Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2004 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Однак, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2015 у справі № 522/16482/14-\~ц шлюб було розірвано. Після чого їх спільна дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримані. Разом з тим, батьком сплачуються аліменти однак ця фінансова допомога є недостатньою на думку [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини одноразово у розмірі 68\~475,00 грн в рахунок 1/2 частини фактично понесених позивачем витрат у розмірі 136\~950,00 грн. 20.01.2022\~ухвалою Приморського\~районного суду\~міста Одеси\~відкрито провадження\~у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 24.03.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволені, з огляду на наступне. Відповідач є справним платником аліментів та немає заборгованості по їх сплаті, незважаючи на те, що дитині [INFO] вже виповнилось 18 років. Окрім того, [PERSON] ніколи не відмовляв дочці в отриманні додаткових грошей для задоволення її потреб, навчання, лікування за необхідності, розвитку та відпочинку. Окрім цього, батько цікавиться навчанням та життям доньки, постійно ходить до школи та спілкується з вчителями. Разом з тим, на думку відповідача їх спільна дитина є звичайною дитиною, не страждає на якісь хронічні тяжкі хвороби, не потребує особливих вимог або потреб, тобто є звичайною дитиною із звичайними потребами. Водночас, їх спільна дитина проживає у комфортній квартирі із необхідними умовами, яка є спільним майном подружжя. Разом з тим, відповідач не має постійної роботи, квартири, проживає або з батьками, які перебувають на його утримані або у друзів, машини та рахунки в банках відсутні. Крім цього, відповідач вже не молодий чоловік, з віком у нього погіршився стан здоров`я, тому потребує постійного лікування. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити у задоволені позову. 28.06.2022 сторони в судове засідання не з`явилися. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.02.2004 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, свідоцтво про одруження Серії [NUMBER] , видане 14.02.2004, актовий запис №\~27. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління м. Одеси 17.02.2004, актовий запис №\~147. 10.03.2015 рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/16482/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи та знаходиться на її утримані, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Фонтан-3», виданою 25.02.2015 та довідкою серія МСЕ № 070277, виданою 18.10.2005 Приморською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією м. Одеси на підставі акту № 1846, а також медичними документами. 18.10.2016 рішенням Апеляційного суду Одеської області у справі № 522/4239/15-ц стягнуто [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 5\~000,00 грн щомісяця до її повноліття. Судом встановлено, що на дату звернення до суду заборгованість відповідача по сплаті аліментів відсутня. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ч. 1\~ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. За ч. 2 ст.\~185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Судом встановлено, що позивач просить суд зобов`язати відповідача взяти участь у додаткових витратах на дитину та стягнути з нього одноразово 68\~475,00 в рахунок 1/2 частини фактично понесених витрат загалом в розмірі 136\~950,00 грн, що складаються з: оплати навчання в 11-А класі Одеського приватного ліцею «Крок» за договором про надання освітніх послуг від 30.08.2019 № 01-19/17 та додаткової угоди до договору від 01.09.2021 по 8\~500,00 грн щомісяця за вересень-грудень 2021 року, комісія банку 357,00 грн, загалом 34\~357,00 грн; оплата за шкільну фотокнигу «11-А» класу 1 500,00 грн; витрати на медичне страхування згідно договору OD № 0089108 добровільного медичного страхування від 17.11.2021 1 533,00 грн; витрати на медичне страхування згідно договору OD № 0089109 добровільного медичного страхування від 17.11.2021 1 333,00 грн; придбання стільця для навчання 3 000,00 грн; придбання одягу та взуття 23 224,00 грн; витрати на медичне лікування 5 470,00 грн; витрати на оздоровлення в медичному центрі ТОВ «Мінералтур» з 28.07.2018 по 09.08.2018 56 133,00 грн; оплата за підготовчі курси ЦДО рисунок 2 500,00 грн; оплата за курси «Дизайн клас» 500,00 грн; витрати на додаткові заняття з репетиторами 5\~600,00 грн; студія малювання «Домик \~у \~моря» 1\~200,00 грн; спортивний зал, абонемент 600,00 грн. Щодо вимог позивача щодо стягнення з відповідача оплати за навчання дитини в Одеському приватному ліцеї «Крок», суд зазначає, що дані витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, а є бажанням позивача вчити доньку саме в цьому ліцеї при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №\~201/15248/16-ц. Щодо витрат на добровільне медичне страхування згідно договорів, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами. Позивач не довела що дитині вкрай необхідне медичне страхування, а також страхування саме у цьому медичному закладі є необхідним для дитини, не навела мотивів вибору медичного закладу та доказів узгодження свого вибору з відповідачем у справі. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2019 у справі №\~344/5315/18. Оплата за шкільну фотокнигу, придбання стільця для навчання, придбання одягу та взуття- такі витрати не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України та входять до складу виплати аліментів, які забезпечують базові матеріальні умови для життя дитини. Водночас позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності понесення витрат на оздоровлення в медичному центрі ТОВ «Мінералтур» з 28.07.2018 по 09.08.2018, що такий відпочинок був рекомендований лікарем для оздоровлення та викликаний її станом здоров`я. Доказів погодження вказаного закладу для відпочинку і загального оздоровлення дитини позивачем із відповідачем матеріали справи не містять. Надані позивачем копії сигнальних листів швидкої допомоги в яких зафіксовано високу температуру дитини, ОРВ та чеки на придбання жарознижуючих препаратів, оплата рентгену хребта, консультації жіночого лікаря та узі, не пов`язані з хронічною хворобою дитини, яка б потребувала додаткових витрат. Оплата за підготовчі курси ЦДО рисунок, оплата курсів «Дизайн клас», витрати на додаткові заняття з репетиторами, студія малювання «Домику моря», спортивний зал не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат на дитину та входять до складу аліментів. Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №\~205/4622/16-ц. Водночас судом встановлено, що відповідач потребує постійного лікування, у зв`язку із поганим станом здоров`я. Лікарями рекомендовано: спостереження невропатолога, терапевта, травматолога, а також обмеження підвищеного фізичного та емоційного навантаження, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 1196/298. Окрім цього, [PERSON] має на своєму утримані батьків пенсіонерів [PERSON] [INFO] , пенсійне посвідчення № \~ [NUMBER] , Серія [NUMBER] від 09.08.2006 та [PERSON] [INFO] , пенсійне посвідчення № [NUMBER] , Серія [NUMBER] від 15.07.2008. Доказів наявності у нього рухомого чи нерухомого майна матеріали справи не містять. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем витрати не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими\~статтею 185 СК України, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed