Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свою заяву обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку [PERSON] зареєстрований, але не проживає з жовтня 2020 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особисті речі у будинку відсутні. Відповідачу перешкоди у користуванні житлом не чинились. Відомо, що відповідач проживає в с м. Київ. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань до суду не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будинок. Відповідно до довідки виданої Нещерівським сільським округом Обухівської міської територіальної громади Київської області № 162 від 02.12.2021 року вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований в будинку [ADDRESS] , який належить гр. [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право власності, та не проживає у даному будинку з жовтня 2020 року, а значиться лише зареєстрованим. Факт не проживання відповідача у вказаному будинку підтверджується Актами обстеження на предмет реєстрації та проживання від 30.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 29.01.2021, 26.02.021, 31.03.2021, 30.04.2021, 28.05.2021, 30.06.2021, 30.07.2021, 31.08.2021, 30.09.2021, 29.10.2021, відповідно до яких [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з жовтня 2020 року, відоме місце проживання: м. Київ. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України\~Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Установивши, що позивач надав докази на підтвердження того, що відповідач відсутній у належному позивачу будинку без поважних причин понад один рік, витрати\~\~по утриманню жилого приміщення не сплачує, добровільно залишив житлове приміщення, при цьому будь-якої домовленості між позивачем і відповідачем щодо збереження за ним права користування житлом не існує, суд дійшов висновку про те, що позивач довів заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню.\~ Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатнім для його реалізації уповноваженим органом.

Outcome: approved