Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

у січні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося в суд з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] та користується наданими йому житлово-комунальними послугами. Відповідач не піклуються про спільне з іншими співвласниками будинку майно, не уклав з виконавцем договір, не сплачує рахунки за спожиті послуги, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті послуг за період з 01 травня 2015 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 13 156,64 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015р. по 01.02.2020р., зокрема основний борг у розмірі 10 442,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 019,13 грн., 3 % річних у розмірі 694,68 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. 97) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 102) 04 листопада 2021 року автоматизованою системою документообігу суду було визначеного для розгляду цієї позовної заяви суддю Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року зобов`язано посадових осіб Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надати Голосіївському районному суду м. Києва інформацію за ким на праві власності зареєстрована квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився та не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району в м. Києві" надавав у період з 01.05.2015р. по 01.02.2020р. послуги по будинку [ADDRESS] , який ввійшов до державного житлового фонду, віднесений до комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданий до сфери управління Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації та обліковується на балансі позивача, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 серпня 1993 р. сектором приватизації Московської державної адміністрації. Разом з тим, [PERSON] не піклується про спільне з іншими співвласниками будинку майно, не уклав з виконавцем договір, не сплачує рахунки за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до розрахунку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015 р. по 01.02.2020р. становить 13 156,64 грн. та складається з - основного боргу у розмірі 10 442,82 грн., - інфляційних втрат у розмірі 2 019,13 грн., - 3 % річних у розмірі 694,68 грн. Відповідно до положення ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Суд вважає необхідним зазначити, що судова практика свідчить про те, що за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, суди покладають на боржника відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржника, складає заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015р. по 01.02.2020р. в розмірі 10442,82 грн., інфляційних втрат у розмірі 2019,13 грн., 3 % річних в розмірі 694,68 грн. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц. Як було встановлено, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та неналежним чином виконував зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015р. по 01.02.2020р. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про стягнення з [PERSON] заборгованості. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial