 31128,58 гривень станом на 29.09.2021 року, яка складається з 24231,14 грн. заборгованості за кредитом, 6897,44 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, а також судові витрати по справі в розмірі 2270,00 грн.. В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідач [PERSON] , 05.08.2020 року приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами правилами та Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил, відповідно до яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв"язку з чим, станом на 29.09.2021 року утворилась заборгованість, яка становить 31128,58 грн, та складається з: 24231,14 грн. - заборгованість за кредитом, 6897,44 - заборгованість по відсотках, 0,00 грн. - штрафи. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07 грудня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. 20.01.2022 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву АТ "Акцент Банк" разом із клопотанням про поновлення строку на подання відзиву. У відзиві вона зазначає, що підписана [PERSON] . Анкета-заява не є договором приєднання, у ній не зазначено жодної істотної умови договору, позивачем не доведено на виконання якого договору та на яких умовах банком відкрито кредитний рахунок, надані кошти, не надано також доказів відкриття на ім"я [PERSON] платіжної картки та передачі картки їй. Ухвалою суду від 25 січня 2022 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву задоволено, поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву. 15 лютого 2022 року представником позивача АТ "Акцент-Банк" подано до суду заперечення на відзив, у якому він просить позовні вимоги задовільнити, зазначає, що своїм підписом позивач підтвердила факт ознайомлення нею з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку, позичальник отримав кредитну картку, скористався коштами, а отже зобов"язаний сплачувати заборгованість, включаючи процентну ставку. Представник позивача АТ "А-Банк" в судове засідання не з"явився, в позовній заяві просив, справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явилась, представник відповідача [PERSON] . [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши виступ представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.05.2020 року [PERSON] заповнила Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладання і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. До позову представником позивача, на підтвердження своїх вимог, додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Тарифи по картці «Зелена». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за закономнадані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ « Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 05.08.2020 року процентна ставка не зазначена. Згідно із п. 1 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Тобто, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту) є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» на час підписання [PERSON] паспорта споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Тарифи по картці «Зелена». Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У наданому позивачем паспорті споживчого кредиту за програмою «кредитна картка» у графі «підпис клієнта» вказано, що [PERSON] 05.08.2020 року 13 год 42 хв цей документ підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 9366 з номера телефону [NUMBER] . Разом з тим, даний документ не можна розцінювати як такий, що визначає умови кредитного договору, яких сторони досягли при укладенні договору та які є зрозумілими для позичальника. Так, у паспорті споживчого кредиту у графі «інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживання» зазначено: базована процентна ставка 3,9 % в місяць (46,8 % річних); 3,7 % в місяць (44,4 % річних) , 3,7 % в місяць (44,4 % річних). А також вказано реальна річна процентна ставка, відсотків річних 58,23 %; 56,44 %; 54,62 %. У паспорті міститься застереження про те, що наведені обчислення процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах і в строки визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущенн, що процентна ставка та інші платежі за послугикредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. У розрахунку ж заборгованості вказано процентну ставку 44,4 % та 40,8 %, а також процентну ставку прострочену 88,8 % та 81,59999999999 %. За вказаних обставин суд вважає, що відповідачка не була ознайомлена із розміром процентної ставки за користування кредитом , оскільки дані паспорта споживчого кредиту не дають можливості встановити чи могла розуміти відповідачка про те, у якому розмірі та у які строки вона має сплачувати відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а тому саме на позивача покладається обов`язок довести ту обставину, що сторони досягли домовленості щодо всіх умов договору. У пункті 7 паспорту споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Відповідно до цього документа інформація, яка у ньому міститься зберігає чинність та є актуальною лише до 01.07.2021. Дата ж надання інформації, у тому числі і щодо розміру процентної ставки - 05.08.2020 року. Крім того, у паспорті споживчого кредиту містяться умови кредитування для трьох різних типів кредитного продукту: для картки «Універсальна» , картки «Універсальна Gold» та для картки «Зелена». Позивачем до суду не надано доказів про те, яку саме картку було видано відповідачу [PERSON] . Паспорт споживчого кредиту не є кредитним договором, який повинен укладатися сторонами відповідно до положень статей 12 та 13 Закону України «Про споживче кредитування». Анкета - заява не містить будь - якої інформації про те, на яких умовах надається кредит. За таких обставин, з огляду на відсутність домовленості між сторонами щодо умов та розміру сплати процентів, вимоги банку в частині стягнення з відповідача [PERSON] процентів за користування кредитомв розмірі 6897,44 грн, не грунтуються на законі і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, згідно якої, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом із тим, відповідно до довідки АТ "Акцент-Банк" відповідач [PERSON] 05.08.2020 року було відкрито рахунок № [NUMBER] та надана картка № [NUMBER] , видана 05.08.2020 року, строк дії до березня 2027 року. 05 серпня 2020 року на видану відповідачу картку встановлений кредитний ліміт в розмірі 19400 грн; 19.11.2020 року кредитний ліміт збільшений до 26000 грн, 31.05.2021 року кредитний ліміт зменшений до 24231,14 грн, про що свідчить довідка за лімітами АТ "Акцент-Банк". З виписки за рахунком [PERSON] за період з 05.08.2020 року по 01.02.2022 року встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної картки, здійснювала платежі, поповнювала картку. Згідно з проведеним банком розрахунком, заборгованість відповідача станом на 29.09.2021 року становить 31128,58 грн, та складається з: 24231,14 грн. - заборгованість за кредитом(тілом кредиту), 6897,44 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 0,00 грн. -заборгованість за штрафами. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання нею кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов"язків. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яким є тіло кредиту. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 24231,14 грн. Наявність вказаної заборгованості, правильність проведення розрахунку заборгованості, що здійснена позивачем відповідач належними доказами не спростувала. Враховуючи те, що [PERSON] порушила зобов"язання перед банком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого АТ «Акцент-банк» за подання позовної заяви, в сумі 2270 грн. Оскільки позов задоволено в частково, їх слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, що становить 1767,01 грн. (2270*24231,14/31128,58). На підставі викладеного,

Outcome: partial