Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - позивач) звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.02.2003 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №5. За час перебування в шлюбі в подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню дитини хоча є фізично здоровою і працездатною особою, працює водієм у КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради. Крім спільної дитини на утриманні у відповідача немає інших утриманців (дітей, непрацездатних батьків, дружини), що надає йому можливість сплачувати та утримувати дитину, а тому пропонує стягувати аліменти в частці від доходу відповідача. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.05.2022 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області позовніц вимоги в цивільній справі №603/132/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину роз`єднано та виділено вимогу про стягнення аліментів в самостійне провадження. ІІІ. Позиції сторін. Позивач, посилаючись на ст. 182, ст. 183 СК України просить суд стягувати з відповідача аліменти в частці від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася проте представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням ним власних технічних засобів та за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon», позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував, погоджувався сплачувати аліменти та пояснив, що він виконує свої батьківські обов`язки і надає кошти на утримання дочки. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 14.02.2003 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 14.02.2003 року. За час перебування в шлюбі в подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №16, яка згідно позовної заяви та наданих представником позивача пояснень, проживає з позивачем, що відповідачем і не заперечувалось. Згідно вищезазначеного свідоцтва, батьками [PERSON] є [PERSON] (батько) - відповідач по справі, та [PERSON] (мати) - позивач по справі. На час розгляду справи в суді шлюб між сторонами не розірвано. З матеріалів справи та пояснень наданих сторонами в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстровані в одному будинку за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом №199 виданого відділом реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб 20.01.2022 року. Окрім цього з позовної заяви та пояснень наданих відповідачем в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час працює водієм у КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради та отримує заробітну плату. Інших доходів чи місця роботи відповідача судом не встановлено і учасниками справи суду не повідомлено. V. Джерела права й акти їх застосування. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року №3111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27.11.1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини в частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач, в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), підтвердивши, що він офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату та вказавши, що і так матеріально забезпечує дитину. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Згідно до положень ст.183 СК України, суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Одним із способів захисту інтересів дитини є його фінансове утримання як під час перебування батьків в шлюбі так і після розлучення. Аліментні зобов`язання виникають з моменту народження дітей - до їх повноліття (18 років або до 23 років, у окремих випадках). У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.Стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2.Стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. В матеріалах справи відсутні підтверджуючі відомості про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також про стан здоров`я платника аліментів. Проте, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а саме: його працездатний вік, місце роботи, а саме що відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний заробіток, що ним підтверджено в судовому засіданні. 3.Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. 3-1Наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; Дані відомості в матеріалах справи відсутні 3-2Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Позивачем не було надано суду відомості про витрати платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, на час прийняття рішення судом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить: для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 грн, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що підлягає доказуванню. Виходячи з цього, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 01.01.2022 року: для дітей віком від 6 до 18 років - 1 309 грн. Крім того, при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавець за вказаними правовідносинами визначив 1/4 частину заробітку платника аліментів із розрахунку на одну дитину. В зв`язку з наведеним, суд вважає обґрунтованим та доведеними з боку позивача розмір аліментів - в частці заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 щомісяця, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси неповнолітньої дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, виправдання дійсними потребами дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом до суду позивач звернулася 14.03.2022 року аліменти підлягають стягненню з цієї дати та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІ. Судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання до суду позову про стягнення аліментів. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача - [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved