Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 вересня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсервісбуд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, понесених збитків, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача вартість ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 9\~151 ,00 грн.; вартість проведення експертного дослідження у розмірі 3\~000,00 грн.; витрати по оплаті юридичних послуг у розмірі 13\~830,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 25\~000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. В обґрунтування поданої позовної заяви [PERSON] посилався на те, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу на праві власності. 29 січня та 30 квітня 2021 року відбулось залиття його квартири у зв`язку із недбалим ставленням до сантехнічного обладнання мешканцями квартири [ADDRESS] , яка розташована над квартирою позивача. Квартира [ADDRESS] належить ТОВ «Інтерсервісбуд». Факт залиття квартири підтверджується відповідними актами № 06 від 29 січня 2021 року та № 27 від 30 квітня 2021 року. З метою визначення вартості спричинених залиттям збитків позивач звернувся до ТОВ НВП «Фінансова та технічна експертиза» де було складено звіт про оцінку майна. Відповідно до висновку ТОВ НВП «Фінансова та технічна експертиза» збитки, що завдані внаслідок затоплення затоплення квартири [ADDRESS] становить 9\~151,00 грн. Оскільки відповідач відмовляється відшкодувати завдані збитки, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом (а.с.1-10). 19 жовтня 2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача заначив, що позовні вимоги є необгрунтованими, так як основані на неналежних та недопустимих доказах. Не доведено та належним чином не зафіксовано , в чому саме полягало винне діяння власника квартири [ADDRESS] , яким чином це вплинуло на настання негативних наслідків для позивача у вигляді завдання як матеріальної так і моральної шкоди, не доведено її розміру у зв`язку із тим, що додатки до позовної заяви складені з суттєвим порушенням встановленого законом порядку (а.с. 71-78). 28 жовтня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти обставин, викладених у відзиві та підтримав заявлені позовні вимоги (а.с. 91-92). 10 листопада 2021 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній підтримав обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 99-104). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 вересня 2021 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с. 65-66). Ухвалою судді від 07 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсервісбуд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, понесених збитків (а.с. 67-68). Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість та підтвердив той факт, що ТОВ «Інтерсервісбуд» є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109). Крім того, у судових засіданнях були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] сусіди позивача, які хоча й не бачили, як відбулося затоплення його квартири та безпосередніми очевидцями цього процесу не були, проте на запрошення позивача відвідували його квартиру та бачили сліди затоплення його квартири з розташованої від неї на поверх вище квартири в цьому будинку та наслідки цього затоплення: пошкодження стелі, стін, підлоги та оздоблення квартири. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1999 року № 67п-87-174 (а.с. 59). 29 січня 2021 року та 30 квітня 2021 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] , що підтверджується актами № 06 від 29 січня 2021 року та № 27 від 30 квітня 2021 року, які було складено комісією у складі: майстра технічної дільниці № 3 [PERSON] та слюсара-сантехніка [PERSON] КП «Жилкомсервіс-14 ДМР». Причиною залиття є недбале ставлення до сантехнічного обладнання вище розташованої квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). У судовому засіданні від 22 листопада 2021 року представник відповідача підтвердив той факт, що ТОВ «Інтерсервісбуд» є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109). Таким чином, суд приходить висновку, що затоплення квартири позивача сталося з вини відповідача. З метою визначення вартості спричинених залиттям збитків позивач звернувся до ТОВ НВП «Фінансова та технічна експертиза» де було складено звіт про оцінку майна. Вартість послуги склала 3000 грн. (а.с. 17). Відповідно до висновку ТОВ НВП «Фінансова та технічна експертиза» збитки, що завдані внаслідок затоплення затоплення квартири [ADDRESS] становить 9\~151,00 грн. (а.с. 18-57). Оскільки відповідач відмовляється відшкодувати завдані збитки, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, власник квартири зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання шкоди. Згідно із частиною першою статті 15, пунктів 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що позов у частині заявлених вимог про відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки розмір матеріальної шкоди доведений. Крім того, задоволенню також підлягає вимога про стягнення з відповідача вартості проведення експертного дослідження у розмірі 3\~000,00 грн., оскільки є доведеною та підтверджується рахунком №О-023/2021 від 17 червня 2021 року на суму 3 000,00 грн. (а.с. 17) Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом пунктів 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що позивачу завдано душевних страждань у зв`язку із залиттям квартири, неможливістю повною мірою використовувати своє житло для повноцінного проживання його сім`ї, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка за змістом наведених вище положень нормативно-правових актів підлягає відшкодуванню із відповідача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є підставною, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, глибини перенесених ним фізичних і душевних страждань, їх довготривалий характер, та вважає, що достатнім та справедливим про відшкодування відповідачем на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., а що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 13\~830,00 грн., то представником позивача на підтвердження факту отримання юридичних послуг надано лише копію договору про надання юридичних послуг, а докази сплати коштів за таку допомогу в матеріалах справи відсутні. Наявні в матеріалах справи копії чеків на загальну суму 13 830,00 грн. не можуть підтвердити факт оплати саме [PERSON] такої суми за юридичні послуги. З оглядну на вищевказане, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні такої вимоги у зв`язку із недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене та

Outcome: partial