Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шинкарук Н.І. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до яких спадкоємцями земельних ділянок, площею 3,07 га, кадастровий номер: 4823983800:01:000:0199, та 2,99 га, кадастровий номер 4823983800:01:000:0200, що розташовані в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, є її син - відповідач [PERSON] на 1/2 частку у спадщині, та донька позивач [PERSON] на 1/2 частки у спадщині. Державним реєстратором їй було відмовлено у державній реєстрації прав власності на виділені із спільної часткової власності земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю договору про поділ спільного майна. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надіслала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені положеннями ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положення ст.ст.317, 319\~ЦК\~України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ч.1 ст.364\~ЦК\~України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно положеннями ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положення ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок, площею 3,07 га, кадастровий номер: 4823983800:01:000:0199, та 2,99 га, кадастровий номер 4823983800:01:000:0200 що розташовані в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ МК №036193 від 21 січня 2003 та серії ЯЖ №860786 від 19 вересня 2009 року, виданих Кривоозерською райдержадміністрацією . Державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Шинкарук Н.І. : - 27 липня 2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями земельної ділянки, площею 2,99 га, кадастровий номер: 4823983800:01:000:0200, що розташована в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, є її син - відповідач [PERSON] на 1/2 частку у спадщині, та донька - позивач [PERSON] на 1/2 частки у спадщині. Свідоцтво про право на 1/2 частку цієї земельної ділянки видано [PERSON] ,свідоцтво про право на спадщину на 1/2 цієї земельної ділянки не видано (а.с.14). - 27 липня 2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями земельної ділянки, площею 3,07 га, кадастровий номер: 4823983801:01:000:0199, що розташована в межах території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, є її син - відповідач [PERSON] на 1/2 частку у спадщині, та донька - позивач [PERSON] на 1/2 частки у спадщині. Свідоцтво про право на 1/2 частку цієї земельної ділянки видано [PERSON] ,свідоцтво про право на спадщину на 1/2 цієї земельної ділянки не видано.(а.с.15). Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області на підставі технічних документацій, розроблених на замовлення позивача та відповідача здійснено поділ успадкованих двох земельних ділянок відповідно часток вказаних у свідоцтвах про право на спадщину, та сформовано чотири земельні ділянки. Державним реєстратором їй було відмовлено у державній реєстрації прав власності на виділені із спільної часткової власності земельні ділянки, у звязку з відсутністю договору про поділ спільного майна . У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року по справі №501/2148/17 зроблено висновок, що коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. У разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, виходячи з аналізу змісту норм чинного законодавства, що регулює відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на частину спадкового майна не порушує права та законні інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved