Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] , яка згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.08.2021 змінила прізвище на [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 18.06.1994 вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який [INFO] помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності померлому чоловіку [PERSON] , його дочці [PERSON] і його онуці [PERSON] . Крім позивачки спадкоємцями за законом є також доньки померлого [PERSON] і [PERSON] . Позивачка у встановлений законом строк звернулась до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса від 14.02.2016 їй було відмовлено, оскільки нею не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру. [PERSON] як співвласнику квартири [ADDRESS] , належить 1/3 частка квартири. Позивачка вказує, що відповідно до ст.60 СК України, ст.ст. 1261, 1267, 1278 ЦК України у спадщині їй належить на праві власності Ѕ частка від 1/3 частки квартири, яка належала померлому чоловіку, як частка у спільній сумісній власності подружжя (що становить 1/6 частку) та 1/3 частка від 1/6 частки, яка належала померлому чоловіку в порядку спадкування за законом (що становить 1/18 частку від вказаної квартири), а в цілому 2/9 частки квартири. Додатково зазначила, що відповідачі з грудня 2005 року не несуть жодних витрат на утримання свого спадкового майна, позивачка за свої особисті кошти сплатила на його утримання 29237,98 грн. Відповідно до уточненої позовної заяви, просить визнати за нею право власності на Ѕ частку від 1/3 частки квартири, яка належала померлому чоловіку, як частку у спільній сумісній власності подружжя (що становить 1/6 частку) та 1/3 частку від 1/6 частки, яка належала померлому чоловіку, в порядку спадкування за законом (що становить 1/18 частку від вказаної квартири), а в цілому 2/9 частки квартири, припинити право спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] на 7/9 часток квартири. Позивачка в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Позов підтримує і просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому ЦПК України порядку. Відповідно до ст.ст.\~280-283\~ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 18.06.1994 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.07.1994, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд вважає необґрунтованими доводи позову, що зазначена частка квартири являється спільним майном подружжя в силу ст. 60 СК України, оскільки була набута [PERSON] у власність шляхом приватизації у період перебування у шлюбі. Згідно з ст.22 КпШС (який діяв до 1 січня 2004 року та був чинний на час набуття [PERSON] спірного майна) майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною власністю. Тобто, діючим на час приватизації спірної квартири законодавством не передбачалося, що отримане в процесі приватизації одним із подружжя житло є об`єктом права спільної власності подружжя. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Статтею 60 СК України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Законом України №2913-VI від 11.01.2011 стаття 61 СК України була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя с житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду. Тобто, вказано норма закону набула чинності вже після отримання відповідачем частини спірної квартири у власність в порядку приватизації державного житлового фонду, а тому вказану ч. 5 ст. 61 СК України не можна застосовувати до спірних правовідносин в силу ст. 5 ЦК України. Законом України № 4766-VI від 17.05.2012 частину 5 статті 61 СК України виключено а частину першу статті 57 СК України доповнено п.4, згідно якого житло, набуте за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. За таких обставин, частка квартири [ADDRESS] , яку отримав у власність [PERSON] у результаті здійснення права на приватизацію, не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням викладеного, виходячи з рівності часток у спільному майні, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.07.1994 року. Крім того, звернувшись з даним позовом до суду, [PERSON] , просить визнати за нею право власності на Ѕ частку від 1/3 частки квартири, яка належала померлому чоловіку, як на частку у спільній сумісній власності подружжя (що становить 1/6 частку), а також на 1/3 частку від 1/6 частки, яка належала померлому чоловіку, в порядку спадкування за законом (що становить 1/18 частку від вказаної квартири), а в цілому 2/9 частки квартири, не оспорюючи при цьому видані у 2017 році нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям [PERSON] і [PERSON] . Так, згідно матеріалів спадкової справи №93 (2006), [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] . До Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулись: 06.02.2006 дочка [PERSON] , [INFO] дружина [PERSON] , [INFO] дочка [PERSON] . Таким чином, належну [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] успадкували в рівних частках спадкоємці за законом першої черги: донька [PERSON] , донька [PERSON] , дружина [PERSON] [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2017, зареєстроване в реєстрі за № 1- 310, на 1/3 частку з 1/3 частки квартири. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2017, зареєстроване в реєстрі за № 1-306, на 1/3 частку з 1/3 частки квартири. Постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 14.02.2016 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки нею не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру. Встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] від 01.10.2020 змінила прізвище на [PERSON] , [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 07.08.2021 змінила прізвище на [PERSON] , а також співвласниця квартири та відповідач у справі [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 14.02.2016 їй відмовлено, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до встановлених судом обставин справи, до спадкового майна померлого [PERSON] належала 1/3 частка квартири [ADDRESS] , яку в рівних частках (по 1/3 частці) успадкували спадкоємці першої черги за законом, а вимоги позивачки про визнання права власності на Ѕ частку від 1/3 частки квартири, яка належала померлому чоловіку, як на частку у спільній сумісній власності подружжя, є безпідставними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Таким чином, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частку в 1/3 частці квартири [ADDRESS] , що складає на 1/9 частку, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В іншій частині цих вимог слід відмовити. З урахуванням викладеного, [PERSON] належить 1/9 частка квартири [ADDRESS] , [PERSON] - 1/3 частка згідно з свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.07.1994 року, та 1/9 частка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 1- 306 від 21.10.2017 року, загалом - 4/9 частки квартири; [PERSON] - 1/3 частка згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.07.1994 року; [PERSON] - 1/9 частка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-306 від 21.10.2017 року. За таких обставин вимоги позову про припинення права спільної сумісної власності відповідачів на вказану квартиру не відповідають вимогам ст.368 ЦК України, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати по судовому збору пропорційно до розміру задоволених вимог - по 302,67 грн. з кожного. При цьому, оскільки при зверненні з позовом до суду [PERSON] не було сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 908,00 грн., з позивачки слід стягнути вказані кошти на користь держави при ухваленні рішення.

Outcome: partial