Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона 09 вересня 2017 року уклала шлюб із [PERSON] . [INFO] її чоловік помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу, Донцової Н.Ю., для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка (пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини). Однак, вона з 2014 року по 20 листопада 2020 року день смерті чоловіка, разом проживали у квартирі [ADDRESS] . Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона не заявила про свою відмову від неї, а отже прийняла спадщину свого чоловіка, вступила у володіння і користування спадковим майном. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а також просить розглядати справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій вона позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, а також просить розглядати справу в її відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.09.2017 року, актовий запис 764 (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 23 листопада 2020 року, актовий запис № 1352 (а.с. 10). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.06.2021 року (а.с. 11-12). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Данцової Н.Ю. від 24 травня 2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого, оскільки остання пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 14). На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті чоловіка в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього позивачці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивачки відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Як вбачається з акту, складеного 25.05.2021 року керуючим справами ОСББ «Кривбасівська 54» Гавриленко В., [PERSON] проживала зі своїм чоловіком, [PERSON] , з 2014 року по 20 листопада 2020 року день його смерті у квартирі [ADDRESS] (а.с. 13). Наведені докази підтверджують той факт, що позивачка постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позовної заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved