Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

В позові вказано, що 22.08.2018 відповідач, керуючи автомобілем Дакіа д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснив бокове зіткнення з автомобілем Івеко д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а [PERSON] в порушення правил дорожнього руху покинув місце ДТП. Постановою Івано-Франківського міського суду від 19.09.2018 відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 130 ч.1, ч.4 КУпАП. Власнику автомобіля Івеко д.н.з. [NUMBER] , який звернувся до позивача про відшкодування шкоди, завданої відповідачем, було виплачено позивачем відшкодування в сумі 11160,31 грн. (загальна сума збитку - 13160,31 грн., 2000,00 грн. - франшиза безумовна), на підставі повідомлення про ДТП, заяви про страхове відшкодування, проколу (акту) огляду транспортного засобу, страхового акту, ремонтної калькуляції та розрахунку страхового відшкодування, а також платіжного доручення №156538 від 08.11.2018 (а.с. 17-25). Позивач просив суд стягнути з відповідача 11160,31 гривень сплаченого страхового відшкодування та покласти судові витрати на відповідача. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату та час судового розгляду, про причини неявки суд не повідомляв, не подав заперечення проти позову та докази на спростування позову. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до полісу №АК/8636286(а.с.7) за ним застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну на 100000 гривень водія автомобіля Дакіа д.н.з. [NUMBER] . Постановою Івано-Франківського міського суду від 19.09.2018 відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 130 ч.1 ,ч.4 КУпАП за обставин керування автомобілем Дакіа д.н.з. [NUMBER] 22.08.2018 (а.с.15-16). 27.08.2018 [PERSON] , власник автомобіля Івеко д.н.з. [NUMBER] подав позивачу повідомлення про ДТП (а.с.17) У відповідності до розрахунку суми матеріального збитку від 13.09.2018, страхового акту №1 від 20.09.2018 власнику колісного транспортного засобу Івеко номер [NUMBER] сума страхового відшкодування складає 11160,31 грн (а.с.20-22). Згідно до платіжного доручення №156538 від 08.11.2018 позивач сплатив 488526,69 грн., як внески ДГВПВЗ для проведення взаєморозрахунків за 09.2018 року (а.с.25). За законом страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страховий випадок є правовою підставою для відшкодування шкоди, завданої внаслідок його настання. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до норм ч.1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. А згідно до п. в) ст. 38.1.1 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду, що завдана діями відповідача, оскільки відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, перебував в стані алкогольного сп`яніння і самовільно залишив місце пригоди, а позивачем відшкодовано шкоду, завдану третій особі винними діями відповідача. Таким чином позивачем доведено правові підстави позову. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже процесуальним законом на відповідача покладено обов`язок спростування правових підстав позову, проте відповідач таким правом не скористався, відзиву не подав, інших доказів, що спростовують твердження позивача суду не представив. Відтак суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення вимог позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved