Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 квітня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 341. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 22 квітня 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Починаючи з 2018 року позивачка виїхала разом з дітьми та відповідачем на тимчасове проживання до Іспанії, 2,5 роки подружжя проживають окремо та не мають жодних відносин як чоловік та дружина, відповідач спілкується , що виключно по телефону, сімейними проблемами та справами не переймається, вважає, що подальше перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить інтересам, оскільки фактичні шлюбні відносини відсутні, подружжя не ведуть спільний бюджетта стали чужими один одного. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Відповідач надав відзив на позовну заяву заяву в якому зазначив, що за 22 роки спільного життя між сторонами панувала атмосфера повної довіри і взаєрозомуння, тому вважав, що жінка зможе перенести розлуку. Підтримував сім`ю, висилаючи різноманітні посилки, відкривав карткові рахунки в банку і за можливості підтримував жінку та дітей. За час перебування окремо від сім`ї перебував у впевненості про міцність відносин і очікуванні повернення. Любить дружини і не хоче розлучатися. Представником позивача надано відповідь на відзив в якому зазначив, що позивач ознайомившись з відзивом, вважає, що шлюб між сторонами більше зберегти неможливо, сторони по суті є чужими людьми один одному, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, проблемами один одного не переймаються. Просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 22 квітня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 341./а.с.8/. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно змісту позовної заяви та відповіді на відзив, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що позивач та відповідач тривалий час не проживають однією сім`єю, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім`я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити їх інтересам, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved