Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

[PERSON] 19 жовтня 2021 року пред`явила до [PERSON] позов про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, призначених рішенням Тячівського районного суду від 13 грудня 2016 року на утримання [PERSON] у розмірі 3000 грн. до досягнення нею повноліття. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилася дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу 19 грудня 2016 року постійно проживає з нею та перебуває виключно на її утриманні. Рішенням Тячівського районного суду від 13 грудня 2016 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі 1000 грн., до досягнення нею повноліття. Хоча вони розлучилися в 2016 році, однак не проживають з 2014 року, та з часу їх окремого проживання вони з дочкою ніколи відповідача не бачили. Крім цього, відповідач не сплачує аліменти на утримання дочки, яка знаходиться на її повному утриманні. Вона, позивачка, інколи виїжджає за кордон, так як проживає неподалік кордону з Румунією та має можливість взяти дочку з собою, оскільки їй необхідно розвиватись, так як вона відстає в інтелектуальному розвитку від ровесників, що стверджується характеристикою з місця навчання. Однак, виникла проблема, оскільки виготовлення проїзних документів дитині для виїзду за кордон необхідно згоду її батька. Вона спробувала зв`язатися з батьком відповідачем, однак батько знаходився за кордоном. На початку цього року направлено адвокатський запит до Таврійської селищної ради, із отриманої відповіді вбачається, що відповідач зареєстрований за місцем проживання [ADDRESS] , однак він там не проживає більше 12 років. Відповідач з 2014 року жодного разу не бачив дочку, не надавав коштів на її утримання, не телефонував їй, не відвідував батьківські збори, тобто повністю самрусунувся від участі в її вихованні, тобто, взагалі не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не позбавлений інформації щодо місця перебування дитини, так як до розлучення він проживав разом з ними, вона, позивачка, не створює перешкод у спілкуванні дочки з батьком, участі у її вихованні, а наведені обставини свідчать про фактичну можливість, але небажання батька виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини. У зв`язку з чим, вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно їх дочки, що буде як найкраще відповідати її інтересам. З часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахування вікових особливостей дітей зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на її матеріальний стан у сторону його погіршення. На даний час дочка навчається в школі, у зв`язку з чим, збільшуються її витрати на утримання дочки, тобто зросли витрати на придбання одягу та необхідних для навчання предметів, їжу, тощо. У зв`язку з чим просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] у розмірі 3000 грн. до досягнення нею повноліття. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Антал І.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечення проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Представник органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання письмового висновку. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31 січня 2022 року, яке відкладено на 14 березня 2022 року на 10 год. 30 хв. та 11 квітня 2022 року на 13 год. 30 хв. На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 травня 2022 року та у зв`язку з неявкою відповідача та відсутності відомостей про отримання ним повідомлення суду про розгляд справи, відкладено 29 червня 2022 року на 10 год. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із рішення Тячівського районного суду від 19 грудня 2016 року відомо, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2009 року, однак шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Із свідоцтва про народження видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Із свідоцтва про зміну імені видно, що [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я, про що Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 11 травня 2017 року складено відповідний актовий запис №58, та прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені, отримала прізвище [PERSON] (а.с. 9). Із акта обстеження матеріально-побутових умов та довідки, виданих Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області видно, що [PERSON] сама виховує неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом зі своєю матір`ю, та яка її матеріально забезпечує. У вихованні дитини батько [PERSON] не бере участі та не допомагає ( а. с. 10, 11, 12). Згідно висновку органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області видно, що [PERSON] та [PERSON] в шлюбі народили доньку [PERSON] , [INFO] . З 2014 року батько [PERSON] став проживати окремо від неї та доньки, жодного разу не бачив доньку, не подзвонив дитині, не відвідав батьківські збори, тобто повністю усунувся від участі в її вихованні. Шлюб між ними розірвано 19 грудня 2016 року, що стверджується рішенням Тячівського районного суду. Оскільки батько, тривалий час не підтримував доньку фінансово, рішенням Тячівського районного суду від 13 грудня 2016 року з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання [PERSON] . Згідно розрахунку Скадовського відділу державної виконавчої служби у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] має значну заборгованість по сплаті аліментів (станом на 24 вересня 2021 року, заборгованість складає 61290,00 грн.). Відповідно до довідки виданої ЦНАП Солотвинської селищної ради від 3 червня 2021 року, [PERSON] має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Комісійне обстеження умов проживання дитини було проведено 8 лютого 2022 року головним спеціалістом служби та поліцейським офіцером громади за адресою смт. Солотвино, вул.. Тиха, 70. Умови проживання задовільні, забезпечені продуктами харчування, мають пічне опалення, дрова на зиму придбані. Мама з дитиною мають окрему кімнату, ліжко, місце для навчання і відпочинку. Виконавчим комітетом Скадовської міської ради Херсонської області надіслано довідку від 20 січня 2022 року стосовно того, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований на території Таврійського старостинського округу, але на території не проживає більше 10 років. Встановлено, що батько вихованням дочки не займається, не цікавиться здоров`ям, успіхами, морально та матеріально не підтримує, не телефонує, не приїжджає, не намагається зустрітися з нею та не проявляє ніякої турботи. Зі слів класного керівника, де дитина навчається, він жодного разу не поцікавився своєю донькою. [PERSON] знаходиться на повному утриманні та вихованні матері. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22 лютого 2022 року, розглядалося дане питання, однак батько [PERSON] на засідання комісії не з`явився та з`ясувалося що не проживає в Україні багато років, тому є доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки (а. с. 61-62). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину; піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечувати здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Частиною ч. 1 ст. 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, так як не виконує передбачені обов`язки і тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року вбачається, що судом ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 15 листопада 2016 року (а. с. 13). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Так, із свідоцтва про народження, довідки, виданої виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та довідки про склад сім`ї видно, що на утриманні [PERSON] , [INFO] , яка проживає у [ADDRESS] знаходиться двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Із акта обстеження матеріально-побутових умов та довідки, виданих Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області видно, що [PERSON] сама виховує неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом зі своєю матір`ю, та яка її матеріально забезпечує. У вихованні дитини батько [PERSON] не бере участі та не допомагає ( а. с. 10, 11, 12). Із наведеного видно, що матеріальний стан позивачки [PERSON] погіршився, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; Отже, аліменти у розмірі 1000 грн. є меншими 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. При збільшенні розміру аліментів, судом враховано, що позивачка ніде не працює, на її утриманні перебувають двоє дітей, відповідач проживає окремо від дитини, а також те, що з часу ухвалення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області від 13 грудня 2016 року зросли ціни на матеріальні потреби та прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Крім цього, згідно положень, закріплених у ст. 180 СК України обов`язок утримувати дітей є однаковим як для матері так і батька та виходячи із закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд урахувавши вказані обставини, дійшов висновку про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] по 1 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Однак, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі по 3000 гривень щомісячно є завищеними та нею не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі. Згідно роз`яснень, що містяться п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про зміну розміру аліментів на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. У зв`язку із задоволенням повністю позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] слід стягнути у користь [PERSON] , сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial