Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» та просив: встановити факт використання ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» нечесної підприємницької практики відносно [PERSON] , що стала наслідком заволодіння грошовими коштами у розмірі 117 000 гривень; стягнути з ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 117 000 (сто сімнадцять тисяч) гривень; стягнути з ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» на користь [PERSON] , в якості відшкодування моральної шкоди завданої порушенням прав споживача - [PERSON] , грошову суму у розмірі 25 000(двадцять п`ять тисяч) гривень. В обґрунтування позову вказав, що маючи намір придбати автомобіль переглядав оголошення на сайті «OLX», де його увагу привернуло оголошення про продаж автомобіля «Skoda Rapid». Для, офіційного оформлення договору купівлі-продажу автомобіля і його огляду, продавцем було запропоновано приїхати до м. Павлоград за адресою: вул. Добролюбова, 49. Зазначає, що 07 лютого 2019 року приїхав до офісного приміщення розташованого за вказаною адресою та домовився із менеджерами, що автомобіль «Skoda Rapid» 2015 року випуску буде переданий після сплати грошової суми у розмірі 117 000,00 грн. на рахунок ТОВ «ЄЛИТ.АВТО». Вказує, що після перерахунку грошей повторно повернувся в офіс, але договір купівлі-продажу представники ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» укладати відмовились, вказали, що автомобіль «Skoda Rapid» 2015 року, про який йшла мова, відсутній у володінні ТОВ «ЄЛИТ.АВТО». Просить врахувати, що сплачені кошти, в розмірі 117 000,00 грн., а також комісія банку у розмірі 1404,00 грн. до теперішнього часу позивачу не повернуті і незаконно утримуються ТОВ «ЄЛИТ.АВТО». Зазначив, що в діях відповідача вбачається використання нечесної підприємницької практики та просить суд встановити цей факт. Додатково зазначає, що порушенням прав споживача, позивачу була завдана моральна шкода. Моральну шкоду, з урахуванням розумності та справедливості, що виразилась у душевних хвилюваннях та стражданнях, вимушеній зміні звичайного способу життя та додаткових зусиль спрямованих на відновлення порушених прав та повернення майна із незаконного володіння, оцінює у 25 000,00 грн. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 березня 2019 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу, 01.04.2019 розподілено та передано в провадження головуючій судді Солом`янського районного суду міста Києва Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05.04.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно рахунку фактури-2331 від 07.02.2019 [PERSON] -платнику запропоновано оплатити отримувачу ТОВ «Єліт.Авто» 117000 грн за призначенням платежу : сплата за товар згідно договору № 2331. З наявної в матеріалах справи квитанції № NOKE533094 від 07 лютого 2019 року вбачається, що позивачем перераховано на рахунок ТОВ «ЄЛІТ.АВТО», код отримувача 42749051, призначення платежу: оплата за товар згідно договору № 2331, грошові кошти в сумі 117 000,00 грн. (а.с. 9-10) 19 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача була направлена заява про повернення йому сплачених коштів, згідно квитанції № NOKE533094 від 07 лютого 2019 року по причині не укладення із ним договору купівлі-продажу та не передання ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» позивачу автомобіля «Skoda Rapid». Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу оплаченого товару представники ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» укладати відмовились та вказали, що транспортний засіб «Skoda Rapid» 2015 року, відсутній у володінні ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» просить на підставі ст.ст. 1212,1214 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти. На що суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Позивач, звертаючись до суду з позовом посилається на ст.ст.1212,1214 ЦК України, однак суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - шляхом стягнення з відповідача коштів як безпідставно набутих - не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, оскільки, вважає, що відносини між сторонами є договірними та випливають з договору купівлі - продажу. Так, відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України. Однією з встановлених ч. 2 ст.11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Одночасно з товаром продавець зобов`язаний передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. Будь-яких доказів, які б свідчили про повернення коштів чи виконання відповідачем умов попередньої домовленості (договору) щодо передачі позивачу автомобілю, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Натомість з матеріалів справи вбачається, що оплата була здійснена згідно договору № 2331, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем грошові кошти в сумі 117 000,00 грн. Вирішуючи позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, слід зазначити наступне. Позивач з посиланням на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та на те, що йому було заподіяно моральні страждання, які виразились у душевних хвилюваннях та стражданнях, зміні звичайного способу життя, а також інших негативних наслідків просить відшкодувати відповідача завдану йому моральну шкоду в сумі 25 000 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. За таких обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що відповідною компенсацією позивачеві моральної шкоди буде сума у розмірі 3000 грн., з урахуванням обсягу заподіяних моральних страждань, тривалості заподіяння моральної шкоди, необхідністю позивача докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, а також інших негативних наслідків. Що стосується позовної вимоги про встановлення факту використання ТОВ «ЄЛИТ.АВТО» нечесної підприємницької практики суд зазначає наступне. Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права. Правомірний спосіб захисту порушеного права повинен відбуватися в ефективний спосіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно ст. 5 ЦПК УКкраїни здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Однак з такими вимогами позивач не звертається. Натомість просить встановити факт використання нечесної підприємницької практики, однак, суд вважає, що встановлення такого факту само по собі не поновить його прав.. Суд, виходячи з вимог закону вважає, що встановлення такого факту не є ефективним способом захисту . А тому в цій вимозі слід відмовити Підсумовуючи викладене, позов [PERSON] суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню . Судові витрати у справі, які складаються з судового збору в силу ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.11, 509, 530, 626, 635, 662, 693 ЦК України, ст.ст.2, 5, 10-13, 34, 141, 200, 206, 258-259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial