Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа територіальна громада села Добрівляни в особі Ходорівської міської ради Львівської області в якій просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №016151 від 18.10.1996 виданого на ім`я « [PERSON] » та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Загірочківської сільської ради, площею 1,35 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 016151 від 18.10.1996 виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації № 602 від 25.09.1996 та зареєстрованого в книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Загірочківській сільській раді за № 105. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що [INFO] у с. Добрівляни Жидачівського району Львівської області помер дідусь позивачки по батьковій лінії [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Загірочківської сільської ради, площею 1,35 умовних кадастрових гектари, належне померлому, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №016151 від 18.10.1996. [PERSON] проживав і був зареєстрований у с. Добрівляни Стрийського району (колишнього Жидачівського) Львівської області до дня своєї смерті. На момент смерті разом з ним була зареєстрована і проживала дружина - [PERSON] . Оскільки заповіту [PERSON] не залишав, то спадкування відбулося за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом були дружина покійного - [PERSON] та діти покійного - [PERSON] і [PERSON] [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, оскільки не вчиняли дій, щодо її прийняття. Натомість [PERSON] постійно проживала із чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вона вважається такою, що прийняла спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Юридично спадкові права [PERSON] не оформляла. [INFO] у с. Добрівляни померла бабуся позивачки по батьковій лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Загірочківської сільської ради, площею 1,35 умовних кадастрових гектари, що вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак юридично не оформила. Від імені [PERSON] у виконкомі Загірочківської сільської ради було посвідчено заповіт №53 від 12.05.1997 в користь [PERSON] , яка вступила у володіння спадковим майном в шестимісячний термін. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом були діти покійної - [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] , однак вони спадщину не прийняли, оскільки не вчиняли дій, щодо її прийняття. Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину, а тому 10.11.2021 звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріальну округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва. Причиною відмови стала відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Загірочківської сільської ради, право на яку належало спадкодавцю і входило у склад спадщини. Окрім того, із ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) вбачається, що власником паю записано [PERSON] , а у свідоцтві про смерть дідуся позивачки, такий вказаний як [PERSON] . В даному випадку право позивачки на спадкове майно не визнається, оскільки вона не може пред`явити оригінал сертифікату на право на земельну частку пай, бо такий втрачено. За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу, а також із вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 03.12.2021 цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.01.2022 /а.с.31-32/. 05.01.2022 року справу знято із розгляду у зв`язку із відрядженням судді /а.с.48/. Ухвалою суду від 15.02.2022 підготовче судове засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду на 14.03.2022 /а.с.54-55/. Ухвалою суду від 14.03.2022 у зв`язку з заявленим клопотанням представника позивачки адвоката Яременка І.О. справу розглядом відкладено на 21.04.2022 /а.с.62/. Ухвалою суду від 21.04.2022 у зв`язку із неявкою сторін справу розглядом відкладено на 23.05.2022 /а.с.69/. Ухвалою суду від 23.05.2022 у зв`язку із неявкою сторін справу розглядом відкладено на 14.06.2022 /а.с.77/. Розгляд справи по суті відбувся 14.06.2021 за участю позивачки [PERSON] та її представника адвоката Яременка І.О. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні 14.06.2022 позивачка [PERSON] та її представник адвокат Яременка І.О. заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Ходорівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, також повідомляє про відсутність на час розгляду справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення позовних вимог. В судовому засіданні [PERSON] та позивачка [PERSON] , які були допитані в якості свідків, пояснили, що позивачка вступила в управління спадковим майном у піврічний термін після смерті її бабусі [PERSON] . Також ствердили, що дідуся позивачки звали [PERSON] , а також те, що останньому належало право на земельну частку пай на території Загірочківської сільської ради. Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 23.02.2021 №21-13-0.22-20/104-21, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Загірочківській сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №016151 від 18.10.1996 на [PERSON] . Реєстраційний номер 105. Площа земельної ділянки - 1,35 умовних кадастрових гектари. Підстава видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №602 від 25.09.1996. Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавалися /а. с.16/. Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №016151 від 18.10.1996, [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) в майні ССП "Загірочко" на території Загірочківської сільської ради, площею 1,35 умовних кадастрових гектари /а. с.17/. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.11.1949, [PERSON] народився [INFO] в м. Дрогобич Львівської області, а його були є [PERSON] та [PERSON] /а. с.10/. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.03.1965, [PERSON] народилася [INFO] в с. Добрівляни Жидачівського району Львівської області, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.11/. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 22.01.2002, [PERSON] та [PERSON] одружилися 22.01.2002 в Бортниківській сільській раді Жидачівського району Львівської області, а після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . /а. с.12/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого вдруге 21.07.2020, [PERSON] помер [INFO] в с. Добрівляни Жидачівського району у віці 84 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №4 /а. с.13/. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №334 від 25.10.2021, [PERSON] проживав і був зареєстрований у с. Добрівляни Стрийського району (колишнього Жидачівського) Львівської області до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Заповіт у виконкомі сільської ради не посвідчувався. На момент смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована і проживала дружина - [PERSON] /а. с.14/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №65309847 від 24.06.2021, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася /а. с.15/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого вдруге 20.07.2021, [PERSON] померла [INFO] в с. Добрівляни Жидачівського району у віці 91 рік, про що зроблено відповідний актовий запис №13 /а. с.19/. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №335 від 25.10.2021, [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Заповіт у виконкомі сільської ради не змінений і не скасований. [PERSON] - внука- вступила у володіння спадковим майном в шестимісячний строк /а. с.20/. Відповідно до заповіту від 12.05.1997, посвідченого секретарем виконкому Загірочківської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №53, [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла увесь земельний та майновий пай, що їй належить і на що вона за законом буде мати право - [PERSON] /а. с.21/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №66926305 від 21.10.2021, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася /а. с.22/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16.08.2021, [PERSON] помер [INFO] в с. Бортники Стрийського району Львівської області у віці 83 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №341 /а. с.23/. Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу А.Посацької №110/02-31 від 10.11.2021, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки на території Загірочківської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном /а. с.24/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №016151 від 18.10.1996, підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу позивачці [PERSON] необхідно для юридичного оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки остання на підставі ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги. Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавці [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі ст. 549 ЦК УРСР своєчасно та належним чином. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved