Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

Позивачка у травні 2021 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що 13.08.2018 вона була прийнята на роботу на посаду вагаря ТДВ «Маяк» на тік № 1. 29.04.2021 її було звільнено з роботи у зв`язку з втратою довір`я за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Своє звільнення з роботи позивачка вважає незаконним з тих підстав, що вона працювала на вказаній посаді на ваговій № 1 ТДВ «Маяк», на 30 тонних вагах та ваговій № 2, де електронні ваги 80 тонн. До її службових обов`язків входило зважування транспорту та транспорту з зерном та іншими сільгосппродуктами. У її відсутності, могла виконувати її обов`язки комірник [PERSON] , якій вона повністю довіряла. За весь час роботи, майже 3 роки, у них не було будь-яких нештатних ситуацій. При відвантаженні зерна іншим агрофірмам, завжди була присутня ревізійна комісія, до складу якої обов`язково входить бухгалтер. Тобто ніякого відношення вона не мала до грошових коштів. До її роботи з боку керівництва товариства жодних претензій не було. Вона так і не зрозуміла у чому полягала втрата довір`я. Вона чесно і добросовісно працювала. За весь час роботи із її боку не було будь-якого порушення трудового законодавства, жодних стягнень. Жодних винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, вона не вчиняла і не могла вчинити, так як не є матеріально відповідальною особою, із нею не укладався договір про повну матеріальну відповідальність і вона не обслуговувала грошові, товарні та культурні цінності. Рішення про її звільнення було прийнято одноособово головою правління, а потім підтримали інші члени правління, так як на її місце він призначив свою людину. Також позивачка зазначила, що коли головою правління ТДВ «Маяк» став [PERSON] , то почав звільняти усіх працівників, які працювали при колишньому голові правління [PERSON] . Крім того, позивачка вказала, що головою профспілки ТДВ «Маяк» є дружина нинішнього голови правління [PERSON] , економіст товариства. Коли вона звернулася до голови профспілки, остання повідомила, що не має жодних претензій до неї. Разом з тим, 29.04.2021 на засіданні правління ТВД «Маяк», де вирішувалося і питання про її звільнення, голова профспілки разом із іншими проголосувала за звільнення. Позивачка вважає, що засідання профкому на якому вирішувалося питання її звільнення не проводилося і на це засідання та засідання правління вона не запрошувалася. Також позивачка зазначила, що наказ про її звільнення був виданий 30.04.2021, але вона продовжувала працювати і фактично була звільнена 04.05.2021, так як йшла посівна компанія і щоб не сталося зриву посівної її попросили попрацювати. Крім того, позивачка вказала, що на день пред`явлення позову до суду вона перебувала у вимушеному прогулі 15 робочих днів, з 05.05.2021 по 26.05.2021, тому відповідач повинен виплатити їй заробітну плату в сумі 3441,18 грн. Посилаючись на\~зазначені обставини\~позивачка просить\~суд:\~1) поновити її на роботі вагаря ТДВ "Маяк"; 2) стягнути із ТДВ "Маяк" на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 3441,18 грн.; 3) стягнути із ТДВ "Маяк" на її користь витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 27.05.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 05.06.2021 представником відповідача головою правління ТДВ «Маяк» Тютюн\~В.А. , який є також і третьою особою у справі, був поданий відзив на позов, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що 20.03.2021 відбулися загальні збори ТДВ «Маяк», на яких був обраний новий голова правління [PERSON] . За розпорядженням новообраного голови правління у квітні 2021 року ревізійною комісією ТДВ «Маяк» було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей товариства, під час якої на току № 1 було виявлено, що при прийманні продукції створювалися її значні невраховані у складському та бухгалтерському обліках надлишки. Зокрема 01.04.2021 виявлено надлишок 11750,00 кг насіння соняшнику, а 29.04.2021 виявлено надлишок 45450,00 кг пшениці, які у подальшому реалізовувалися (відвантажувалися) контрагентам ТДВ «Маяк», про що були складені відповідні акти. Інвентаризаційною комісією було встановлено, що надлишки створювалися в результаті умисної та систематичної діяльності завідуючої току № 1 [PERSON] та вагарем [PERSON] , які з цього приводу не надали ніяких обґрунтованих пояснень, в той час як зерно та інша продукція ввозилися без реєстрації у книзі вагаря. При цьому вагар [PERSON] та завідувач током № 1 [PERSON] ніяким чином не реагували на розпорядження голови правління, головного бухгалтера та головного агронома. Про результати інвентаризації було негайно повідомлено до правління ТДВ «Маяк» та протоколом засідання правління №10 від 29.04.2021 було прийняте одностайне рішення про звільнення зазначених осіб з роботи у зв`язку із втратою довіри на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. На виконання зазначеного протоколу був виданий наказ №124-К від 29.04.2021, яким вагаря [PERSON] було звільнено з 30.04.2021 за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Оскільки розірвати трудовий говір можливо були лише за попередньою згодою профспілкового органу, про наведені обставини та про прийняття рішення про звільнення [PERSON] та [PERSON] у той же день було повідомлено первинну профспілкову організацію ТДВ «Маяк». За результатом розгляду звернення голова правління профкому ТДВ «Маяк» протоколом № 5 від 03.05.2021 надав дозвіл на звільнення [PERSON] за недовірою. Після погодження питання звільнення [PERSON] з профспілковою організацією, був виданий наказ №127-К від 04.05.2021, згідно якого [PERSON] була звільнена за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, а також проведено остаточні розрахунки та виплачено компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Тому представник відповідача вважає, що відсутні будь-які порушення вимог КЗпП України щодо звільнення [PERSON] з боку ТДВ «Маяк» та його посадових осіб. Також представник відповідача зазначив, що витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а сума витрат є завищеною. У зв`язку зі звільненням головуючої судді [PERSON] у відставку ухвалою суду від 08.10.2021 справу було прийнято до провадження суддею Огієнко О.О. та повторно розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлений позов підтримали, із підстав указаних у ньому, просили позов задовольнити. Також позивачка пояснила, що нічого не порушувала. Зважувала зерно яке завозилося із поля на механічних вагах. Інженер на полі звіряв кількість автомобілів, а вона доповідала про прибуття автомобілів на тік. З току зерно відвантажували через електронні ваги. Вона ніколи з току зерно сама не відправляла. Також позивачка повідомила, що був один випадок коли здійснювалася відправка на завод продовольчих товарів у с. Бездрик, то з`ясувалося, що відвантажено було менше товару ніж зазначено у накладних. Переважували зерно на току без неї. Представник позивачки також звернув увагу на те, що вина його довірительки не встановлена. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, із підстав указаних у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позову. Також представник відповідача зазначила, що вину позивачки доведено актом ревізії Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки. Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце трудові правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що наказом № 261-к від 13.08.2018 голови правління ТДВ «Маяк» [PERSON] позивачку було прийнято на роботу вагарем на тік №1 з 15.08.2018 (а.с. 20). 29.04.2021 головою правління ТДВ «Маяк» Тютюн В.А. було видано наказ № 124-к від 29.04.2021 про звільнення з роботи [PERSON] з 30.04.2021 згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України (втрата довір`я). Як підставу звільнення вказано рішення правління №10 від 29.04.2021 (а.с. 6). Також головою правління ТДВ «Маяк» [PERSON] було видано наказ № 127-к від 04.05.2021 про звільнення з роботи у якому зазначено про те, що у зв`язку з перенесенням дати передачі функцій та покладення обов`язків на іншого працівника звільнити [PERSON] з роботи з 04.05.2021 згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України (втрата довір`я). Як підставу звільнення вказано рішення правління №10 від 29.04.2021 (а.с. 31). Згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] була звільнена з роботи у ТДВ «Маяк» 04.05.2021 відповідно до п. 2 ст.41 КЗпП України, (втрата довір`я) на підставі наказу № 124-к від 29.04.2021 (а.с. 5). 30.04.2021 [PERSON] висловила письмову незгоду зі звільненням, так як вважає, що її вина відсутня, та 04.05.2021 дана незгода була отримана інспектором відділу кадрів [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до акту інвентаризації соняшника на току №1 у ТДВ «Маяк» від 01.04.2021 ревізійною комісією було виявлено надлишок насіння соняшника вагою 11750,00 кг (а.с. 21). Згідно акту інвентаризації зерна пшениці на току №1 у ТДВ «Маяк» від 29.04.2021 ревізійною комісією було виявлено надлишок зерна пшениці вагою 45450,00 кг (а.с. 23). Відповідно до пояснювальних записок завідуючої Току № 1 [PERSON] надлишки насіння соняшника у кількості 11750,00 кг могли виникнути у зв`язку з різню вологістю, яка під час реалізації насіння соняшника збільшилася, тому і маса насіння збільшилася. Надлишок пшениці у кількості 45450,00 кг виник у зв`язку із зберіганням зерна пшениці поряд із ячменем, кукурудзою та соєю, тому можливо було змішування цих культур. Пояснити надлишок не можливо доки не буде проведено зважування цих культур (а.с.22, 24). Як вбачається з протоколу засідання правління ТДВ «Маяк» від 29.04.2021 за №10, було заслухано голову ревізійної комісії [PERSON] , яка доповіла про виявлені надлишки зерна пшениці. Також на засіданні правління виступив голова правління [PERSON] , який повідомив про виявлені раніше надлишки зерна соняшника та про те, що наявні дані про надлишки гречки. Наявність надлишків, на думку голови правління, викликають підозру, що зерно було завезено без реєстрації у книзі вагаря і могло бути реалізовано за власною ініціативою завідуючої током. Усе це викликає недовіру з боку керівництва. Тому було поставлено на голосування питання про звільнення завідуючої током №1 [PERSON] з роботи згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України (втрата довір`я). Ця пропозиція була підтримана дев`ятьма голосами, тому вирішили звільнити [PERSON] . В подальшому на засіданні виступив головний бухгалтер [PERSON] , який зауважив, що разом із завідуючою током немає довіри до ваговика [PERSON] , яка повинна проводити зважування усіх культур, які поступають на тік та вибувають з току. На його думку, наявність лишків свідчить про невиконання своїх обов`язків ваговиком. Тому [PERSON] запропонував звільнити [PERSON] , з роботи згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України (втрата довір`я). Ця пропозиція була підтримана восьма голосами, тому вирішили звільнити позивачку (а.с. 25-27). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що протягом 18 років він працював керівником ТДВ «Маяк» та приймав на роботу [PERSON] , вивчав її характеристики з попереднього місця роботи. У позивачки були гарні характеристики. [PERSON] працювала у ТДВ «Маяк» на посаді вагаря на току №1 протягом 3 років. За той період коли вона працювала, то зарекомендувала себе гарним спеціалістом, порушень трудової дисципліни не допускала. Всю документацію [PERSON] вела акуратно. Коли він був у лікарні, то позивачку звільнили з роботи. Також він пояснив, що на току стояли відеокамери, тому у будь-який момент можна було контролювати роботу. Коли з поля автомобіль заїжджав на тік, то цей автомобіль зважували, після чого розвантажували. В обов`язки позивачки входило завантажити автомобілі зерном та оформити документацію. Коли автомобіль їхав з поля, то комбайнер віддавав водію талон у якому зазначалося хто намолотив бункер зерна та відвантажив. Перед початком збору урожаю певної культури рослин визначали вагу завантаженого бункера комбайна. Оплата комбайнеру за роботу нараховується від бункерної ваги зерна. Якщо вивозилося зерно із сушки, то вагар переважувала його. Також зерно переважували після очистки, перед тим як відправити на склад. У 2021 році був факт продажу зерна одразу після очистки, так як ніде було зберігати на складі. Коли продавали зерно з току, то обов`язково був представник ревізійної комісії. До роботи [PERSON] не було претензій з боку ревізійної комісії, головного бухгалтера та бухгалтера по рослинництву. На току, де працювала позивачка було двоє вагів одні 30-тонні механічні, а інші 60-тонні електронні. З досвіду йому відомо, що між електронними та механічними вагами є різниця близько 100 кг на одному автомобілі. Навіть положення транспортного засобу впливає на показники вагів. Якщо відправляли зерно за межі господарства, то зважували на електронних вагах. За один день в середньому вони відвантажували близько 7 автомобілів, коли продавали зерно. Завозили зерно через механічні ваги, а продавали через електронні ваги. Перед збором урожаю вони завжди проводили ревізію та дооприходували залишки зерна. Так було кожного року. Різниця залишків зерна залежить від того чи втратило вагу зерно на току чи набрало за рахунок вологості. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона раніше працювала вагарем у ТДВ «Маяк» на току № 1. На той час завідуючим током був [PERSON] . Після того як він звільнився, то її було переведено завідуючою током. У 2017 році позивачку було прийнято на роботу у ТДВ «Маяк» на тік №1 на посаду вагаря. У неї ніколи не було зауважень до роботи позивачки. З ранку позивачка подавала звіт у бухгалтерію господарства та їй. З бухгалтерії, ревізійної комісії не надходило зауважень щодо роботи [PERSON] . Усі документи були оформлені правильно. Також свідок повідомила, що були декілька випадків порушення роботи вагів, так як виявляли різні показники при зважуванні одного й того ж самого зерна, про що вони повідомляли головному бухгалтеру. Також був випадок завищеної вологості насіння соняшнику за три дні зерно соняшника набрало вологості 800 кг. Крім того, був випадок, коли менеджер ТОВ «Сумський завод продтоварів» при зважуванні придбаного зерна повідомив, що у них не вистачає зерна соняшнику вагою 4 тони 700\~кг, тобто фактично на складі залишилося зерна більше. Перед кожними жнивами проходила інвентаризація складів, зважувалося усе зерно та виявляли залишок, який виникав чи то через вологість, чи через різницю показників електронних та механічних вагів. Коли звільнили позивачку, то ревізійну комісію провели пізніше. На той час вона не була на роботі, перебувала на лікарняному. Її також потім звільнили з роботи. Вважає, що звільнення пов`язане зі зміною керівництва. Спочатку [PERSON] сказав їй, що вона не робитиме на току, а потім її звільнили. Також свідок повідомила, що кожен водій знає вагу автомобіля, а кожен комбайнер знає вагу бункера і у них ніколи не було претензій до [PERSON] . Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу визначені статями\~40,\~41 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 41 КЗпП України\~трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Для розірвання трудового договору із зазначеної підстави потрібна наявність таких умов: 1)\~безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл та інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Виходячи з викладеного та з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт. Вирішуючи питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку з`ясовує: чи становить виконання операцій, що пов`язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача та чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої\~статті 41 КЗпП України. Відповідні висновки щодо застосування положень статті 41 КЗпП України висловлені Верховним Судом України у постанові\~від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14 та враховані Верховним Судом при ухваленні постанови від 03 квітня 2019 року по справі № 752/7994/17. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі\~185/4195/19. Як установлено судом позивачка займала посаду вагаря току № 1. Зазначена посада відповідає Національному класифікатору України "Класифікатор професій". Зокрема, у розділі 9 «Найпростіші професії» Класифікатору професій зі змінами зазначено професію «вагар» (код КП-9411). У розділі «Робітники» Випуску 1 «Професій працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336, наведено кваліфікаційні характеристики, зокрема професії вагаря, а саме: «7. Вагар. Завдання та обов`язки. Зважує вантажі на вагах різних типів і конструкцій. Проводить зовнішній огляд вантажів і перевіряє справність упаковки. Перевіряє відповідність найменування, ваги та інших характеристик вантажів супровідним документам, оформляє супровідні документи і складає акти на недостачу і зіпсованість вантажів. Веде облік зважуваних вантажів. Доглядає за вагами і перевіряє правильність їх показань. Керує укладанням і бере безпосередню участь в укладанні зважуваних вантажів на ваги. Стежит за повним завантаженням транспортних ємностей. Повинен знати номенклатуру, асортимент і сортамент; зважуваних вантажів; будову обслуговуваних вагів, допустиме навантаження на них; способи перевірки вагові і регулювання точності зважування; міри ваги; правила зважування, укладання, складування і зберігання вантажів; типи транспортних ємностей і їх вантажність; правила обліку зважуваних вантажів і оформлення супровідної документації на вантажі. Кваліфікаційні вимоги. Базова загальна середня освіта або початкова загальна освіта та професійна підготовка на виробництві, без вимог до стажу роботи.» У\~постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» №\~9\~від 06\~листопада 1992\~року роз`яснено,\~що звільнення\~з підстав\~втрати довір`я\~суд може\~визнати обґрунтованим,\~якщо працівник,\~який безпосередньо\~обслуговує грошові\~або товарні\~цінності (зайнятий\~їх прийманням,\~зберіганням,\~транспортуванням,\~розподілом і\~т.п.)\~вчинив умисно\~або необережно\~такі дії,\~які дають\~власнику або\~уповноваженому ним\~органу підстави\~для втрати\~до нього\~довір`я\~(зокрема,\~порушення правил\~проведення операцій\~з матеріальними\~цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. При звільненні працівника з підстав втрати довір`я до нього власником або уповноваженому ним органу необхідно дотримуватися вимог ст.\~43 КЗпП України, положеннями якої визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 2\~ст. 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно ч. 3 ст. 43 КЗпП України подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Як вбачається з протоколу засідання первинної профспілкової організації ТДВ «Маяк» № 5 від 03.05.2021, було надано дозвіл на звільнення [PERSON] . На засіданні профкому було заслухано голову профкому [PERSON] яка довела до відома членів профкому звернення правління товариства причиною якого були акти інвентаризації ревізійної комісії товариства, яка проводилась на току №1. [PERSON] не була присутня на засіданні профкому. Відомостей про те, що [PERSON] запрошувалася на засідання протокол не містить (а.с. 30). Стороною відповідача не надано доказів на підтвердження запрошення [PERSON] на засідання первинної профспілкової організації ТДВ «Маяк». Отже, судом установлено, що в порушення вимог ч. 3 ст.43 КЗпП України, на засідання профкому з питання звільнення з [PERSON] , остання не була запрошена, не була заслухана особисто, та не було встановлено наявність завданих збитків товариству. Таким чином суд вважає рішення профспілкового комітету необґрунтованим. Крім того, суд враховує і те, що втрата довір`я може бути обумовлена лише винними діями працівника, які він зробив усвідомлено або з необережності, що дає підставу роботодавцю не довіряти такому працівникові. Недовір`я до працівника не може ґрунтуватися лише на підозрі власника або уповноваженого ним органу. Стороною відповідача не було надано доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] , перебуваючи на посаді вагаря дійсно вчинила умисно або необережно такі дії, які дають стороні відповідача підстави для втрати до неї довір`я та такі дії дійсно є очевидними та доведеними. Обов`язок довести вчинення працівником дій, що дають підстави для втрати довіри покладається саме на відповідача. Судом роз`яснювався сторонам обов`язок доказування і подання доказів встановлений ст.\~81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертав увагу сторони відповідача на те, що відповідач повинен довести ті обставини, на які посилався, а саме на те, що були претензії до роботи позивачки, але стороною відповідача таких доказів так і не було надано. Також стороною відповідача не було надано доказів на підтвердження того, що до кола посадових обов`язків позивачки входив контроль за зберіганням цінностей. Як зазначав суд вище, з посиланням на правову позицію викладену Верховним Судом, особи, які здійснюють лише функції обліку, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої\~статті 41 КЗпП України. Відповідно до ч.1\~ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивачки з роботи проведено з порушенням норм трудового законодавства, а тому накази відповідача про звільнення [PERSON] є неправомірними, відтак позивачку необхідно поновити на роботі. Згідно ч. 2\~ст. 235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року(далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. Згідно розрахункових листів ТДВ «Маяк», заробітна плата [PERSON] за попередні перед звільненням два місяці становила: за березень 2021 року за 23 дні нараховано 4947,60 грн; за квітень за 27 робочих днів нараховано 7237,33 грн. За два місяці [PERSON] відпрацьовано 50 робочих днів (23+27) та усього разом нараховано 12184,93 грн (4947,60 грн+7237,33 грн), отже середньоденна заробітна плата за цей період склала 243,7 грн. Позивачка просила суд стягнути з відповідача заробітну плату за 15 днів вимушеного прогулу в розмірі 3441 грн 18 коп. Станом на момент ухвалення рішення весь час вимушеного прогулу позивачки складає значно більший період ніж заявлений нею у позовній заяві. Крім того,\~середній заробіток\~за час\~вимушеного прогулу\~за 15\~днів становить 3655,5 грн. (15 днів х 243,7 грн = 3655,5 грн.) Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що стороною позивача не було заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на час ухвалення рішення, тому суд вважає за необхідне стягнути із відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі заявленому позивачкою, а саме 3441,18 грн. В частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць рішення суду підлягає до негайного виконання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позивачка при зверненні до суду з позовом не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від його сплати відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає за необхідне стягнути відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1818 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачкою в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подано договір про надання правової допомоги від 14.05.2021 та додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 14.05.2021. Інших доказів не надано. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачкою не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд дійшов висновку про недоведеність розміру понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved