Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

26.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. й приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча А.В., в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, що зареєстрований в реєстрі за №9467 від 19.02.2021; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який між сторонами не укладався та який нотаріально не посвідчений, при відсутності безспірності заборгованості, про наявність якої відповідач не проінформував позивачку попередньо тощо. В судове засідання позивач не з`явився, останній подав заяву від 16.09.2021 про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання також не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи, а також пояснень щодо позову до суду не подано. Третя особа приватний виконавецьЛукеча О.В. в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення заперечень не висловив, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків. З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що такий вчинено 19.02.2021 за реєстровим №9467 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Хара Наталією Станіславівною про стягнення з позивача, яка є боржником за кредитним договором №3001315659001 від 21.05.2019, на користь відповідача, заборгованість за таким. Зазначено, що строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення проводиться за період з 22.05.2020 по 22.12.2020, сума заборгованості складає 21307,27 грн., з них прострочена заборгованість -2483,82 грн., прострочена заборгованість за комісією - 11970,19 грн., прострочена заборгованість за процентами - 0,33 грн.,строкова заборгованість за комісією - 1885,81 грн.,строкова заборгованість за процентами - 0,04 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 250,00 грн. Окрім цього за вчинення виконавчого напису нотаріусом з позивача стягнуто суму у 2155,73 грн. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису з`ясовано, що такий вчинено відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999. На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. відкрито виконавче провадження №65041607, що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2021. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи у контексті з доводами та запереченнями учасників судового процесу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. З оспорюваного виконавчого напису видно, що такий вчинений приватним нотаріусом серед іншого на підставі пункту 2 Переліку документів. Разом з тим, постанова Кабінету Міністру України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою доповнено вказаний Перелік документів пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», була визнана незаконною та нечинною на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 (залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 №К/800/6492/17, № К/800/7651/17). Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів приватним виконавцем Лукеча О.В. матеріалів виконавчого провадження № 65041607 вбачається, що приватному виконавцю разом із заявою про примусове виконання рішення було подано серед іншого кредитний договір №3001315659001 від 21.05.2019, який також і було подано приватному нотаріусу на вчинення виконавчого напису від 19.02.2021. Зі змісту вказаного кредитного договору вбачається, що таким є Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, споживчий кредит з пільговим періодом, №3001315659001 від 21.05.2019. Тобто такий, укладено у формі заяви. Відтак, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус, з урахуванням приписів статті 87 Закону України «Про нотаріат», не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, оскільки на момент вчинення такого означений вище кредитний договір не входив до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, так як не був нотаріально посвідченим. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2). Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тож, позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення. Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В позовній заяві також міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які складають судовий збір за позовною вимогою у розмірі 908,00 грн. та сплачений судовий збір за забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. На підтвердження сплати судового збору в означеній сумі стороною позивача додано квитанції. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 вказаної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ухвалою суду від 28.07.2021 у справі №308/9645/21 постановлено зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65041607, відкритому за постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечею О.В. від 06.04.2021, що здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №9467 від 19.02.2021 по стягненню заборгованість з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 21557, 27 грн. та 250 грн. за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved