Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач\~ Публічне акціонерне\~товариство «Комерційний\~банк «Надра»\~в особі\~Уповноваженої особи\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб на\~ліквідацію ПАТ\~«КБ «Надра»\~Стрюкової І.О. , правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 04.03.2008 року між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 245/03/02-2008, згідно умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 48 720,00 дол. США строком користування до 03.03.2028 р. , зі сплатою процентів в розмірі 12,79 % річних. Згідно умов кредитного договору (п.3) позичальник зобов`язувався повертати кредит та нараховані відсотки щомісячно, в розмірі мінімально необхідного платежу 576,38 дол. США, щомісячно, до 10 числа поточного місяця. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 року, між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» \~та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . Окрім цього , в забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення\~суми кредиту за кредитним договором між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.03.2008 р. , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, відповідачі по справі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позивач вказує,\~що [PERSON] взяті на\~себе зобов`язання\~ щодо\~погашення суми\~отриманого кредиту\~та сплати\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами,\~у розмірі\~та строки\~визначені кредитним\~договором не\~виконує. [PERSON] \~ порушував терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Вимогу Банку про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, відповідачами залишено без задоволення. Враховуючи,\~що відповідач\~ [PERSON] не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 13.08.2015 р. складає 38979,58 дол. США, з яких: -36105,72 дол. США ( згідно курсу валют НБУ на 13.08.2015 р. становить 772 134,98 грн.) основний борг; -2873,86 дол. США (згідно курсу валют НБУ на 13.08.2015 становить 61458,62 грн.) заборгованість\~по нарахованих\~відсоткам;\~-10\~188,00\~ грн.\~нарахована пеня\~за прострочення\~ сплати\~кредиту ,\~яку позивач просило стягнути на його користь із відповідачів в солідарному порядку. Враховуючи викладене, позивач просить суд : стягнути з\~ [PERSON] (інд.код.\~ [NUMBER] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] )\~та [PERSON] (інд.код.\~ [NUMBER] , адреса:\~ [ADDRESS] )\~в солідарному\~порядку на\~користь ПАТ КБ Надра правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» (місцезнаходження 01054\~м.\~Київ,\~вул.\~Дмитрівська,\~13-а,кв.\~12код\~ЄДРПОУ 43490372\~ IBAN: [NUMBER] \~в АТ\~«Альфа Банк»)\~-\~заборгованість по\~Кредитному договору № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 р. у сумі 38 979,58 доларів США (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять доларів США 58 центів) (з яких: 36 105,72 доларів США - заборгованість по кредиту, 2 873,86 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків) та 10 188,00 грн. (десять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 00 коп.) пені за прострочення сплати кредиту. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] (інд.код. [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) перед ПАТ КБ Надра правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» по Кредитному договору № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 р. у сумі 38 979,58 доларів США та 10 188,00 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки: двохкімнатну житлову квартиру [ADDRESS] , яка належить Іпотекодавцеві [PERSON] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки через прилюдні торги, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну продажу - суму, еквівалентну 54 000,00 доларів США, згідно офіційного курсу валют НБУ на момент продажу (згідно п. 1.4. Договору іпотеки від 04.03.2008 р.); Виселити [PERSON] із житлової квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.02.2021 року замінено позивача Публічне акціонерне\~товариство «Комерційний банк «Надра» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН». Позиція сторін справи : Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Вказав на те, що 04.03.2008 року між ВАТ КБ Надра правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 245/03/02-2008. У розрахунку заборгованості , який долучений був до позовної заяви наявна технічна описка у написанні номеру кредитного договору, а саме помилково зазначено про наявність заборгованості за кредитним договором № 247/03/02-2008 . Вказує на те, що наявність технічної описки не спростовує наявність кредитних правовідносин між сторонами і не спростовує наявність заборгованості віжповідача за кредитним договором. Просив суд врахувати постанову Закарпатського апеляційного суду віж 14.12.2021 року у справі № 308/2675/18. Відповідач [PERSON] ,\~в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Просила відмовити у задовоенні позову. Вказала на те, що кредитний договір № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 року [PERSON] не підписував. Існують розбіжності у написанні номера кредитного договору. [PERSON] вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № 247/03/02-2008 від 04.03.2008 року і вважає, що вона погашена. Вказує на те, що в обгрунтування розміру заборгованості за кредитним договором № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 року надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 247/03/02-2008 від 04.03.2008 року станом на 13.08.2015 року. Зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборговності є первинні документи. У [PERSON] наявний кредитний договір 247/03/02-2008 від 04.03.2008 року. Вказала на те, що і в договорі поруки в п. 1.1 зазначено кредитний договір № 247/03/02-2008 від 04.03.2008 року. Зазначила про існування розбіжностей у написанні номера кредитного договору в різних документах. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви представник не з`явилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла. Справа перебувала у провадженні судді Лемак О.В. Заяви, клопотання сторін: 07.04.2017 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 15.05.2017 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 30.06.2017 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 31.08.2017 року відповідачем подано до суду клопотання про призначення сувої бухгалтерсько економічної експертизи. 02.10.2017 року надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи. 19.10.2018 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 23.10.2018 руку представником відповідача подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 15.01.2019 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 10.06.2019 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 17.03.2020 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 02.07.2020 року директором ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» подано до суду заяву про залучення правонаступника позивача. 20.01.2021 року директором ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» подано до суду клопотання про розгляд справи без участі ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» 08.02.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі. 16.02.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі. 18.02.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 16.07.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі. 03.08.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі. 16.08.2021 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 23.08.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції. 26.08.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції. 10.09.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції 17.09.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції 28.10.2021 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 23.11.2021 року представником позивача подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 24.11.2021 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 24.11.2021 року представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 13.01.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 17.03.2022 року представником позивача подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі. 26.04.2022 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 23.06.2022 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~28 березня 2016\~року\~ відкрито\~ провадження\~в\~справі № 308/10627/15-ц. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~31 липня 2017\~року\~суддею Лемак О. призначено по справі судово-економічну експертизу. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~23 серпня 2018\~року\~ суддею Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. прийнято справу № 308/10627/15-ц до свого провадження. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~09 лютого 2021\~року замінено сторону позивача його правонаступником. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~10 лютого 2021\~року поновлено провадження по справі. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~13 липня 2021 року виправлено описку в ухвалі суду від 10.02.2021 року. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~25 серпня 2021 року постановлено провести розгляд справи в режимі відео конференції. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~20 вересня 2021 року постановлено провести розгляд справи в режимі відео конференції. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~22 вересня 2021 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~27 квітня 2022 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі відмовлено. Заслухавши вступне слово представника позивача, вступне слово представника відповідача Мордованець\~ І.І., вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею \~вимог\~ і\~на\~підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~ судом\~ у \~передбачених\~ цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~ обставини,\~ на які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~ встановлених цим\~ Кодексом.\~Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~ подаються\~ сторонами та\~іншими\~ учасниками\~ справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~ може\~ ґрунтуватися\~ на\~ припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власноїініціативи,\~крім\~витребування\~доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~має\~сумніви\~у\~добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~прав\~ або\~ виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~ також\~ інших\~ випадків,\~ передбачених\~ цим\~Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або \~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення\~ учасників\~справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що\~04.03.2008 року між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 245/03/02-2008, згідно умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 48 720,00 дол. США строком користування до 03.03.2028 р. зі сплатою відсотків в розмірі 12,79 % річних. Згідно умов кредитного договору (п.3) позичальник зобов`язувався повертати кредит та нараховані відсотки щомісячно, в розмірі мінімально необхідного платежу 576,38 дол. США, щомісячно, до 10 числа поточного місяця, що стверджується кредитним договором № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. ( а.с. 68-70 Т.1), оригінал кредитного договору було оглянуто в судовому засіданні 16.02.2022 року. Даний кредит було надано [PERSON] з метою проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 04.03.2008 № 970, для купівлі ним квартири у [ADDRESS] , що стверджується п. 1.2 кредитного договору № 245/03/02-2008\~від 04.03.2008\~року , а також вказані обставини встановлені постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.12.2021 рокуу справі № 308/2675/18 і в силу ст. 82 ЦПК України доведення не потребують. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримав кошти від ВАТ КБ Надра правонаступником якого є позивач на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Як встановлено\~судом,\~ згідно\~ меморіального\~ валютного ордеру № NL-17 від 04.03.2008 [PERSON] фактично отримав від Банку суму кредиту в розмірі 48720,00 доларів США, вказані обставини встановлені судовим рішенням, яке набуло законної сили, а саме постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.12.2021 року у справі № 308/2675/18 і в силу ст. 82 ЦПК України доведення не потребують. Встановлені обставини, щодо отримання [PERSON] від Банку суму кредиту в розмірі 48720,00 доларів США спростовують доводи представника відповідача про недоведення факту надання кредитних коштів відповідачу [PERSON] . Відповідно до п.4.2.4 укладеного кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений умовами Кредитного договору. Як встановлено судом з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 року, між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» \~та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований за №977 (а.с. 72-74 т. 1), оригінал договору іпотеки було оглянуто в судовому засіданні 16.02.2022 року. Окрім цього , в забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення\~суми кредиту за кредитним договором між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.03.2008 р. , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, відповідачі по справі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. ( а.с. 71, Т.1) оригінал договору поруки було оглянуто в судовому засіданні 16.02.2022 року. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Позивач свої зобовязання за кредитною угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 48 720,00 дол. США. Однак, як стверджує\~позивач , у порушення умов договору [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 13.08.2015 р. загальна заборгованість по вищевказаному кредитному договору перед банком складає 38979,58 дол. США, з яких: -36105,72 дол. США ( згідно курсу валют НБУ на 13.08.2015 р. становить 772 134,98 грн.) основний борг; -2873,86 дол. США (згідно курсу валют НБУ на 13.08.2015 становить 61458,62 грн.) заборгованість\~по нарахованих\~відсоткам;\~-10\~188,00\~ грн.\~нарахована пеня\~за прострочення\~ сплати\~кредиту , що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи ( Т.№2). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, на адресу [PERSON] \~ та\~ [PERSON] \~ було надіслано вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 18.08.2015 р. ( а.с. 79-80) Нормативно-правове обґрунтування : Правовідносини між сторонами по справі є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК\~ України. Згідно зі\~ ст. 11 Цивільного кодексу України\~ цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі\~ ст. 628 Цивільного кодексу України\~ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно\~до\~статті\~204\~Цивільного\~кодексу\~України\~(далі\~-\~ЦК\~України)\~ правочин\~ є\~ правомірним,\~якщо\~його\~недійсність\~прямо\~не\~встановлена\~законом\~або\~якщо\~він\~не \~визнаний судом\~недійсним. Згідно\~з\~частиною\~третьою\~статті\~215\~ЦК\~України,\~якщо\~недійсність\~правочину\~прямоне\~вста-новлена\~законом,\~але\~одна\~із\~сторін\~або\~інша\~заінтересована\~особа\~заперечує\~його\~ дійсність\~ на\~ підставах,\~встановлених\~законом,\~такий\~правочин\~може\~бути\~визнаний\~судом\~недійсним\~(оспорю-ваний\~правочин). Отже,\~вчинений\~правочин\~вважається\~правомірним,\~доки \~ця\~презумпція\~не \~буде\~ спростована\~ на\~підставі\~судового\~рішення,\~яке\~набрало\~законної\~сили. У\~разі\~неспростування\~ презумпції\~ правомірності\~договору\~ всі\~права,\~набуті\~ сторонами\~ правочину,\~повинні\~здійснюватися,\~а\~обов`язки\~підлягають\~виконанню. В силу приписів\~ст. 204 ЦК України\~діє презумпція дійсності правочину. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.\~527\~ЦК\~України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.\~530\~ЦК\~України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.ст.\~610,\~611,\~612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~ Отже,\~для\~належного\~виконання\~зобов`язання\~необхідно\~дотримувати\~визначені\~ у\~ договорі\~ строки\~(терміни),\~зокрема\~щодо\~сплати\~ процентів,\~а\~прострочення\~ виконання\~ зобов`язання\~ є\~його\~порушенням. Оскільки судом\~встановлено,\~що відповідач\~не виконав\~зобов`язання,\~передбачені кредитним договором № 245/03/02-2008 року у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст.\~612, ст.\~610 ЦК України\~його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання. Непогашення\~відповідачем\~заборгованості\~перед\~банком\~за\~кредитним\~ договором\~ свідчить про \~порушення\~ним\~ його\~умов,\~а\~також\~ вимог\~ст.\~525\~ЦК\~України,\~ які встановлюють \~ неприпустимість \~ односторонньої\~відмови\~від\~виконання\~зобов`язань. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд\~розглядає\~справу \~дотримуючись \~принципів\~змагальності\~і\~диспозитивності\~цивільного судочинства,\~оцінюючи\~докази\~у\~справі\~у\~їх\~сукупності\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням\~ згідно ст.\~229\~ ЦПК\~України,\~захищаючи\~порушені,\~ невизнані\~або\~ оспорюванні\~ права,\~свободи\~ чи\~ інтереcи\~ фізичних\~ осіб,\~права\~та\~інтереси\~ юридичних\~ осіб\~ згідност.\~2\~ЦПК\~України. Так, як\~своїх\~ зобов`язань\~ за\~ кредитним\~ договором [PERSON] добровільно не\~виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності\~за неможливість виконання\~ ним\~ грошового\~ зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати\~від боржника сплати заборгованості за кредитом , сплати процентів та пені. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку. З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів в солідарному\~порядку на користь позивача суму заборгованості за кредитом в розмірі 38979,58 дол. США, з яких: -36105,72 дол. США основний борг; -2873,86 дол. США заборгованість по нарахованих відсоткам; -10 188,00 грн. нарахована пеня за прострочення сплати кредиту підлягають до задоволення. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~\~ \~ \~ \~ \~Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто\~таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.\~При цьому умовами кредитного договору було передбачено його виконання саме у валюті кредиту - доларах США. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 №464/3790/16-ц (14-465цс18). Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Декретом № 15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. Тому як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Аналогічні висновки Верховного Суду про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц. Стосовно\~позовних вимог,\~щодо звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» по Кредитному договору суд\~ зазначає\~наступне. Як встановлено судом з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 245/03/02-2008 від 04.03.2008 року, між ВАТ КБ Надра правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРЕМІУМ ЛІГАЛ\~КОЛЕКШН» \~та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В., зареєстрований за №977 (а.с. 72-74 т. 1), оригінал договору іпотеки було оглянуто в судовому засіданні 16.02.2022 року. Зі змісту\~ вказаного\~договору іпотеки слідує, що він містить такі істотні умови як: зміст та розмір основного зобов`язання (повернення кредиту у розмірі 48000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,79 % річних), строк і порядок його виконання (кінцевий термін повернення до 03.03.2028, внесення щомісячних платежів до 10 числа поточного місяця, мінімальний щомісячний платіж 569,38 доларів США) та посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання, а саме на кредитний договір від 04.03.2008 № 245/03/02-2008, вказані обставини встановлені судовим рішенням, яке набуло законної сили, а саме постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.12.2021 року у справі № 308/2675/18 і в силу ст. 82 ЦПК України доведення не потребують. Зазначене свідчить про дотримання сторонами іпотечного договору вимог п. 2 ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про іпотеку»\~щодо зазначення змісту та розміру основного зобов`язання, строку і порядку його виконання та посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання. Як встановлено судом, відповідачем [PERSON] було подано позов до суду про визнання недійсним договору іпотеки від 04.03.2008 та виключення квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2021 року у справі № 308/ 2675/18 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.12.2021 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2021 року залишено без змін. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Закарпатського апеляційного суду від 14.12.2021 року у справі № 308/ 2675/18 зазначено, що наявність описки у одному з примірників кредитного договору щодо суми отриманого кредиту (48000 доларів США у приватного нотаріуса та 48720,00 доларів США в Банку у кредитній справі, а.с. 47-51, 103-107 т. 2) не спростовує наявність кредитних правовідносин сторін, забезпечених іпотекою, та не призводить до недійсності як основного, так і забезпечувального зобов`язання. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку , що наявність описки у зазначені номера кредитного договору у розрахунку заборгованості про яку вказав представник позивача не спростовує наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором від 04.03.2008 № 245/03/02-2008. Суд також враховує, що представник позивача в судовому засіданні вказав на допущення описки у зазначені номера кредитного договору у розрахунку заборгованості, який був долучений до позовної заяви та долучив новий текст розрахунку заборгованості в ході судового розгляду за кредитним договором від 04.03.2008 № 245/03/02-2008. Відповідно до п 1.4. договору іпотеки предмет іпотеки стане власністю іпотекодавця після повного розрахунку та реєстрації договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. 04.03.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 970, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 04.03.2008 року за № 2734554 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки. Згідно договору іпотеки, сторони визначили , що за домовленістю сторін вартість предмета іпотеки становить 272\~700,00 грн. еквівалент 54000,00 доларів США. Відповідно до п. 7.1. договору іпотеки Іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Відповідно до умов договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя будь яким з таких способів : за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання, відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої\~статті 11 ЦПК України\~суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Такого висновку щодо можливості одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки дійшов Верховний Суд України у постанові від 03.02.2016 у справі № 6-1080цс15, та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17. Позивач звернувся до суду у цій справі в тому числі з вимогою для звернення стягнення на предмет іпотеки у межах забезпечення відповідачем виконання основного зобов`язання, для чого є необхідним судове рішення. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК\~суд за вимогою особи має захистити права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законом\~або договором. Якщо ж\~закон\~або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.\~ Під час виконання судового рішення про стягнення з боржника грошової суми в інтересах іпотекодержателя у межах виконавчого провадження звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється з урахуванням відповідних норм\~Закону України «Про іпотеку»\~та\~статті 572 ЦК України, зокрема з урахуванням права стягувача, який є іпотекодержателем, одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки переважне перед іншими стягувачами. Зазначене співвідноситься із положеннями\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. При цьому, з метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч. 2 вищевказаної статті у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи викладене\~вище,\~суд \~приходить до\~висновку про\~задоволення \~вимог Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ПРЕМІУМ\~ЛІГАЛ КОЛЕКШН» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 04.03.2008, а саме двохкімнатну житлову\~квартиру [ADDRESS] ,\~яка належить\~Іпотекодавцеві [PERSON] та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки через прилюдні торги, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну продажу - суму, еквівалентну 54 000,00 доларів США, згідно офіційного курсу валют НБУ на момент продажу (згідно п. 1.4. Договору іпотеки від 04.03.2008 р.). Стосовно\~позовних вимог, щодо виселення [PERSON] із житлової квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, суд\~ зазначає\~наступне. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє міс проживання. В\~статті 3 вказаного Закону\~\~ встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч. 4 ст.\~9, ст.\~109 ЖК України,\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ч.1\~ст.40 ЗУ «Про іпотеку»\~звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку передбаченому законом. Згідно з положеннями\~Закону України «Про іпотеку»\~виселення відповідача необхідне для вжиття заходів по реалізації предмета іпотеки, усунення перешкод для здійснення реалізації предмета іпотеки, а також забезпечення прав майбутніх покупців. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є\~стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, зазначено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. 2ст.\~109\~ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 3ст. 109 ЖК УРСРзвернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в разі звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателемстатті 40 Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із житлового будинку (житлового приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18). Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до\~статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених\~статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. У даному випадку предмет іпотеки був придбаний за рахунок кредиту, забезпеченого вказаною іпотекою, що підтверджується наявністю кредитного договору № 245/03/02-2008року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] відповідно до п. 1.2 якого кредитні кошти були надані на цілі придбання нерухомості по договру купівлі - продажу № 970 від 04.03.2008 р.. Отже, виселення відповідача з такого житла має відбуватись без надання йому іншого постійного житла, що відповідатиме вимогам ч. 2ст.109\~ЖК УРСР. Зважаючи на викладене позовні вимоги в частині виселення [PERSON] із житлової квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення підлягають до задоволення. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~ на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~ та\~ безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних у\~справі\~ доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~ наперед\~встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~ сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Європейський\~суд\~з\~прав\~людини \~вказав,\~\~що\~п.\~1\~статті\~\~6\~\~Конвенції\~\~зобов`язує\~\~суди\~\~давати\~\~обґрунтування\~\~своїх\~рішень,\~але\~це\~не\~може\~\~сприйматись\~як\~вимога\~надавати\~\~детальну\~відповідь\~\~на\~\~\~кожен\~аргумент.\~Межі\~цього\~обов`язку\~\~можуть\~бути\~різними\~в\~\~залежності\~\~від\~ характеру\~рішення.\~\~\~\~Крім\~\~того,\~необхідно\~\~брати\~до\~\~уваги,\~\~між\~\~іншим,\~\~\~\~різноманітність\~\~аргументів,\~\~\~які\~сторона\~\~може\~\~\~\~представити\~в \~суд,\~та\~відмінності,\~які\~\~існують\~\~у\~\~державах-учасницях,\~\~\~з\~\~огляду\~на\~\~положення\~\~\~\~законодавства,\~\~традиції,\~\~\~юридичні\~\~\~висновки,\~\~викладення\~та\~\~формулювання\~\~рішень.\~\~Таким\~\~\~чином,\~\~\~питання,\~\~чи\~\~виконав\~\~ суд\~\~свій\~\~\~обов`язок\~\~\~щодо\~\~подання\~\~обґрунтування,\~\~\~що\~випливає\~\~зі\~статті\~\~\~6\~\~\~Конвенції,\~\~\~може\~бути\~визначено\~\~тільки\~у\~\~світлі\~конкретних обставин\~\~справи\~\~(Проніна\~\~проти\~України,№\~63566/00,\~§\~23,\~\~ЄСПЛ,\~\~від\~\~18\~липня\~2006\~року).\~ Щодо розподілу судових витрат Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено. На підставі\~\~викладеного та\~

Outcome: approved