Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

14 червня 2021 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за розпискою від 15 травня 2014 року в розмірі 235290 грн. 42 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2352 грн. 91 коп.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 травня 2014 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 235290 грн. 42 коп., що станом на 15 травня 2014 року по курсу НБУ еквівалентно 20000 доларам США. Строк погашення заборгованості визначено 15 травня 2016 року включно, проте всупереч наведеному, відповідач свої зобов`язання не виконав ні у строк, обумовлений договором позики, ні по день звернення до суду з даним позовом. Наведене стало підставою для звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 02 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзиву на позов не подав, заяв, клопотань чи доказів погашення наявного боргу до суду не подав. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Натомість представник позивача подав заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Згідно ч. 2-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 15 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, на підставі якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 235290 грн. 42 коп., що по курсу НБУ еквівалентно 20000 доларам США. Строк погашення заборгованості визначено 15 травня 2016 року включно. У ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 14 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а його укладення у належній формі може бути підтверджено як договором, так і розпискою позичальника. Відповідно вимог ст. 1049, 1048 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Однак, відповідач свої зобов`язання за борговою розпискою від 15 травня 2014 року не виконав, грошові кошти [PERSON] в розмірі 235290 грн. 42 коп.. не повернув. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на вказане, та встановлені обставини, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути в судовому порядку борг за договором позики від 15 травня 2014 року в розмірі 235290 грн. 42 коп.. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 2352 грн. 91 коп.. Наведене підтверджується квитанцією № 0.0.2162001905.1 від 15 червня 2021 року. З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2352 грн. 91 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved