Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Старосинявського районного суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,2416 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824485000:03:002:0070, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №096566 від 12 вересня 2005 року. Щодо вказаної земельної ділянки було укладено договір оренди із ПрАТ «Райз-Максимко» в грудні 2010 року на строк 10 років до 29 грудня 2020 року. 01 вересня 2017 року у договір оренди внесено зміни в частині зміни орендаря з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «Поділля Агропродукт», а термін дії договору залишився без змін. У грудні 2020 року позивачем направлено відповідачу повідомлення про припинення договору оренди, однак на час звернення до суду з позовом земельна ділянка не повернута та продовжує перебувати у користуванні відповідача. У 2021 році [PERSON] стало відомо із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність додаткової угоди до договору оренди землі, відповідно до якої продовжено договір оренди до 01 жовтня 2027 року. Позивач зазначає, що додаткової угоди до договору оренди землі від 01 жовтня 2020 року, відповідно до якої продовжено договір оренди, із відповідачем не підписувала, волевиявлення на укладення такої угоди не виявляла, та про наявність додаткової угоди дізналась із Державного реєстру речових прав, жодних домовленостей із відповідачем щодо укладення додаткової угоди не було. Оскільки позивач, як власник земельної ділянки, жодних додаткових угод із відповідачем не підписувала, умови її не погоджувала, тому вказаний правочин є неукладеним, а земельна ділянка перебуває у незаконному володінні відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт», що створює перешкоди позивачу вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] просить усунути їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 2,2416 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824485000:03:002:0070, та зобов`язати відповідача повернути їй вказану земельну ділянку. Ухвалою судді від 16 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивача та витребувано від відповідача оригінал додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі від 29 грудня 2010 року стосовно земельної ділянки кадастровий номер 6824485000:03:002:0070, укладеної між [PERSON] та ТОВ «Поділля Агропродукт». У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем відзиву на позовну заяву не було подано. Ухвалою Старосинявського районного суду від 26 жовтня 2021 року у вказаній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження на час проведення експертизи зупинено. 23 лютого 2022 року судом поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням від експерта повідомлення про неможливість надання висновку та повернення матеріалів цивільної справи, призначено підготовче судове засідання на 17 березня 2022 року, 27 квітня 2022 року, 10 травня 2022 року. Ухвалою Старосинявського районного суду від 10 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі № 684/209/21 та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» повторно в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі на заочний розгляд справи, протокольною ухвалою суду від 16 червня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,2416 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824485000:03:002:0070 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №096566 від 12 вересня 2005 року, виданого на підставі розпорядження Старосинявської районної державної адміністрації №23 від 06.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010576100373. Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 27 лютого 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 25069015), про що свідчить інформаційна довідка від 31.05.2021 року. За договором оренди землі № 376 від 1 вересня 2010 року [PERSON] \~передала ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку площею 2,2416 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №096566 від 12 вересня 2005 року, у платне користування строком на 10 років із внесенням орендарем орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1\~257,12 грн., договір зареєстрований у Старосинявському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що Державному реєстрі земель вчинено запис 29 грудня 2010 року за №041076100846. 01 вересня 2017 року між орендодавцем [PERSON] , орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» та новим орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» укладена додаткова угода № 244 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди, згідно якого зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені у договорі оренди. Згідно додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року, сторони орендодавець [PERSON] та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» домовились, що строк дії договору оренди земельної ділянки площею 2,2416 га., кадастровий номер 6824485000:03:002:0070, продовжується на 7 (сім) років з моменту підписання сторонами даної угоди. Відповідно до інформації з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 259204323 від 31.05.2021 року, у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права міститься інформація про зареєстроване право оренди на підставі договору оренди № 376 від 29.12.2010 року та додаткової угоди від 01.10.2020 року, дата державної реєстрації 01.10.2020, строк 7 років до 01.10.2027 року. За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Згідно ч.5 ст.126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованої відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону). Відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно змісту позовної заяви позивач [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, посилається на те, що додаткову угоду від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року із відповідачем ТОВ «Поділля Агропродукт», згідно якої внесено зміни до договору оренди та продовжено строк дії договору на 7 років, вона не підписувала, у неї відсутній примірник даного правочину, на підтвердження своїх доводів позивачем заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. В матеріалах справи наявна лише сканкопія оспорюваної додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Поділля Агропродукт», щодо земельної ділянки площею 2,2416 га., кадастровий номер 6824485000:03:002:0070, яка надані на вимогу ухвали суду про витребування доказів від 23 вересня 2021 року відділом з питань державної реєстрації Старосинявської селищної ради. Оригінали вказаної додаткової угоди у матеріалах справи відсутній. За клопотанням позивача суд витребовував ухвалою суду оригінал оспорюваної додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року у відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт», проте ця додаткова угода не була надана суду з посиланням на її відсутність на підприємстві. Разом з тим, належних пояснень та поважності причин відсутності у відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року, укладеної із позивачем [PERSON] , не надано, не зазначено причини відсутності оригіналів відповідних договорів, тобто якихось поважних причин їх ненадання. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року судом за клопотанням позивача призначено у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Даною ухвалою судом зобов`язано відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» надати для проведення експертизи оригінал додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року, укладеної із позивачем. Крім цього, у зв`язку з надходженням клопотання експерта від 10.12.2021 року [PERSON] , якому було доручення виконання вказаної ухвали, судом повторно зобов`язано відповідача надати оригінал додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року, укладеної із позивачем, яка витребувані ухвалою суду. Однак, на виконання ухвали суду про витребування доказів, вимог ухвали суду про призначення експертизи оригінал оспорюваної додаткової угоди суду не було надано. Жодні поважні та об`єктивні причини, що перешкоджали відповідачу ТОВ «Поділля Агропродукт» надати суду оригінал додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року для проведення почеркознавчої експертизи суду не повідомлені, а лише вказується про їх відсутність на підприємстві, що на думку суду не може свідчити про поважність причин ненадання витребовуваних судом доказів. Згідно повідомлення про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/123-21/9905-ПЧ від 31 січня 2022 року експертом М.Басок повідомлено суду про неможливість проведення почеркознавчої експертизи з питань про те, чи виконаний підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді від 01.10.2020 року до Договору оренди землі від 29 грудня 2010 року №376 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6824485000:03:002:0070, в розділі угоди «Підписи сторін» [PERSON] чи іншою особою у зв`язку з ненаданням оригіналу досліджуваного документа. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від\~іншої участі в\~експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Також, ч.10 ст. 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи наведені\~обставини,\~беручи до\~уваги факт\~ухилення відповідача\~ТОВ «Поділля\~Агропродукт» від\~надання на\~вимогу суду\~оригіналу додаткової\~угоди,\~що унеможливлює\~проведення судової\~почеркознавчої експертизи,\~про що\~складено експертом\~відповідне повідомлення,\~суд приходить\~до висновку,\~у даній\~справі за\~таких обставин\~відповідач не\~спростував доводів\~позивача про\~те,\~що оспорювана\~додаткова угода\~від 01\~жовтня 2020\~року до\~договору оренди\~землі №\~376\~від 29\~грудня 2010\~року не\~була підписана\~нею,\~тобто [PERSON] ,\~відповідно і\~відсутність її волевиявлення на укладання оспорюваної додаткової угоди до договору оренди землі. Відповідач відзиву не подавав, жодних заперечень проти позову не висловив, доводи позивача не спростував. На підставі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. В оцінці застосування положень статей 203, 205, 215, 229233, 627, 638 ЦК України та статей 14, 15, 18 Закону України «Про оренду землі» за подібних правовідносин Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (пункт 7.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі\~ № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). Так, Велика Палата Верховного Суду у даній постанові констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.\~16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків тощо. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Закон визначає право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Таке право власника забезпечується за допомогою негаторного позову. У відповідності до ч. 2\~ст.152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Враховуючи \~вищенаведені вимоги\~закону та\~встановлені обставини\~справи,\~суд приходить\~до переконання,\~що використання земельної ділянки [PERSON] відповідачем здійснюється без належної правової підстави, порушення прав [PERSON] як власника позбавляє її можливості вільно розпоряджатися та користуватися земельною ділянкою, тому права позивача підлягає захисту у спосіб визначений у позовній заяві, відтак позов слід задовольнити. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення позову, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом в розмірі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved