Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (а.с.28), в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2014 09.2021 включно в сумі 63246,38 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» поставляє теплову енергією та забезпечує теплом квартиру [ADDRESS] . \~ У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за період з жовтня 2014 року по вересень 2021 року включно утворилася заборгованість в загальному розмірі 63246,38 грн, яку відповідачка в добровільному порядку погашати відмовляється. Відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с.49-51), в якому відповідачка позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» не визнала в повному обсязі, пославшись на таке. Вона не є користувачем послуг позивача, так як у 2014 році у її квартирі було встановлено автономне опалення. 15.04.2014 отримано дозвіл на відключення від централізованого опалення від органу місцевого самоврядування (комісії по вирішенню питань з автономного опалення). Протоколом № 1 від 15.04.2014 підтверджується, що присутнім на засідання комісії був директор ВО «Костянтинівкатепломережа», який знав про факт надання їй дозволу та підписував протокол. Усі необхідні узгодження, необхідні технічні роботи вона виконала та встановила автономне опалення у серпні 2014 року. Листом узгодження передбачено, що нарахування за послуги теплопостачання припиняються після встановлення та прийняття до експлуатації газового опалювального обладнання, але позивач незрозуміло з яких підстав нараховує їй оплату за послуги, собівартість якої 0 грн, по її особовому рахунку навмисно закладені неіснуючі витрати на опалення (газ, гаряча вода, витрати на заробітну плату, утримання теплотрас та інше). Заяву та копії усіх документів ще в 2014 році було направлено до позивача, але він ніяким чином не відреагував (копія заяви не збереглася). Пунктом 32.5 постанови КМУ № 630 від 21.07.2015 «Про затвердження Правил надання послуг по централізованому опаленню…» передбачено, що виробник/постачальник/виконавець послуги зобов`язаний провадити два рази на рік перевірку стану внутрішньо будинкових мереж багатоквартирного дому зі складанням відповідного акту, але це навмисно було не зроблено посадовими особами тепломережі, не було вислано представників для фіксації факт відсутності централізованого опалення та складання документального підтвердження цього факту. У відповідності зі ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи постачальних організації, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Вона стала абонентом іншої теплопостачальної організації, отримала технічні умови, згідно із якими і встановлено автономне опалення, користується послугами Управління газифікації на підставі договору про надання послуг. У відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. ВО «Костянтинівкатепломережа» укладає договори з існуючими абонентами фізичними та юридичними особами, веде базу нарахувань, перелік особистих рахунків абонентів, утримає в своєму штаті відповідні підрозділи, має ліцензію на представлення своїх послуг, керується встановленим законодавством тарифом і здійснює збір коштів на свої розрахункові рахунки. Договору, який регулює відносини між ВО «Костянтинівкатепломережа» та нею, не має. Виконавцем послуги по газовому теплопостачанню її квартири є Управління по газифікації м. Костянтинівка. Згідно із ч.2 ст. 8 Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги і разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів. Її офіційне звернення на адресу позивача проігноровано. Статтею 1-1 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що закон регулює відносини між споживачами послуг та надавачами послуг. Споживачі мають право на захист своїх прав державою; звернення до уповноважених державних органів за захистом порушених прав (ст. 4 Закону). Відповідно до ст. 5 Закону, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Вважає, що такі протизаконні дії щодо нарахувань неіснуючим споживачам згідно зі ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є нечесною підприємницькою практикою та кваліфікується законодавством як прояв недобросовісної конкуренції. Порушення її прав вбачається зі ст. 21 Закону: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитися, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Позивач просить суд стягнути заборгованість за період 2014-2021 років. Згідно зі ст.ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Таким чином, позивач не мав ніяких правових підстав для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості в цей період часу. У відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовні давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. За правилами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У якості доказу позивача надано витяг з особливого рахунку, який зареєстровано на [PERSON] . Звертає увагу, що [PERSON] стороною провадження не є, тому цей витяг неналежний доказ по справі. Зазначає, що суду надано фінансовий документи, який не відповідає дійсності по особливому рахунку невідомо з яких підстав фігурує не власник житла, хоча копію договору купівлі-продажу квартири позивач надав суду у якості доказу. У відповідності до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимого і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Єдиним доказом позивача є копії документів про готовність будинку до прийняття теплоносія, але це стосується взагалі багатоквартирного будинку, а не її, як індивідуального відповідача, на якого був зареєстрований особливий рахунок. Доказів надання послуги безпосередньо їй не надано. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив (а.с.63-68), в якому зазначив, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є обласним тепло постачальним підприємством, яке засноване на спільній власності територіальних громад і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації. До складу підприємства входять виробничі одиниці, які діють на підставі Положень та довіреностей та директорів, самостійно здійснюють фінансово - економічну діяльність та являються самостійними платниками податків. Відносини у сфері надання житлово- комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Оскільки квартира відповідачки знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднаний до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином між виробником та споживачем встановилися фактичні відносини з надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , оскільки виробник надає теплову енергію, а споживач використав послугу для задоволення власних потреб. Відповідачка зазначає, що ВО «Костянтинівкатепеломережа» не надані докази щодо надання послуг з теплопостачання. Але таке твердження не відповідає дійсності, так як суду були надані акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до мережі централізованого опалення, а саме акт від 23.10.2014; 19.10.2015; 15.10.2016; 17.10.2017; 07.11.2018; 28.10.2019; 02.11.2020. Зазначені акти укладені та підписані представниками ВО «Костянтинівкатепломережа» сумісно з працівниками балансоутримувача будинку і свідчать про надання послуг теплопостачання в якому розташована квартира відповідачки. Доказами та обґрунтуванням суми заборгованості з розрахунок який був доданий із зазначенням тарифів, опалювальної площі та норми споживання. Відповідачка зазначає, що не визнає заборгованість, оскільки в її квартирі демонтована система централізованого опалення. Порядок законного відключення чітко передбачено нормативними актами. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі та теплового вводу споживача. Згідно пункту 2 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межа квартири свідчить про надання відповідної послуги позивачем. Таким чином, в спірний період з 10.2014 по 09.2021 між позивачем та відповідачкою виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію, що підтверджують такі норми законодавства. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно із зазначеною статтею, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільна права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надав теплову енергію, а відповідачка використала надану послугу від загальних трубопроводів для задоволення власних потреб. Згідно із ст. 162 ЖК України та п. 14,17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковою територією, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 та відповідно до пунктів 18,20 постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення …» № 630 від 21.07.2005 наймач (власник) зобов`язаний самостійно та щомісяця вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку. За положеннями статті 13 ЦК України, цивільна права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово- комунального господарства. У відповідності до п. 25 Правил 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 встановлено Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення споживачів від мереж централізованого опалення (надалі Порядок 4). Так, для вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення його власник повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення. Рішення комісії оформлюється протоколом, витягом з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна організація на підставі договору із заявником. Відповідно до Порядку № 4 рішення комісії оформлюється протоколом, однак у протоколі № 1 від 15.04.2014 не відображено позитивне рішення комісії на відключення житлових приміщень від мереж централізованого опалення, а лише відображена інформація на видачу листів узгодження на отримання технічних умов на виготовлення технічного проекту. Рішення щодо надання дозволів на відключення від системи централізованого опалення не приймалося. Пунктом 2.1 Порядку № 4 передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Згідно з пунктом 2.2. Порядку № 4 комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. Відповідно до п. 2.5 Порядку № 4 відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг централізованого опалення і гарячого водопостачання та власника або наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи. Згідно пунктів 2.6, 2.7 Порядку № 4, по закінченню робіт складається Акт про відключення від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження Акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, законодавством встановлений чіткий порядок відключення від мереж централізованого теплопостачання. Крім того, наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 06.11.2007 № 169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 28.11. 2007 за № 1320/14587, у Порядок № 4 були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 234/1116/16-а, від 04.04.2018 у справі № 826/9835/16, від 15.08.2019 у справі № 210/2496/15-а (2-а/210/14/16), від 05.11.2020 у справі № 229/4116/17а. Згідно із протоколом № 1 від 15.04.2014 засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, власнику квартири [PERSON] надано лист узгодження на відключення квартири [ADDRESS] з метою отримання технічних умов для розробки індивідуального опалення. Жодного Акту затвердженого на засіданні Комісії про відключення від мереж ЦОі ГВП на адресу ВО «Костянтинівкатепломережа» не надходило. Даних щодо прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення відповідача від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, та перегляд умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, як того вимагає Порядок від 22.11.2005 № 4, у матеріалах справи не має. Тобто відсутні підстави вважати, що квартира відповідачки є такою, що відключена від централізованого теплопостачання відповідно до вимог, передбачених законодавством. Відповідачка не дотрималася вказаного порядку відключення від мереж централізованого опалення, а тому є підстави для нарахування плати за опалення в спірний період та право вимоги оплати нарахованих платежів. Щодо укладення договору між споживачем та виробником, зазначив таке. Згідно з ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання. Згідно із ст. 634 ЦК України (Договір приєднання) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналась, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналась, сторона, яка приєдналась, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов договору. На виконання вищезазначених норм права ОКП «Донецьктеплокомуненерго» було розміщено (опубліковано) проект Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення: 1.на офіційному сайті ОКП «Донецьктеплокомуненерго»; 2.на інформаційному стенді на пункті прийому виробничої одиниці за адресою: [ADDRESS] . За весь період, який підлягає стягненню, боржниця на адресу стягувача з письмовими заявами щодо укладення договору у письмовій формі або заявами з незгодою з деякими пунктами договору, не зверталася. Таким чином, боржниця приєдналася до Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення. Згідно із нормами Житлового кодексу України власник (наймач) житлового будинку (квартири) зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Крім того, згідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично спожиту теплову енергію. У відповідності з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Також, Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у справі № 233/4570/14-а виніс постанову та визнав протиправними дії виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасувати додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року. Відповідне рішення суду є у єдиному реєстрі судових рішень. Разом з тим, відповідачку було залучено в якості третьої особи по справі № 233/4570/14-а, та винесено постанову, якою визнано протиправними дії виконавчого комітету Костянтинівської міської ради в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасовано додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п.3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року. Зазначені обставини підтверджують недотримання відповідачем в спірний період встановлених законом норм щодо відключення від мереж централізованого теплопостачання. В зв`язку з чим, вважає відзив на позовну заяву неаргументованим. Відповідачкою подані заперечення (а.с.86-87), в яких остання зазначила, що позивачем процитовано документи, зміни в які внесено в 2015-2019 роках. Факт відключення її квартири від мереж централізованого опалення підтверджено у 2014 році. Згідно із ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Але позивач виклав свої доводи щодо тарифів, договору приєднання, нової процедури відключення від тепломережі на підставі вимог, яких не існувало на 2014 рік. Позивачем вказано, що споживач повинен направляти тепломережі якісь акти, але це нові технічні вимоги, які були відсутні у 2014 році. Також процитовано вимоги нового Порядку відключення (прийнятого у 2019 році). Позивач не надав належну виписку з особового рахунку, але вона звертала на це увагу суду та позивача у відзиві на позовну заяву. Немає відповіді, чому представники позивача не з`являлися на її офіційні виклики та не провадили два рази на рік перевірку стану внутрішньо будинкових мереж багатоквартирного будинку зі складання відповідного акту, як це передбачено вимогами Пунктом 32.5 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг по централізованому опаленню…». Вказується, що відповідач не звертався до позивача офіційно з факту відсутності системи опалення, що також є неправдою, але в якості доказу позивача суду надані документи, підтверджуючі сам факт надання їй дозволу на встановлення автономного опалення (список заявлений граждан, рассмотренных Комиссией по вопросу выдачи разрешений на устройство индивидуального отопления и отключения от ЦО додаток 2 до відповіді на відзив). Також, станом на 2014 рік існував Регламент роботи Комісії по автономному опаленню, згідно із яким на комісії розглядалися питання споживачів, які вже були відокремлені від мереж централізованого опалення. Позивач подав письмові пояснення (а.с.92-94), в яких зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв порядок законного відключення, а саме «Порядок законного відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», який затверджено Наказом № 4 від 22.11.2005, затвердженого в міністерстві юстиції України від 09 грудня 2005 року за № 1478/11758». Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Це право не є абсолютним, воно може бути реалізоване за певних умов. Питання відключення від мережі централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. 11 листопада 2015 року судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України винесено Постанову про правомірність в задоволенні аналогічних позовних вимог та висловлено правову позицію у справі № 6-1192 цс15, відповідно до якої «Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється», «відповідно до пунктів 25,26,30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарство», «самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання». Будь-яких доказів щодо отримання відповідного дозволу, як того вимагає діюче законодавство, на відключення від мереж централізованого опалення, відповідачка не надала. Крім того, Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у справі № 233/4570/14-а було винесено постанову, якою визнано протиправними дії Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасовано додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року. Відповідне рішення суду є у Єдиному реєстрі судових рішень. Разом з тим, відповідачку було залучено в якості третьої особи по справі № 233/4570/14-а, та винесено постанову та визнано протиправними дії виконавчого комітету Костянтинівської міської ради в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасовано додаток № 3 до протоколу №1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року. Щодо зазначення у останньому абзаці листа 1 відповіді на відзив ПІБ « [PERSON] », пояснює, що було допущено описку, зазначена відповідь на відзив адресована виключно відповідачу по справі № 233/4950/21 [PERSON] . Також просив врахувати, що між КП «СЕЗ» та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» укладено договір від 18.06.2009 № 81-Юр, який є діючим на сьогоднішній день, відповідно до умов якого виробник (ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа») незалежно від форми власності, для забезпечення населення послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання цілодобово чи за графіком відповідно до діючих норм до точки розподілу зовнішньої стіни будинку. Виконавець забезпечує розподіл, регулювання, подачу теплової енергії за графіком відповідно до діючих норм, для забезпечення централізованого опалення та гарячого водопостачання у середині будинку, здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж. Для реалізації умов договору виробник приймає на себе зобов`язання поставляти теплову енергію для забезпечення централізованого опалення виконавцю відповідно до діючих норм до точки розподілу зовнішньої стіни будинку. Із змісту зазначеного договору вбачається, що саме КП «СЕЗ», а не ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа», є особою, до обов`язків якої належить забезпечення якісного функціонування внутрішньо будинкової та внутрішньо квартирної системи централізованого опалення, тобто саме КП «СЕЗ» наділено повноваженнями регулювати відносини власників квартир щодо отримання якісних послуг з централізованого опалення в межах квартири та будинку. Також надав належну виписку з особового № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.11.2021 відкрито провадження у справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.17). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.12.2021 у цій справі замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , судовий розгляд справи відкладено, сторонам встановлені строки на подання заяв по суті. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2022 частково задоволено клопотання відповідачки [PERSON] про витребування доказів (а.с.108-109). Представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, її неявка згідно із ст. 223 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» в період часу з 10.2014 по 09.2021 постачало централізоване опалення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідачки (а.с.104-105); копія Договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2001 р/№3972, згідно із яким [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] ; акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення від 23 жовтня 2014 року, 19 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 07 листопада 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 9-12). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-1У, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УШ, який набрав чинності 10.12.2017(далі Закон № 2189-УШ), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідачка не сплачувала вартість послуг з централізованого опалення та згідно із довідкою про розрахунок суми боргу заборгованість відповідачки перед позивачем за період жовтня 2014 року по вересень 2021 року складає 63246,38 грн.(а.с.104-105). У відзиві на позовну заяву, відповідачкою зроблено заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав такий правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 28 жовтня 2021 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з жовтня 2014 року по вересень 2021 року відповідачка не здійснювала оплат за надані послуги з теплопостачання, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за надані послуги теплопостачання у межах строку позовної давності за період з листопада 2018 року по вересень 2021 року включно в розмірі 31603,90 грн, відмовивши у задоволенні позовних вимог за період з жовтня 2014 року по жовтень 2018 року включно. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що послуг позивача вона не отримувала у зв`язку з тим що її квартира відключена від систем централізованого опалення і послугами позивача вона не користується з огляду на таке. За положеннями частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1\~Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2\~Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж\~централізованого опалення та постачання гарячої\~\~води при відмові споживачів від централізованого\~\~теплопостачання, затверджених\~наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від\~ 22 листопада 2005 року № 4\~установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169\~було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідачкою суду не надано доказів, зокрема копії рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення належної їй квартири від системи централізованого опалення, яке б засвідчувало факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання їй послуг з постачання тепла. Надані ж відповідачкою Протокол № 1 засідання комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення від 15.04.2014 (а.с.55); Додаток № 3 до протоколу № 1 від 15.04.2004 (а.с.55 зворот); Лист узгодження на отримання технічних умов служб, для виготовлення проекту на влаштування автономного опалення в приміщенням багатоквартирних будинків, виданий на підставі додатку № 3 до протоколу № 1 від 15.04.2014 (а.с.57); Акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВС від 19.04.2014 (а.с.58) не є рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення квартири відповідачки від системи централізованого опалення, а тому вони не можуть бути доказами на підтвердження правомірності відключення квартири від мереж центрального теплопостачання. Так, з протоколу № 1 від 15.04.2014 засідання комісії по вирішенню питань відключення окремого житлового будинку (будинків) від централізованого опалення та влаштування індивідуального (автономного) опалення (а.с.55) та додатку № 3 до нього (а.с.55 зворот), а саме з пункту 3 цього протоколу та додатку № 3 вбачається, що комісією вирішено питання лише про видачу [PERSON] листів погодження на отримання\~ технічних умов служб для виготовлення проекту на влаштування індивідуального (автономного) опалення та відключення від центрального опалення в приміщеннях багатоповерхових будинків (додаток № 3), а не про надання дозволу на відключення квартири відповідачки від мережі централізованого опалення. Тим більше, що постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року № 233/4570/14-а, визнані протиправними дії Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасовано додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року (а.с. 43-45). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року залишено без змін (відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень). Отже, додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року є скасованими у судовому порядку. \~ Відповідно\~до п.\~10.2\~постанови Пленуму\~Вищого адміністративного\~суду України\~від 20.05.2013\~№ 7\~«Про судове\~рішення в\~адміністративній справі», скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Виходячи з вищенаведених роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, такий акт суб`єкта владних повноважень не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акту. Суд також не приймає до уваги посилання відповідачки на рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 19.01.2011 № 58, яким затверджені Порядок відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного опалення), створено Комісію по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення, затверджено Порядок про роботу комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення, оскільки зазначений Порядок регулює діяльність Комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення та не містить інформації щодо надання про відключення квартири відповідачки від системи централізованого опалення, тобто такий доказ є неналежним доказом у цій справі. Отже, оскільки відповідачка відключилася від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах строків позовної давності. Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки щодо відсутності договірних відносин між нею та позивачем, з огляду на таке. Згідно із ч.1\~статті 13 ЦК України\~особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. \~ \~Цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки\~(ч.1\~ст.11\~ЦК України). Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1)\~договори та\~інші правочини; 4)\~інші юридичні\~факти (ч.2\~ст.11\~ЦК України). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.3 ст.11 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). \~ \~\~\~Частиною\~першої статті\~6\~Закону № 2189-УШ визначено, що учасниками правовідносин\~у\~сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг\~є: споживачі\~(індивідуальні\~та\~колективні); управитель; виконавці\~комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2189-УШ). Частиною 1\~ст.\~12\~Закону №\~2189-УШ\~встановлено,\~що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до частини\~першої статті\~13,\~пункту 5\~частини 2\~статті 7\~Закону №\~2189-УШ, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. \~ \~\~\~ \~\~Частиною 2\~статті\~9 Закону № 2189-УШ\~встановлено,\~що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки щодо не здійснення позивачем два рази на рік перевірки стану внутрішньо будинкових мереж багатоквартирного будинку зі складання відповідного акту та відхиляє їх з огляду на таке. Так, 18.06.2019 між КП «СЕЗ» та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» укладено договір від 18.06.2009 № 81-Юр (а.с.95-98), який є діючим на сьогоднішній день, відповідно до умов якого виробник (ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа») забезпечує постачання теплової енергії у багатоквартирний житловий фонд виконавця (КП «СЕЗ») незалежно від форми власності, для забезпечення населення послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання цілодобово чи за графіком відповідно до діючих норм до точки розподілу зовнішньої стіни будинку. Виконавець забезпечує розподіл, регулювання, подачу теплової енергії за графіком відповідно до діючих норм, для забезпечення централізованого опалення та гарячого водопостачання у середині будинку, здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж. Для реалізації умов договору виробник приймає на себе зобов`язання поставляти теплову енергію для забезпечення централізованого опалення виконавцю відповідно до діючих норм до точки розподілу зовнішньої стіни будинку. Тобто, із змісту зазначеного договору вбачається, що саме КП «СЕЗ», а не ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа», є особою, до обов`язків якої належить забезпечення якісного функціонування внутрішньо будинкової та внутрішньо квартирної системи централізованого опалення, а саме КП «СЕЗ» наділено повноваженнями регулювати відносини власників квартир щодо отримання якісних послуг з централізованого опалення в межах квартири та будинку. За таких обставин, позов належить задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог та враховуючи сплату позивачем судового збору в мінімальному розмірі, який встановлено Законом України «Про судовий збір», присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial