Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач 15.03.2022 звернулася до суду з указаним позовом та просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 09.09.2011 виконкомом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 13. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем 09.09.2011 зареєструвала шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . Подружні стосунки між сторонами припинено остаточно у вересня 2021 року, єдиного бюджету вони не мають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Як на причину розпаду сім`ї позивач вказує різні погляди на життя, відсутність почуттів поваги та любові, що, у кінцевому рахунку, призводить до непорозумінь. Позивач переконана, що можливості примирення та подальшого збереження сім`ї не має, шлюб відновлено бути не може, у зв`язку з чим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки даний шлюб існує лише формально. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися. Позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач також до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, указував, що сторони не проживають разом з 20.04.2020 (а.с.24-26) . Справу розглянуто за наявними матеріалами, без участі сторін, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.09.2011 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 13 (а.с.7). Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.8). Як стверджує позивач, шлюбні стосунки між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння між ними, різні характери та погляди на життя, байдужість до проблем один одного, що, у кінцевому рахунку, призвело до непорозумінь, втрати почуття любові, взаєморозуміння та поваги. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Як вказували сторони, на даний час вони з відповідачем проживають окремо, донька поживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Спір щодо майна на даний час відсутній. Відповідачем вказані обставини не заперечувалися, доказів на їх спростування не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажала після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що відповідає положенням ст. 113 СК України, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач не заперечував та доказів на спростування позовних вимог не надав, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 09.09.2011 виконкомом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 13 - розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Окрім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 496,20 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених при подачі позову (а.с.4), що складає 496,20 грн.

Outcome: approved