Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 22 лютого 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 28 лютого 2007 року [PERSON] отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 13 000 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27 січня 2022 року у неї утворилася заборгованість у сумі 10 438 грн 50 коп., яка складається з наступного: 8 367 грн 38 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 2 071 грн 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів та процентів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 12 травня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09 червня 2022 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а. с. 85-86). Протокольною ухвалою від 09 червня 2022 року розгляд справи відкладено на 20 червня 2022 року в зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 90). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» одночасно з позовною заявою надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 78). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з`явилася. За даними Білопільської міської ради Сумського району Сумської області, остання за вказаною в позовній заяві адресою не зареєстрована. У зв`язку з цим, судом було здійснено дві публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України. Судова повістка, направлена за останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] , також повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній». Інформації щодо адреси фактичного проживання відповідача суду не надано, а тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається, що про дату, час та місце розгляду справи остання повідомлена належним чином (а. с. 87, 89, 91). Правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] також не скористалася. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. 28 лютого 2007 року відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі по тексту Умови та Правила). Відповідно до змісту вказаної вище заяви, [PERSON] ознайомилася та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичній особі, які були надані їй у письмовій формі, підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичній особі, Тарифами складають між нею та банком кредитно-заставний договір (а. с. 25 зворотній бік). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами в справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується з запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Пунктом 3.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид та строк дії зазначений у Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі «Відмітки Банка» Заяви. Згідно з п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Держателя щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. п. 6.5, 6.6 Умов та Правил клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. За користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році (п. 5.5 розділ ІІ «Правила використання кредитної карти» Умов та Правил) (а. с. 31-40). Судом також встановлено, що за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» видав [PERSON] наступні кредитні картки: 1) 28 лютого 2007 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2009 року, 2) 09 квітня 2009 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до травня 2012 року, 3) 07 вересня 2011 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2015 року, 4) 06 червня 2012 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до вересня 2015 року, 5) 26 листопада 2015 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2015 року, 6) 13 червня 2017 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до квітня 2021 року (а. с. 22). 21 березня 2007 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у сумі 500 грн, розмір якого збільшувався декілька разів, востаннє 28 жовтня 2017 року до 13 000 грн. Станом на 02 вересня 2021 року кредитний ліміт [PERSON] складає 0,00 грн (а. с. 23-24). Разом з цим з матеріалів справи також вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитним договором. Останній платіж у сумі 200 грн було сплачено 14 грудня 2021 року. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 27 січня 2022 року у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 10 438 грн 50 коп., з них: 8 367 грн 38 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2 071 грн 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 3-21). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. Так, у статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. VІ. Висновки суду Аналізуючи наведені вище норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що між сторонами в справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов. АТ КБ «ПриватБанк»» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушила, кредитні кошти не повернула та проценти за користування ними не сплатила. Враховуючи вищенаведене та виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 10 438 грн 50 коп., яка складається з основної заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом. VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають до повного задоволення, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 2 481 грн (а. с. 49). На підставі викладеного,

Outcome: approved