Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення франшизи. Позовна заява мотивована тим, що 06.05.2021 у м. Одесі по вул. Малій Арнаутській, біля будинку № 32 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Vectra», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Fiat 500», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 у справі № 522/9010/21 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП визнано [PERSON] . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat 500», державний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~на час\~скоєння ДТП\~була застрахованау ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АР № 1223620, з франшизою у розмірі 2 600 грн. ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» перерахувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 1\~010,41 грн за виключенням франшизи у розмірі 2 600 грн. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь франшизу у розмірі 2\~600 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, ураховуючи відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 06.05.2021 приблизно о 14 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», д/н [NUMBER] , в м. Одесі по вул. Малій Арнаутській, біля будинку № 32, при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «Fiat 500», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 у справі № 522/9010/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Vectra», д/н [NUMBER] , на час скоєння ДТП згідно полісу АР/1223620 була застрахована в ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт». 29.06.2021 позивач подав до ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» заяву про виплату страхового відшкодування. 29.06.2021 року між позивачем та ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» було укладено Договір про врегулювання страхового випадку № 0130/21, відповідно до якого розмір матеріального завданого збитку [PERSON] становить 3 610, 41 грн. Розмір страхового відшкодування становить 1\~010, 41 грн та який розраховується наступним чином - 3\~610,41 грн розмір завданого збитку за вирахуванням франшизи, яка становить 2\~600,00 грн. Належну до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 1 010, 41 грн страховою компанією позивачу виплачено. Страхове відшкодування проведено без врахування суми франшизи, яка складає 2\~600 грн. Згідно з положеннями п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом установлено, що 06.05.2021 у м. Одесі по вул. Малій Арнаутській, біля будинку № 32 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Vectra», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Fiat 500», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 у справі № 522/9010/21 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вищенаведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до\~п.\~12.1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 36.6 вказаного вище Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи слідує, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Vectra», д/н [NUMBER] на час скоєння ДТП згідно полісу АР № 1223620 була застрахована в ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт», з франшизою у розмірі 2 600 грн. ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» здійснило виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 1\~010, 41 грн за виключенням франшизи у розмірі 2 600 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми франшизи у розмірі 2 600 грн є обґрунтованими. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог. Окрім того позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, понесені по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 1\~500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як слідує з квитанції до прибуткового касового ордера № 1-2807/21 від 28.07.2021 позивач поніс витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги № 1-2807/21 на загальну суму 1 500 грн. За таких обставин, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати зі сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved