Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Київський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1896 від 05.12.2017 року за період з 30.11.2019 року по 10.11.2021 року в сумі 22648 грн., 8618,13 грн. відсотків за користування кредитом за період з 06.12.2017 року по 10.11.2021 року, 1680,63 грн. інфляційних збитків за період з 30.11.2019 року по 30.09.2021 року, 680,01 грн. 3% річних за користування кредитом за період з 30.11.2019 року по 10.11.2021 року, а також 127352 грн. кредиту, що залишився до сплати, та пропорційно стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.12.2017 року між Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] укладено кредитний договір № 1896, відповідно до якого останній отримав довгостроковий кредит для добудови та реконструкції житлового будинку в [ADDRESS] в сумі 150 000 гривень зі сплатою 3 % річних за користування кредитом на строк 15 років з чітко визначеним графіком погашення кредиту щоквартально до 5-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4 квартал до 30 листопада поточного року. На виконання умов кредитного договору [PERSON] перераховано на особистий рахунок грошові кошти: 07.12.2017 року - 30000 гривень, 27.06.2018 року - 31000 гривень, 28.08.2018 року - 30200 гривень, 03.05.2019 року - 20000 гривень, 26.09.2019 року - 38800 гривень. Проте, [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, жодного платежу для повернення тіла кредиту не здійснив, порушивши умови кредитного договору, що призвело до нарахування штрафних санкцій В якості забезпечення зобов`язання 05.12.2017 року було укладено договір поруки, згідно якого відповідальність по сплаті кредиту [PERSON] взяли на себе [PERSON] та [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору позивачем неодноразово направлялися відповідачам вимоги про здійснення платежів по кредитному договору, які були проігноровані, кредитні кошти повернуті не були, в зв`язку з чим позивач просить стягнути суму боргу в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву про слухання справи у відсутності представника Київського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05.12.2017 року між [PERSON] та Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1597 від 05.10.1998 року було укладено кредитний договір № 1896 про надання довгострокового кредиту в сумі 150000 гривень на строк 10 років для добудови та реконструкції житлового будинку загальною площею 68,9 кв.м. в [ADDRESS] зі сплатою 3 % річних за користування кредитом (а.с. 23-26). Згідно заяви позичальника від 12.11.2019 року та строкового зобов`язання, що є додатком 1 до кредитного договору № 1896 від 05.12.2017 року, строк кредитування складає 15 років (а.с.64, 65). Відповідно п.п. 2.3, 2.4 договору, кредит надається поетапно згідно графіку будівництва. Наступна частка кредиту надається за умови надання позивальником звіту за використання попередньої суми коштів. Загальний термін добудови не повинен перевищувати 1 року. Позичальник отримує кошти авансом у безготівковій формі на придбання будівельних матеріалів, конструкцій, обладнання в розмірі до 30 % суми кредиту. Згідно п. 2.6 договору, відсотки за користування кредитом сплачуються на розрахунковий рахунок або через касу фонду щоквартально з дня видачі кредиту не пізніше 5-го числа місяця, що настає за звітним періодом, а за 4-й квартал до 30 листопада звітного періоду. Згідно п.п. 6.2, 6.4 договору, [PERSON] зобов`язаний використовувати позику за цільовим призначенням. Позичальник зобов`язується повертати кредит у терміни, передбачені строковим зобов`язанням. Згідно п.7.1, 7.3 кредитного договору, за нецільове використання кредиту позичальник сплачує Фонду на протязі двох місяців після виявлення порушення штраф в розмірі 25% від наданого кредиту. У випадку несплати визначеного строковим зобов`язанням платежу позичальник сплачує Фонду штраф у розмірі у розмірі 0,5% від суми невнесеного або не в строк внесеного основного платежу та відсотків за кожний день прострочки. Згідно п. 7.5 договору, у разі нецільового використання кредиту, несплати платежів, інших порушень з боку позичальника вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1597 від 05.10.1998 року Фонд має право припинити фінансування, розірвати договір, вимагати дострокового погашення позики на протязі 60 діб з моменту укладення акту про невиконання зобов`язань цього договору позичальником або гарантом, реалізувати за рішенням суду закладене майно та грошові кошти позивальника, а також його поручителів. Крім того, відповідальність по сплаті кредиту взяли на себе поручителі - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , підписавши договір поруки від 05.12.2017 року, надавши до Фонду необхідні документи. Згідно п.1.1 договору поруки, поручителі зобов`язуються відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] , що виникли з договору № 1896 від 05.12.2017 року, який був укладений між кредитором та позичальником (а.с. 81-82). На виконання умов кредитного договору [PERSON] перераховано на особистий рахунок грошові кошти: 07.12.2017 року - 30000 гривень, 27.06.2018 року - 31000 гривень, 28.08.2018 року - 30200 гривень, 03.05.2019 року - 20000 гривень, 26.09.2019 року - 38800 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 61 від 05.12.2017 року (а.с. 36), № 113 від 26.06.2018 року (а.с. 37), № 128 від 20.08.2018 року (а.с. 38), № 152 від 02.05.2019 року (а.с. 39), № 171 від 25.09.2019 року (а.с. 40). Проте, останній в порушення вимог умов кредитного договору, не здійснював чергових платежів на погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, сплативши лише 1500 грн. та 225 грн. 01.06.2018 року, 225 грн. 16.07.2018 року, 525 грн. 26.11.2018 року, 1480 грн. 15.04.2019 року, 763 грн. 12.07.2019 року, 845 грн. 30.09.2019 року, 12 грн. 02.11.2019 року, 3550 грн. 09.09.2020 року, які на підставі п. 1.2 та п. 2.7 кредитного договору зараховані на відшкодування витрат, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, на погашення відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій (копії виписок по рахунку - а.с. 66-73). Таким чином, [PERSON] жодного платежу для повернення тіла кредиту не здійснив. З метою досудового врегулювання спору позивачем неодноразово направлялися відповідачам вимоги про здійснення платежів по кредитному договору, проте вони були проігноровані, кредитні кошти повернуті не були (а.с. 92-103). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та умов кредитного договору, позичальником не було здійснено необхідних платежів по поверненню кредиту згідно встановленого графіку, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості за договором, відсотків за користування кредитом, інфляційних нарахувань та 3% річних за користування позикою є обґрунтованими та законними, у зв?язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в тій сумі, яку просить стягнути позивач, так як правильність зроблених ним розрахунків перевірена судом. Крім того, відповідно до п. 7.5 кредитного договору № 1896 від 05.12.2017 року, суд задовольняє вимоги позивача про дострокове стягнення всієї суми позики. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, було укладено договір поруки від 05.12.2017 року з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , згідно якого поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати солідарно з боржником [PERSON] за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобов`язань боржника за кредитним договором № 1896 від 05.12.2017 року, який був укладений між кредитором та боржником, з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладання та можуть бути укладені після укладення цього договору. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З урахуванням викладеного та беручи до уваги те, що кредитор просить стягнути всю суму заборгованості за невиконання умов кредитного договору від усіх боржників разом, суд солідарно стягує борг з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 2414,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 616 від 10.11.2021 року (а.с.125), які суд у відповідності ст. 141 ЦПК України пропорційно стягує з відповідачів.

Outcome: approved