Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.08.2021 року вироком Коломийського міськрайонного суду відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Так, 24.07.2021 року приблизно о 14:00 год. [PERSON] , перебуваючи в [ADDRESS] , вчинив словесний конфлікт із позивачем, під час якого відповідач умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я позивача, наніс останньому один удар кулаком лівої руки та один удар правою долонею в область обличчя, від яких позивачу спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в межах лівої орбітальної ділянки з крововиливом під кон`юктиву лівого ока, синця в лівій щічній ділянці, садно в ділянці правого колінного суглобу, забійної рани в ділянці верхньої губи праворуч, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, відкритим переломом кісток спинки носа, з раною на шкірі спинки носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крім того, позивачу заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому зубів верхньої щелепи. У зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, позивач з 24.07.2021 року по 06.08.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Коломийська центральна районна лікарня" Коломийської міської ради, придбавав ліки для відновлення стану свого здоров`я та проходив консультації у вузьких спеціалістів. Також, позивачу доводилось проходити дорого вартісне обстеження та болісне лікування у стоматолога. Сума спричиненої майнової шкоди позивачем визначена як 20 000 грн., до складу якої входить: 12 400 грн. - вартість лікування у стоматолога; 3 662 грн. - вартість медикаментів; 3 938 грн. - сума витрат, які поніс позивач для відновлення свого здоров`я (придбання ліків, продуктів харчування, консультації в лікарів, оплата вартості проїзду до закладів охорони здоров`я). Крім того, в результаті вчинення відповідачем протиправних дій, позивачу заподіяні фізичний біль та страждання, впродовж тривалого часу він був позбавлений можливості нормально пересуватися, здійснювати належну координацію рухів, займатися своїми повсякденними справами, а через тілесні ушкодження у вигляді деформації спинки носа не міг повноцінно дихати, відчував постійні незручності. Заподіяні ушкодження негативним чином відобразилися на його зовнішності, знижували його самооцінку та спричиняли додаткові страждання. Оскільки позивач змушений був звертатись до закладів охорони здоров`я та проводити у них тривалий час в умовах пандемії хвороби COVID-19, це обумовило наявність у нього додаткових емоційних переживань та страху за стан свого здоров`я. Крім того, тілесні ушкодження нанесені йому в громадському місці в присутності інших осіб, що негативно відобразилось на його авторитеті та повазі до нього, що також спричинило сильні переживання. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн. майнової шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати, які складаються із 908 грн. сплаченого судового збору та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Тарасенко В.С. 10.05.2022 року подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його та позивача відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 96 ). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, а також за адресою місця проживання, вказаною в позовній заяві. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.07.2021 року приблизно о 14:00 год. відповідач [PERSON] , перебуваючи в [ADDRESS] , вчинив словесний конфлікт з позивачем [PERSON] . В подальшому, [PERSON] умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо позивача, наніс останньому один удар кулаком лівої руки та один удар правою долонею в область обличчя, від яких позивачу спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в межах лівої орбітальної ділянки з крововиливом під кон`юктиву лівого ока, синця в лівій щічній ділянці, садно в ділянці правого колінного суглобу, забійної рани в ділянці верхньої губи праворуч, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, відкритим переломом кісток спинки носа, з раною на шкірі спинки носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 16.08.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.08.2021 року (справа № 346/4025/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн. (а.с. 21-23). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з даними копії висновку експерта № 176 Коломийського районного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 16.08.2021 року, на час звернення [PERSON] за медичною допомогою до Коломийської ЦРЛ (24.07.2021 року) в нього були наявні наступні тілесні ушкодження: синець в межах лівої орбітальної ділянки з крововиливом під кон`юктиву лівого ока, синець в лівій щічній ділянці, садно в ділянці правого колінного суглобу, забійна рана в ділянці верхньої губи праворуч, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, відкритий переломом кісток спинки носа, з раною на шкірі спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 26-29 ). Відповідно до виписки № 4722 із медичної карти стаціонарного хворого позивач з 24.07.2021 року по 06.08.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Коломийська ЦРЛ» з діагнозом: ЗЧМТ, забій головного мозку, перелом спинки носа, стороннє тіло лівого ока, субкон`юктивальний крововилив зліва, перелом зубів верхньої щелепи (операція 24.07.2021 року - ендоназальна репозиція кісток носа), в період якого йому було призначено медичні препарати: амоксил, MgSO4, анальгін, димедрол, нейротропін, фленокс, маніт (а.с. 25). Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання стоматологічних послуг) від 13.11.2021 року виконавець - " DENTIX сучасна стоматологія" (м. Коломия, вул. Петлюри, 43, Івано-Франківської області), надала замовнику - [PERSON] в період - 02.11.2021 року по 13.11.2021 року послуги на загальну суму 12 400 грн. (травматичний перелом коронки 21 зуба ( а.с. 30 )). Згідно із наданими стороною позивача фіскальними чеками (а.с.42-47) позивачем витрачено на лікування 3 662 грн. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження майнової шкоди у визначеному ним розмірі. Так, частина чеків є нечитабельною, більшість придбаних ліків не підтверджена лікарським призначенням, або лікарські препарати були придбані позивачем не в період їх призначення лікарем. Як вбачається виписки № 4722 із медичної карти стаціонарного хворого, згідно з лікарським призначенням позивачем придбано зокрема: нейротропін на суму 142,90 грн. (а.с. 44). Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути майнову шкоду в загальному розмірі 12 542,90 грн. (12 400 + 142,90). Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1, п.2, 3 ч.2, ч. 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Положення ст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає доведеними обставинами, що відповідачі завдали позивачу шкоди, їхні дії були протиправними та винними, а також існує причинний зв`язок між ними. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд враховує характер правопорушення, глибину його душевних страждань, ступінь вини відповідача, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивач переніс стрес, знаходився на лікуванні, змушений був змінити спосіб життя та повсякденну поведінку. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди слід визначити в сумі 2 000 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 908 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.9). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 2 000 грн. (моральна шкода), що становить 10 % від заявлених вимог в розмірі 20 000 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви за вказану вимогу в розмірі 90,80 грн. Як встановлено судом, 21.09.2022 року між адвокатом Тарасенком В.С. та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги № 2 (а.с.31-37). Згідно з додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги від 21.09.2021 року загальна вартість послуг (гонорар) становить 4 000 грн. (а.с.38). Відповідно до акту приймання-передачі від 20.10.2021 року клієнт [PERSON] (позивач) сплачує адвокату Тарасенко В.С. кошти в загальному розмірі 4 000 грн., що також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 21.09.2021 року (а.с.39-41, 48). У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Оскільки судом задоволено позов в загальному розмірі 14 542,90 грн. (12 542,90 грн. - майнова шкода та 2 000 грн. моральна шкода), що становить 36,36 % від заявлених вимог в розмірі 40 000 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з розглядом справи(на професійну правничу допомогу) в розмірі 1 454,40 грн. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір (за позовну вимогу про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення), від сплати якого звільнений позивач, в розмірі, визначеному станом на дату подачі позову (22.11.2021 року). На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК України та,

Outcome: partial