Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай), площею 5,9 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога», що знаходиться на території Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є сином [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0298154 на території Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але нотаріально не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] ; на час смерті проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] , проживала одна. Її спадкоємцем є позивач, який оформив у встановленому порядку спадщину на 1/2 частини будинку по [ADDRESS] та 1/2 частини вказаного будинку, що належала [PERSON] , спадкоємицею якого була [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. 11 червня 2021 року позивач звернувся через представника до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат про право на земельну частку (пай), проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно. Сертифікат був втрачений з невідомих позивачу обставин. Позивач звернувся до суду для визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після матері, яка прийняла спадщину, але не оформила її після чоловіка через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09-00 год. 20 жовтня 2021 року, яке в подальшому відкладено на 08-00 год. 29 листопада 2021 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 12-00 год. 13 січня 2022 року, яке в подальшому неодноразово відкладалося, востаннє - на 17 червня 2022 року 08-00 год. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останнім Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Від представника відповідача - селищного голови Бузуна О. В. надійшло до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача та визнання позову в повному обсязі. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Судом установлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 серпня 1955 року (а. с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бурківською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області (а. с. 11). Згідно з довідкою старости Бурківського старостинського округу Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Дзюби А., [PERSON] на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом 6 місяців за вказаною адресою проживала і була зареєстрована дружина [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 квітня 2003 року, виданого Бурківською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 13). Згідно з відповіддю заступника начальника міськрайонного управління - начальника головного управління держгеокадастру у Чернігівській області Тамраза Арвахі, [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0298154 по КСП «Перемога» на території Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрований 26.12.2000 року за № 216 розміром 5,9 умовних кадастрових гектарів. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін указаного сертифіката на ім`я [PERSON] не видавався (а. с. 15). Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контри Чернігівської області від 11 червня 2021 року № 526/02-31 Репех С. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай), що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) чи його дубліката, оформленого належним чином, необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), що належало померлому [INFO] [PERSON] . При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні чи непрацездатні діти спадкодавця (у томі числі усиновлені), а також непрацездатні вдова (вдівець), батьки (усиновлювачі) та утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше 2/3 частин, які належали б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. 534, 553, 555 цього Кодексу). Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Разом з цим у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відмова в оформленні права власності на земельну ділянку свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням позову відповідачем з урахуванням того, що таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому зі справи не вбачається, що набуття позивачем права власності на зазначену земельну частку (пай) порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved