Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису [PERSON], мотивуючи її тим, що з 17.12.1983 по 14.12.1984 перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Чечельницького районного суду від 14.12.1984. Причиною розірвання шлюбу були насильницькі дії зі сторони [PERSON]. По даний час [PERSON]. зареєстрований в [ADDRESS], проте фактично там не проживає вже близько тридцяти років. За цією ж адресою проживає її мати [PERSON]. та родичі з м.Херсона, які є внутрішньо переміщеними особами у зв'язку з окупацією РФ Херсонської області. Час від часу [PERSON]. приїжджає до будинку [PERSON]. претендуючи, нібито, на якесь майно, погрожує їй, а також вчиняє відносно неї насильницькі дії. Востаннє це було 17.05.2022, коли він приїхав до будинку і став пред'являти претензії на якесь майно, а також робив спроби погроз та побиття [PERSON]., що зафіксовано на відеофайлі, який додано до заяви. Заявниця зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON], на її адресу постійно надходять погрози вбивством та розправою, у зв'язку з чим вона зверталася до органів поліції. Крім того, агресивна поведінка [PERSON] турбує її родичів, які вимушено проживають на даний час у будинку в [ADDRESS] і які також відчувають небезпеку з його сторони. [PERSON]. вчиняє відносно неї психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, в погрозах вбивством її та членів її родини. З огляду на наявність психологічного та фізичного насильства, що чинить [PERSON]. відносно неї, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що вона є жертвою такого насильства та потребує захисту відповідно до Закону України " Про запобігання та протидію домашньому насильству". Просить видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON]. за адресою: [ADDRESS]; наближення на 50 м до місця її проживанн; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON]. або контактування з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Копію рішення просить направити до Чечельницького ВП ГУНП у Вінницькій області для взяття [PERSON] на профілактичний облік та до виконавчого комітету Тартацької сільської ради. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, просить віднести на рахунок держави. Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Заявниця [PERSON]. у судовому засіданні підтримала подану до суду заяву та пояснила, що одружилась із [PERSON] у 1983 році, а уже у 1984 році розлучились через знущання чоловіка, проте, чоловік після суда пішов з нею і залишився жити. Мають двох спільних дітей : дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. У 1994 році було рішення суду про розподіл майна між ними. Будинок де вони проживали належав її матері, яка подарувала його їй, а вона подарувала його дочці [PERSON].. З 1984 року як чоловік та жінка разом не жили, чоловік постійно мав інших жінок. Майже рік, з 2021 року [PERSON]. не проживає у будинку по [ADDRESS], а проживає в іншому місці з іншою жінкою. З собою забрав усе своє майно, трактор, автомобіль і свої речі. На даний час у неї проживають родичі із м.Херсон, які приїхали до неї із дітьми 9-10 років , втікаючи від війни. Чоловік до неї часто приїжджає і вчиняє насильство, уже чотири рази викликала поліцію, постійно знущається над нею. Останній раз [PERSON]. приїхав до неї 17.05.2022 року у стані алкогольного сп'яніння та почав вигонити усіх, казати, що це його обісця (домогосподарство) і вони не мають право проживати у цьому будинку, дав 10 хвилин, щоб вони звідти пішли, погрожував усе спалити та усіх повбивати. Вона викликала поліцію, а чоловік вийшов на вулицю. [PERSON] (співмешканець племінниці [PERSON]) та [PERSON] (співмешканець дочки племінниці - [PERSON]), які на даний час проживають у неї, пішли відчиняти ворота, бо приїхала [PERSON], а [PERSON]. тим часом загнався автомобілем на подвір'я, ледь не збивши чоловіків. Після цього випадку діти налякані, не можуть спати, ходять до психолога, бояться, що їх дядько спалить. Що стосується обмежень стосовно листування та телефонних розмов зазначила, що [PERSON]. до неї не телефонує і не пише, але вказала таке обмеження на всяк випадок, щоб не телефонував і не писав. Заяву підтримала повністю та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON]. у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви та пояснив, що дійсно із [PERSON]. розлучилися ще у 1984 році і він пішов жити на квартиру в одну кімнату. Після цього, [PERSON]. з їх дочкою прийшла жити до нього, потім разом перейшли жити в інше місце, де жили втрьох до 1986 року. Заперечив те, що не проживав у будинку більше 30 років, як зазначила у заяві заявниця, оскільки жили разом до вересня 2021 як чоловік та дружина, годували хазяйство, обробляли землю, будували будинок. Він має фермерське господарство, яке зареєстроване за адресою їх проживання в с.Тартак по [ADDRESS], де він прописаний та проживав. Дійсно 17 травня о 3 годині дня приїхав до будинку, де у нього ще зберігаються запчастини до трактора, пшениця, сояшник та кукурудза для посівної (яке посіяти йому не дали), для того щоб узяти запчастини до трактора. Зайшов на подвір'я і до нього одразу вибіг їхній собака та почав до нього ласкатися, радіти. Зайшов через відкриту хвіртку, кухня була закрита. Коли пішов далі то побачив [PERSON], яку запитав, чому вона зняла табличку з надгробника його матері, на що вона відповіла, що для того щоб поставити йому. На вказані слова дійсно замахнувся на неї, але стримався і відійшов, пес пішов його проводжати. Відчинив ворота та хотів заїхати у подвір'я, але до нього підбігли і почали стукати по капоті, розбили вікно у машині, після чого він одразу викликав поліцію, це було о 15 год 15 хв.. Він у цьому будинку прописаний, проживав до вересня 2021 року та має рішення суду, відповідно до якого має право там проживати. Ніяких протиправних дій відносно [PERSON]., які б могли слугувати встановленню припису не чинив, прийшов лише взяти свої речі. Представник заінтересованої особи [PERSON], адвокат Люлько В.П. заперечив проти задоволення заяви, оскільки [PERSON] не є власником будинку по [ADDRESS], а власноком є дочка заявниці та [PERSON] - [PERSON], яка не зверталась до суду. Крім того, зазначив, що заявницею не додано до суду доказів, яких би було достатньо для встановлення припису. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 17.12.1983 по 14.12.1984 заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]., який розірвано рішенням народного суду Чечельницького району Вінницької області від 14 грудня 1984 року. (а.с. 7). [PERSON]. та [PERSON]. мають двох спільних дітей : дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Даний факт повідомила заявниця у судовому засіданні та підтвердив [PERSON].. Тобто, син народився через два роки після розірвання шлюбу, що свідчить про те, що вони і далі проживали як чоловік та дружина. 18 жовтня 1994 року Чечельницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення про розподіл сумісно нажитого [PERSON]. та [PERSON] майна.(а.с.8) 30.07.2021 року заявниця подарувала будинок по [ADDRESS] їхній дочці [PERSON], яка одразу після укладення договору дарування зверталась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] шляхом звільнення житлового будинку та зняття його з реєстрації. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року [PERSON]. відмовлено у задоволенні вказаної позовної заяви. Рішення суду не скасовано та набрало законної сили . Тобто, [PERSON]. має право проживати у вказаному будинку. При прийнятті рішення судом враховано покази свідків, які були допитані у судовому засданні. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. пояснила, що є племінницею заявниці, тобто її мама та заявниця є рідними сестрами. Коли почалася війна були змушені переїхати сюди та на даний час живе у заявниці зі своїми двома дітьми 10 і 20 років, своїм співмешканцем, співмешканцем старшої дочки [PERSON] та подругою, яка теж приїхала із дитиною 12 років. Того дня їхала з м.Бершадь, їй зателефонувала т.[PERSON] і сказала, що діти, які на той час залишилися вдома в шоці від [PERSON], який приїхав до неї та викидає їхні речі . Як повідомила їй старша дочка [PERSON], [PERSON] зайшов на кухню, коли вони їли, почав викидати їхні речі, кричати, що тут усе його і щоб вони забиралися і дав їм 10 хвилин, щоб вони вибралися. Вона приїхала через хвилин 10 до них, але [PERSON] своїм автомобілем загородив їй дорогу, почав на неї кричати та ображати її, після чого почав викидати її з машини. Не пропустивши її на подвір'я, різко заїхав сам, ледь не збивши т.[PERSON] і її зятя [PERSON]. На [PERSON] накинувся, ображав т.[PERSON] і їх усіх. Оскільки, були погрози їй та її дітям, в тому числі спалити їх, вона викликала поліцію. Її менша дитина ходить до психолога, бо боїться щоб дядько їх не спалив. Вона боїться за себе та своїх дітей і хоче, щоб цей чоловік не наближався до будинку, де вони зараз проживають. Знає, що [PERSON]. жив у цьому будинку, пару років до розподілу майна у 1994 році, а після того нічого про нього не знає і не чула, т.[PERSON] у цьому будинку жила з дітьми без чоловіка. [PERSON]. коли прийшов до будинку, не показав їм документи, які б дали йому право туди прийти. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає у Херсонській області та працює вчителем, однак, на даний час вимушено проживає з дочкою 11 років тут у т.[PERSON] по [ADDRESS]. Проживають у неї уже більше місяця і жодного разу не бачили [PERSON]. Того дня вони з [PERSON], меншою дочкою [PERSON], якій 10 років та її дочкою, якій 11 років їхали з м.Бершадь (даний факт не збігається із показами [PERSON], яка вказувала, що усі діти залишилися вдома). До [PERSON] зателефонувала т.[PERSON] і сказала, що приїхав [PERSON] та усіх виганяє. Коли вони під'їхали, то не змогли заїхати на подвір'я, оскільки перед ворітьми стояв невідомий їй автомобіль. Коли почала сигналити, з подвір'я вийшов [PERSON]. і сів у машину. Хлопці відкрили ворота, щоб вони заїхали, але замість них на подвір'я заїхав [PERSON]. Заїжджаючи, [PERSON] не дивився, що стоять люди і ледве не наїхав на [PERSON], який встиг відскочити. Діти, які були з ними в машні злякалися. Вона вийшла на вулицю і побачила сусіда [PERSON], зі слів якого зрозуміла, що [PERSON] потрібно захищати. [PERSON]. підняв руку на [PERSON], однак не зміг її вдарити через хлопців, які стояли поруч, а на хлопців накинувся. Кричав, що він тут господар, вигонив усіх та погрожував. Вважає, що якщо він так вів себе при них, то це уже не вперше. Той факт, що [PERSON] колишній чоловік [PERSON], дізналася лише в машині від [PERSON], до цього часу жодного разу за ввесь час проживання його не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою [PERSON] (племінниці [PERSON].), тобто двоюрідною племінницею [PERSON] [PERSON]. Взагалі проживає у м.Херсон, але на даний час у зв'язку із становищем в країні живе у [PERSON].. [PERSON] не знала, хоча була у [PERSON]. цього року на різдво. Раніше була років 10 тому, на весіллі сина [PERSON], проте [PERSON] не пам'ятає. Того дня, 17.05.2022 року сиділа разом із своїм цивільним чоловіком [PERSON] та цивільним чоловіком своєї матері [PERSON] у кухні їли, коли прийшов [PERSON]., почав їх вигонити, взяв її за одяг і почав витягувати з кухні, питав хто вони такі і кричав щоб забирались звідси, так як він тут господар. Після чого, вийшов у невідомому напрямку. Вона вийшла з кухні і одразу почала знімати усе на відео, знімала усе крім моментів коли [PERSON] не було поряд. Побачила, що він повертається та почав щось кричати до т.[PERSON]. Після цього приїхала її мама [PERSON], якій зателефонувала т.[PERSON] і вони вийшли на вулицю відчинити їй ворота. Попросили [PERSON] від'їхати , проте він ледь не здійснив наїзд на [PERSON] та [PERSON], які встигли відскочити. Після цього [PERSON] вискочив з машини штовхнув [PERSON] і почав замахуватися на чоловіків. Потім приїхала поліція, яку викликала т.[PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 17 травня 2022 року приїхав разом із цивільним чоловіком [PERSON] [PERSON] до [PERSON]. із міста Херсон через військові дії і на даний час проживають у неї . Десь близько обіду сіли їсти і до них прийшов [PERSON]., який почав питати, хто вони такі, що тут роблять, казав, що він тут господар, погрожував їм та вигонив. Про [PERSON] до того часу нічого не чув, знав, що т.[PERSON] живе сама. Щодо застосування [PERSON] фізичної сили відносно будь-кого на кухні не пам'ятає (тобто не підтвердив свідчення своєї цивільної дружини про те, що [PERSON]. витягував її зі столу на кухні за одяг). Після того, як [PERSON] [PERSON] вийшов з кухні, пішов на вулицю, ходив туди-сюди. Вони теж вийшли, оскільки ситуація була для них незрозумілою. Чоловік вів себе агресивно, сварився із т.[PERSON], а потім замахнувся на неї через якусь табличку. Після цього приїхала [PERSON] і вони попросили його від'їхати, щоб вона заїхала та відчинили ворота, проте у той момент він її не пустив, а різко заїхав сам, ледь не наїхавши на них. Вийшов із машини і почав їм погрожувати, вигонити, накидатися на них і на т.[PERSON]. Через деякий час приїхала поліція. Крім того, зауважив, що знає, що [PERSON] подав на нього заяву до поліції, про те, що той ніби то пошкодив йому машину, чого він не робив. Також у судовому засіданні було досліджено відео, надане заявницею як доказ до заяви. (ас.9). Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Статтею 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: -домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; -психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на ряд осіб, серед яких: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей). Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, суд зазначає, що за змістом поданої заяви заявниця посилається на те, що її колишній чоловік є кривдником та постійно застосовує фізичне та психологічне насильство над нею. Разом з тим, належних та обґрунтованих доказів таким твердженням не надала. Посилання заявниці на те, що вона неодноразово зверталася до поліції про вчинення [PERSON] відносно неї насильства не може бути взято судом до уваги, оскільки до справи не доданого жодного доказу такого звернення та прийнятих на підставі них рішень. У судовому засіданні спростовано зазначений заявницею у заяві факт, що [PERSON]. не проживав за вказаною адресою більше 30 років. Як встановлено судом у судовому засіданні та підтвердила сама заявниця, [PERSON]. проживав у вказаному будинку до 2021 року. Не підтверджено доказами і факт перебування [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння, про що зазначала заявниця у судовому засіданні. Не може бути підтвердженням вчинення [PERSON] над [PERSON]. насильства, яке б могло дати підстави для винесення обмежувального припису і відеозапис, наданий заявницею, який досліджено в судовому засіданні, оскільки на ньому зафіксовано як [PERSON] приїхав до неї забрати власні речі, а [PERSON]. та її родичі, які проживають на даний час у неї через військові дії на території Херсонської області, де вони проживали, кричали та явно провокували [PERSON] на конфлік. У конфліктній ситуації, яка склалася між [PERSON], заявницею та її родичами, після того, як заявниця сказала йому, що зняла табличку з могили його матері для того щоб повішати йому, він дійсно замахнувся на неї, однак не вдарив та розвернувшись покинув подвір'я будинку, хоча заявниця ввесь час кричала до нього та провокувала. Даним відео, також, не підтверджено свідчення свідків, що [PERSON]. заїжджаючи потім на подвір'я не дав заїхати [PERSON], кричав та погрожував спалити хату, що, як вказують свідки, чули та бояться діти. На відео взагалі відсутній факт заїзду [PERSON] на подвір'я та факт, коли він практично наїхав на чоловіків (на що вказували свідки), а видно уже як [PERSON] спокійно підійшла до [PERSON] і запропонувала виїхати з подвір'я і дати можливість заїхати їй. Крім того, дане відео зняте родичкою [PERSON], яка пояснила, що знімати почала практично одразу і до закінчення інциденту, крім моментів де [PERSON] не було поряд. Однак, факт заїзду [PERSON] відсутній на відео з незрозумілих для суду причин. Тобто відсутній момент, коли [PERSON] вказує, що під час заїзду на подвір'я по його машині почали стукати по капоті, розбили вікно, на що він викликав поліцію, що не дає суду можливості спростувати або підтвердити даний факт. Також, заявницею не зазначено ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо [PERSON] обмежувального припису, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства, у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити. Згідно п.п.4, 5 ч.1 ст.10 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed