Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.06.2006 року. Сторони у справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розлучення буде проживати з матір`ю і на утримання якого остання бажає стягнути з відповідача аліменти. Спільне життя з [PERSON] не склалось, шлюбні відносини припинено через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Фактично шлюб носить формальний характер. З середини 2021 року сторони у справі проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно та відновленню не підлягає, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їх з відповідачем інтересам. З цих підстав, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 10.06.2006 року з [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 13\~000 грн., щомісячно, до досягнення ним повнолітня, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 24.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про визнання позовних вимог, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Частиною 2 ст. 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] року, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №449. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, з середини 2021 стосунки між сторонами припинені, відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру та\~вважає,\~що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами та визнані відповідачем. Судом встановлено, що з середини 2021 року сторони у справі проживають окремо. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили спільне ведення господарства, проживають окремо, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд дійшов до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам відповідача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, розглянувши позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 13\~000 грн., щомісячно, до досягнення ним повнолітня, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.09.2013 року серії [NUMBER] , актовий запис №236. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається із змісту прохальної частини позовної заяви, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 13 000 грн. щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ч. 1 ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до\~\~п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~адміністративних заходів. Згідно\~з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір\~аліментів,\~які необхідно\~стягнути з\~відповідача на\~користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»,\~у 2022\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~з розрахунку\~на місяць\~для тих,\~хто відноситься\~до основних\~соціальних і\~демографічних груп\~населення,\~зокрема,\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років з 1 липня 2022 року складає 2\~744 гривень. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було, позов він визнав повністю. Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить його належне утримання. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 13 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19.05.2022 року, оскільки, на підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, враховуючи відсутність клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача, судовий збір в розмірі 992,40 грн. судом покладається на [PERSON] . При цьому, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині стягнення аліментів, судовий збір судом покладається на відповідача.

Outcome: approved