Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, посилаючись на те, що 04.02.2002 року Сторожинецьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 10. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася двоє дітей - [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Через непорозуміння та конфлікти, шлюбні стосунки не склалися. Вказані обставини призвели до того, що сторони припинили підтримувати сімейні стосунки і разом не проживають. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Позивач просила шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердому розмірі у сумі 4523 грн. на кожну дитину окремо до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час, місце та дату розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Позивач 27.10.2021 року направляла до суду заяву про надання терміну для примирення, яку ухвалю Сторожинецького районного суду було задоволено та надано термін для примирення до 27 лютого 2022 року. Відомості про примирення подружжя до суду не надходили. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 04.02.2002 року Сторожинецьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 10. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася двоє дітей - [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Через непорозуміння та конфлікти, шлюбні стосунки не склалися. Вказані обставини призвели до того, що сторони припинили підтримувати сімейні стосунки і разом не проживають. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Згідно довідки Великокучурівської сільської ради Чернівецького районі Чернівецької області діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю - [PERSON] , яка здійснює за ними догляд. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сім`ю, відсутності порозуміння між ними та не проживання подружжя спільно розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо. Суд вважає, що подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, яка не бажає перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] - [INFO] (а.с.6), згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2017 року, актовий запис №2560 здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції та [PERSON] - [INFO] (а.с.7), згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2017 року, актовий запис №1304 здійснений Чернівецького міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний (мінливий) дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю, доказів наявності інших дітей на утриманні у відповідача не має, відсутність відомостей про розмір доходів та місце роботи відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справі у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача.

Outcome: partial