Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

11.03.2022 року позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість у сумі 58423,96 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що між Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , 11.11.2019 року, укладено кредитний договір № 1001449766101. В результаті чого, 11.11.2019 року [PERSON] видано кредит у сумі 50500,00 грн., зобов`язання за яким не виконуються і утворилася заборгованість станом на 01.02.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 58423,96 грн., яка складається з: 37986,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4,72 грн. - заборгованість процентами; 20432,64 грн. - заборгованість за комісією; 0 грн. - штрафні санкції, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду. Ухвалою суду від 25.04.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 25 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] 23.06.2022 року надав відзив, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Так, відповідач вказує на те, що всупереч норм чинного законодавства банк продовжував нараховувати проценти після пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України, тобто АТ «ПУМБ» своїм листом пред`явив письмову вимогу від 06.04.2021 року погасити заборгованість по кредитному договору в строк до 03.05.2021 року, змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати комісії. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 11.11.2019 року між сторонами [PERSON] та АТ «ПУМБ» укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001449766101, за умовами якого позивач надав відповідачу на 36 місяців споживчий кредит на загальні споживчі цілі у розмірі 50500 грн. на умовах процентної ставки 0,01% річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Вищевказані умови договору щодо тіла кредиту, відсотків та комісії зазначені у заяві №1001503339801 від 28 грудня 2019 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачем особисто (арк.спр.6). Крім того зазначені умови були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 11.11.2019 року, в якому також міститься підпис відповідача (а.с.13). Заява, містить графік платежів із розміром платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Сума платежу за розрахунковий період становить 2912,94 грн. щомісяця та 2912,89 грн. останній платіж. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1509,95 грн. щомісяця. Кредитні кошти у розмірі 50500,00 грн., відповідно до даної заяви, були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 11.11.2019 року №TR.38802112.6650904763.8810 (а.с.14). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором № №1001449766101 від 11.11.2019 року станом на 01 лютого 2022 року становить 37986,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом\~7986,60 грн., заборгованість по відсотками\~4,72 грн., заборгованість за комісією\~20432,64 грн. (а.с.17-18). Відповідачу [PERSON] направлено письмову вимогу від 26.04.2021 року про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості по кредитному договору №1001449766101 від 11.11.2019 (а.с.15). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає\~Закон України від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування»\~(далі\~Закон ). Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~станом на дату укладення кредитного договору (у редакції\~Закону № 1734-VIII) містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». За змістом\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Таким чином\~Закон України «Про споживче кредитування»\~не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (ч. 1 ст. 20 Закону). Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Суд установив, що між сторонами АТ «ПУМБ» та [PERSON] 11.11.2019 року був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якого відповідачу був наданий споживчий кредит на умовах, визначених у заяві-анкеті №1001449766101. Заява підписана особисто відповідачем [PERSON] , умовами якої передбачена сплата щомісячних періодичних платежів, комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Твердження відповідача про необґрунтоване нарахування комісії, у зв`язку з тим що банк своїм листом пред`явив письмову вимогу погасити заборгованість по кредитному договору в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд вважає безпідставним. В підписаній відповідачем заяві чітко зазначено, що комісія нараховується за обслуговування банком кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Розрахунок комісії за обслуговування кредиту 2,99% від суми кредиту відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, відтак наявні підстави для стягнення вказаної комісії. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних кошті, а також неналежне виконання ним умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунках підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані. Водночас суд відхиляє наданий позивачем доказ\~публічну пропозицію АТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб,\~яка розміщена на сайті: pump.ua, оскільки такий доказ не містять підпису відповідача,а тому його неможна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 11.11.2019\~року шляхом підписання анкети-заяви. Також відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин норм 633, 634\~ЦК України. Отже відповідач,в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не здійснював погашення чергових обов`язкових платежів, визначених у графіку платежів,\~у зв`язку з чим\~виникла заборгованість за кредитним договором №1001449766101 від 11.11.2019 року в розмірі 58423,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом\~37968,60 грн., заборгованість по відсотками\~4,72 грн., заборгованість за комісією\~20432,64 грн. Відтак, суд вважає, що позов є підставним, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Також слід зазначити, що у\~рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002\~визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Таким чином, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової. З огляду на викладене позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved