Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів, як спадкоємців померлого кредитора [PERSON] , на його користь заборгованість у розмірі 12250,86 гривень за кредитним договором № б/н від 28.04.2011 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 квітня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала внаслідок чого станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором становила 12 250,86 грн., з яких 12250,86 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. 19 березня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу Четвертої запорізької державної нотаріальної контори заяву про наявність майнових вимог до спадкоємців. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на наведене, а також те, що [PERSON] та [PERSON] добровільно\~\~не погасили заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», позивач просив стягнути з відповідачів , як спадкоємців після смерті [PERSON] , заборгованість за кредитним договором у розмірі 12\~250,86 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року визнано явку представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання обов`язковою. Разом з тим, представник позивача в наданому суду клопотанні наполягав на розгляд справи у його відсутність. Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (995_004), ратифікованої Законом від\~17.07.97\~N\~475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 01 березня 2018 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Літвінюк проти України» («Litvinyuk v. Ukraine», заява № 55109/08) (далі також - Рішення) щодо надмірної тривалості провадження у справі та відсутності ефективного засобу юридичного захисту позивачки від такої тривалості. У резолютивній частині Рішення ЄСПЛ вказав, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція). ЄСПЛ, зокрема, дійшов висновку, що період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатися як частина розгляду справи та вирішення спору щодо прав й обов`язків цивільного характеру. ЄСПЛ аналізував період провадження у справі тривалістю чотири роки та вісім місяців у трьох інстанціях, який розпочався 2 лютого 2007 року (після ухвалення ЄСПЛ рішення за першою заявою позивачки - № 9724/03) і завершився 5 жовтня 2011 року (постановленням Верховним Судом України відповідної ухвали). ЄСПЛ дійшов висновку, що тривалість провадження була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку». Враховуючи вищенаведене, тривалість перебування зазначеної справи в провадженні суду, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачі , належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили , відзив на позов не надали , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачів на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] \~укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання\~ [PERSON] \~заяви б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В подальшому, встановлений кредитний ліміт неодноразово змінювався, зокрема, 13 жовтня 2017 року позичальнику було збільшено кредитний ліміт до 20\~000,00 грн.. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] .. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 16 жовтня 2019 року, тобто на дату смерті, утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 12\~250,86 грн. (прострочене тіло кредиту). 19 березня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу Четвертої запорізької державної нотаріальної контори заяву про наявність майнових вимог до спадкоємців [PERSON] . Спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», спадкоємці [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.09.2020 № 04-07/3/13801 [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою зареєстровані також: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До копії паспорта померлої [PERSON] внесено особливі відмітки про те, що вона має синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також перебуває у шлюбі з [PERSON] з 07 серпня 1982 року . Таким чином , судом встановлено , що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України\~не звернулися із заявою про відмову від прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Відповідно до змісту\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Згідно з приписами\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя\~статті 1268 ЦК України). Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). За змістом частини першої\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.\~\~ Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою\~статті 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої\~статті 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. Судом при розгляді вказаної справи встановлено наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємців померлої [PERSON] , \~\~, факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] її синами [PERSON] та [PERSON] та чоловіком [PERSON] ..При цьому суд зауважує, що позовні вимоги до [PERSON] , як спадкоємця за законом після смерті матері [PERSON] позивачем не заявлялися. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного\~статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, на яку посилався заявник на обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. У постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц Верховний Суд вказав, що «встановивши, що за спадкодавцем зареєстроване нерухоме та рухоме майно, суди дійшли помилкового висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю\~\~за життя належало рухоме чи нерухоме майно.\~Суди під час вирішення спору не встановили обставин, що мають значення для справи на підставі належних та допустимих доказів, не надали належної правової оцінки усім доказам у сукупності та залишили поза увагою, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». У постанові від 18 вересня 2019 року справі № 336/7643/18 Верховний Суд дійшов висновку, що вирішуючи спір,\~суди не дослідили наявність обставин, якими банк обґрунтовував свої вимоги, зокрема, фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, та правовий статус житла, у якому відповідач проживав разом із боржником на час відкриття спадщини.З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції визнав передчасними висновки судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем обставин, на які він посилався на обґрунтування своїх вимог та вказав, що суди\~\~фактично не розглянули позов про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, залишили спір невирішеним. У справі № 306/2000/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вирішуючи спір по суті, суди не з`ясували правовий статус будинку, хто є його власником та чи увійшов цей будинок до спадкового майна, таким чином не встановили усіх обставин справи, які необхідні для правильного її вирішення, не перевірили належно доводи банку, формально відмовили у задоволенні його позову, констатувавши факт недоведеності одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна через відсутність даних про наявність спадкового майна та спадкоємців, які його прийняли. Ураховуючи наведене, а також те, що відповідачі до суду не з`являлися , відзив на позов не надали , жодних доказів на підтвердження наявності спадкового майна та його вартості не надали , не спростувавши доводи позивача щодо меж відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зі спадкоємців боржника, до яких заявлено позовні вимоги , заборгованості. При цьому, з урахуванням того, що відповідно до\~статті 1278\~ЦК України\~частки\~кожного\~спадкоємця у\~спадщині\~\~є рівними,\~судом\~встановлено ,\~що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість , що складає 1/3 частки суми боргу в розмірі 4083,62 грн. ( 12250,86 грн. / 3), частково задовольнивши позовні вимоги. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідачів судовий збір пропорційно розміру задоволенипх позовних вимог в сумі по 756,68 гривень з кожного.

Outcome: partial