Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

31.01.2022 року з Малиновського районного суду м.Одеси за підсудністю надійшла цивільна справа з вищезазначеним позовом, яким представник позивача просить стягнути з відовідача на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (далі ПрАТ "СК "УНІКА") суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 71715,58грн. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 2270грн., посилаючись на те, що позивач отримав право вимоги на відшкодування за рахунок відповідача, оскільки ним було виплачене страхове відшкодування постраждалому у ДТП, а відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти. Сторони у судове засідання не прибули, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідач не надав суду будь-яких заяв, до суду не прибув, тому суд обгрунтовано ухвалив розглянути позов у заочному порядку. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. 09.10.2020 року о 13:35год. в м.Одеса на вул.Академічна, біля будинку №11А [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz" номерний знак [NUMBER] , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу, що рухався у попутньому напрямку, по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем BMW X4, д/з [NUMBER] , яким керував гр. [PERSON] , чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеса від 02.12.2020р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.6). Ч.6ст.82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А статею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, - відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення; 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, то особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), що містить спеціальні норми відносно регулювання даних правовідносин. З наданих суду відомостей та доказів не вбачається, що [PERSON] відшкодував потерпілому шкоду, завдану вказаною ДТП, а також не вбачається, що на час вищевказаної дорожно-транспортної пригоди винний мав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як те передбачено чинним законодавством, тому постраждалий звернувся за відшкодуванням до ПрАТ «СК «УНІКА". Так, 12.10.2020 року потерпілим [PERSON] , як власником автомобіля "BMW X4, р.н.з. [NUMBER] подано до ПрАТ «СК «УНІКА" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про здійснення відшкодування (а.с.13). Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором довровільного комплексного страхування на транспорті за №016396/4056/0000001 від 09.01.2020р. Строк дії договору - до 09.07.2020р., тобто, дія договору розповсюджується на час скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7-11). Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої була заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Представник позивача стверджує, що позивач відшкодував потерпілому шкоду, завдану вказаною ДТП, і розмір завданих йому збитків становить 71715,58грн. (платіжне доручення №162536 від 21.07.2020р. та повідомлення №00378487, а.с.25-26). Визначення розміру шкоди автомобілю BMW X4, д/з [NUMBER] та страхова виплата, що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку за №6315 від 27.10.2020р. (а.с.17-19). Зазначена шкода має бути відшкодована винною особою потерпілій, проте була відшкодовано позивачем, який набув право регресного стягнення. Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, на підставі чого, після проведення виплати потерпілій особі, в позивача - ПрАТ «СК «УНІКА" - виникло право зворотної вимоги до відповідача. Незважаючи на те, що у чинному законодавстві існують два правові інститути - регрес і суброгація - є різновидами права вимоги, вони не є тотожним поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається лише у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст.993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і ст.27 Закону України «Про страхування»; ч.1 ст.1191 ЦК України визначає право зворотної вимоги (регресу), а право на подання регресного позову передбачено ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При регресі страховик вправі задовольнити свою вимогу в повному обсязі, а у порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат. Крім того, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, водночас як положення ст. 993 ЦК України застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Перебіг строку позовної давності при суброгації починається не з моменту виплати страхового відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до ст. 262 ЦК України зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У той час як відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Таким чином, з наданих суду доказів вбачається, що ПрАТ «СК «УНІКА" виконало покладений на нього Законом обов`язок та, відповідно до Закону здійснило відшкодування потерпілому - власнику постраждалого автомобіля шкоди за відповідача [PERSON] , який є винним у скоєнні ДТП і не мав при цьому договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому суд дійшов висновку, що на підставі вищевказаних норм чинного законодавства, а також п.38.2ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - позов підлягає задоволенню за наявності достовірних доказів та відсутності обґрунтованих заперечень щодо позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (а.с.5).

Outcome: approved