Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку.\~Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що [PERSON] набула право власності на 1/3 житлового будинку в відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 11.04.1995 року. Інші 2/3 частини вказаного житлового будинку належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 частці кожному). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га за кадастровим номером 0510100000:02:055:0086, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності без виділення часток. Ідеальна частка на земельну ділянку була визнана за [PERSON] , на підставі рішення суду, проте частки позивача та [PERSON] наразі досі не визначені. Вказана обставина перешкоджає позивачу в повній мірі реалізовувати належні їй правомочності власника, у зв`язку з чим [PERSON] вимушена була звернутись до суду з цим позом. Ухвалою суду від 03.06.2022 року клопотання відповідача [PERSON] \~було задоволено\~та об`єднано вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, в одне провадження з первісним позовом. Зустрічні позовні\~вимоги мотивовані\~тим,\~що [PERSON] набула право власності на 1/3 частину будинку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 27.02.2001 року. Інші 2/3 частини вказаного житлового будинку належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частці кожному. Наразі частки співвласників земельної ділянки не виділені, окрім [PERSON] . Вказана обставина перешкоджає [PERSON] в повній мірі реалізувати належні їй правомочності власника, тому вона звернулася до суду з зустрічним позовом. В судове засідання позивач-відповідач [PERSON] не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Також просила прийняти визнання позивачем-відповідачем зустрічного позову та ухвалити рішення про задоволення первісного та зустрічного позовів. Відповідач-позивач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~проте подала\~до суду заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутність. Первісний позов визнає в повному обсязі, зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~проте подав\~до суду заяву,\~в якій\~просив розглянути\~справу у\~його відсутність.\~Первісний та\~зустрічний позови\~визнає в\~повному обсязі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позови слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З договору купівлі-продажу від 11.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Довгалюк Л.Б., судом встановлено, що позивач [PERSON] купила у [PERSON] 1/3 частину жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2021 року, право спільної часткової власності на 1/3 частку вказаного вище жилого будинку було зареєстровано 28.01.2021 року за [PERSON] (а.с. 11). Аналогічний факт також підтверджується відповіддю КП «ВМБТІ» №92 від 12.01.2021 року (а.с. 14). Судом встановлено,\~що згідно\~з державним\~актом на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії ЯО №\~560529,\~виданого 25.12.2012\~року на\~підставі рішення\~Вінницької міської\~ради №\~951\~від 02.10.2012\~року,\~померлий [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в [ADDRESS] (а.с. 12). Зі списку співвласників земельної ділянки вбачається, що вказана вище земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). Зі змісту рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2021 року у справі 127/8925/21 вбачається, що позов [PERSON] був задоволений частково та визнано за [PERSON] право у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на ідеальну частку (1/3) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510100000:02:055:0086), розташовану по [ADDRESS] (а.с. 15-16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2001 року [PERSON] є спадкоємицею\~1/3\~частини будинку [ADDRESS] , після смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла [INFO] (а.с. 43). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~368\~ЦК України,\~спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як зазначено\~вище та\~встановлено судом,\~земельна ділянка\~площею 0,1000\~га,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Зі змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до статті 357 ЦК України, під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно зі статтею 377 ЦК Ураїни до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - по 1/3 за кожним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved