Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 50,1 кв.м., допоміжною площею 30,1 кв.м., загальною площею приміщень 95,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай, свердловина, огорожа. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у період перебування з відповідачем у шлюбі, а саме з 18 серпня 2014 року до 01 листопада 2016 року, був придбаний житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що даний будинок купувався за її власні кошти, оскільки ще до шлюбу, 29 січня 2014 року вона продала належну їй 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] за 98200 грн., а 23 січня 2016 року, тобто в період перебування з відповідачем у шлюбі, був придбаний вказаний житловий будинок за 70000 грн. В зв`язку з чим, позивачка просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на вищевказаний житловий будинок. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Богуславська міська рада в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 18 серпня 2014 року до 01 листопада 2016 року позивачка [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі зареєстрованому 18 серпня 2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №75, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 18.08.2014 (а.с. 6). 01 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується\~ копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданим 01.11.2016 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №36. При розірванні шлюбу з [PERSON] позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). 29 січня 2014 року позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 29 січня 2014 року передала у власність (продала) за 98 200 (дев`яносто вісім тисяч двісті) гривень [PERSON] 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Згідно вказаного договору 1/2 частини житлового будинку належала продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1985, посвідченого Богуславською державною нотаріальною конторою Київської області, за реєстровим №8836.\~ 23 січня 2016 року позивачка уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого придбала житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 50,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай, свердловина, огорожа. Договір посвідчено приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Білик М.В., та зареєстровано в реєстрі за № 25. Купівлю житлового будинку здійснено за 70 000 (сімдесят тисяч) гривень (а.с. 33-34). Із виписки з рішення другої сесії сьомого скликання Саварської сільської ради № 14 від 10.12.2015, вбачається що згідно даного рішення вулицю "Радянська" в с. Саварка Богуславського району Київської області перейменовано на вулицю " [PERSON] ". Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №52298384 від 29.01.2016, вбачається що за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 23). За даними технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] , який складено 13.10.2015 товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехексперт», у господарстві [PERSON] є житловий будинок з такими технічними характеристиками: будинок житловий 1987 року забудови, загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 50,1 кв.м., допоміжною площею 30,1 кв.м., загальною площею приміщень 95,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай, свердловина, огорожа. Згідно звіту про оцінку майна складеного 29.04.2021 СОД ФОП [PERSON] , дійсна інвентарна вартість будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , станом на 29 квітня 2021 року складає 136 330 (сто тридцять шість тисяч триста тридцять) гривень 00 коп. На даний час позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає у вказаному житловому будинку (а.с. 2-4, 5). Після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] відносин не підтримувала, не спілкувалася, що підтверджується довідкою Саварського Старостинського округу\~ №11 Богуславської міської ради (а.с. 8). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії № [NUMBER] від 21.01.2020, виданим відповідним компетентним органом\~ - 99200002 відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАЦС м. Севастополя (а.с. 54). Як слідує з відповіді державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори Полковнікової Т.А., наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.04.2022, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася (а.с. 61). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч.1 ст. 61 Сімейного кодексу України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Cтатус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року (справа №6-399-цс17). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Фактична належність позивачці [PERSON] всього житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідчено 23 січня 2016 року приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Білик М.В., зареєстровано в реєстрі за № 25, та копією витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №52298384 від 29 січня 2016 року. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказаний житловий будинок позивачка придбала за особисті кошти які вона отримала від реалізації 1/2 частини іншого належного їй житлового будинку, що не заперечується відповідачем він є її особистою приватною власністю відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 681 гривню 65 копійок.

Outcome: approved