Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 4 тис. грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дочкою [PERSON] (далі - [PERSON] ), [INFO] , трирічного віку, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 тис. грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2016 року розірвано шлюб між нею та [PERSON] , який є громадянином Грузії та перебуває у м. Києві на підставі довідки про тимчасове проживання. 24.10.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 266. У період шлюбу [INFO] у них народилась дитина, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.08.2021 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 255. Сторони спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбні відносини та не спілкуються між собою; мають різні погляди на сімейне життя; відсутнє взаєморозуміння. Відповідач не проживає з позивачкою та дитиною з вересня 2021 року, не приймає активної участі у житті дитини, матеріальну допомогу на утримання позивача не надає, самостійно аліменти не сплачує. [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про спільне проживання матері з дитиною від 11.10.2021 року № 8892, виданою відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Обухівської міської ради. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому не має постійного доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою від 11.10.2021 року № 231, виданою управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 77, 80, 84 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 4 тис. грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі позивача та представника; позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду відзив та заяву, у яких просив розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позову. Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 24.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 266. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.08.2021 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] народилась дитина, [PERSON] , про що 12.08.2021 року складено відповідний актовий запис № 255; батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до копії довідки про спільне проживання матері з дитиною від 11.10.2021 року № 8892, виданої відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON] . Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Обухівської міської ради Київської області від 11.10.2021 року № 231 [PERSON] перебуває на обліку в цьому управлінні та одержує допомогу при народженні дитини з 01.08.2021 року по 31.08.2024 року. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Ч. 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини -матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачем надано до суду довідку про доходи з місця роботи ТОВ «Сільпо-Фуд», відповідно до якої розмір заробітної плати відповідача значно зменшився, отримує заробітну плату в середньому на місяць у розмірі 7 000 - 8 000 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд враховує матеріальний стан відповідача, який працює та отримує заробітну плату в середньому на місяць у розмірі 7 000 - 8 000 грн. та сплачує аліменти в розмірі 2 000 грн. на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 09.06.2022 року. Так, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем іншого доходу та таких доказів позивачем також не надано. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000 тис. грн. щомісячно, і зазначена сума не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. У суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. Позивачем не доведено й судом не встановлено обставин для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4 000 грн. В той же час, позивач не позбавлена можливості звернення у майбутньому до суду з позовом про збільшення розміру аліментів за наявності на те правових підстав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із Законом України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Оскільки позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4 000 грн., однак суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2000 грн., що становить 50 %, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. (992 грн. 40 коп. х 50%). Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з положеннями ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової двільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір яопомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цикої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу: договір про надання правової допомоги від 23.12.2021 року, додаткову угоду № 1 до цього договору від 23.12.2021 року, акт № 2 про прийняття-передачу наданих послуг від 29.12.2021 року, згідно з яким загальна вартість наданих позивачу адвокатом послуг становить 2 500 грн., та квитанцію від 30.12.2021 року № ПН29278 про оплату позивачем правничої допомоги в розмірі 2 500 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15-ц). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях ЄСПЛ від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача у разі задоволення позовних вимог у повному обсязі підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 коп., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у даній справі. Разом з тим, оскільки суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2 000 грн. 00 коп., що становить 50 %, то на користь позивача підлягає стягненню 1 250 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial