Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом\~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини,\~мотивуючи заявлені\~вимоги тим,\~що 11\~лютого 2011року\~між нею\~та відповідачем\~було укладено\~шлюб.\~Від шлюбу\~мають двох\~неповнолітніх дітей:\~ сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які знаходяться\~на її\~утриманні та\~вихованні.\~Протягом останніх\~6\~місяців сторони\~проживають окремо,\~шлюбні відносини\~припинені,\~спільне господарство\~не ведеться,\~за глибоким\~переконанням позивача\~подальшого сенсу\~підтримувати сім`ю\~немає.\~Враховуючи,\~що збереження\~шлюбу суперечить\~інтересам позивача,\~вона звернулася\~до суду\~з зазначеною\~позовною заявою,\~зазначивши,\~при цьому,\~що спорів\~майнового характеру\~та з\~приводу визначення\~місця проживання\~дітей між\~сторонами немає. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання їх сумісних дітей, які мешкають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по матеріальному утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. До судового засідання не з`явилась позивач, яка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, позивачем у позові зазначено, що вона просить розглянути справу без її участі. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 11 лютого 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Сторонами\~не заявлено\~про спір\~щодо спільного\~майна та місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~ Згідно\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. ст.\~180,\~181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Згідно зі\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 03 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.\~\~ З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли добровільної згоди щодо розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи передбачені ч. 1 ст.\~182\~СК України обставини, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів і вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 14 лютого 2022 року це день пред`явлення позову до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved