Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

19.08.2020 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача у період з 01.05.2015 року по 01.08.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 71181,15 гривень, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідача інфляційні витрати 7695,98 гривень, 3% річних у розмірі 4310,36 гривень, всього 83187,49 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2102,00 гривень. Заочним рішенням суду від 28.01.2021 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості з [PERSON] задоволені. 28.10.2021 року відповідач звернувся з заявою про перегляд заочного рішення суду від 28.01.2021 року. Ухвалою суду від 04.11.2021 року заява про перегляд заочного рішення прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 15.11.2021 року заочне рішення скасоване, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» після розгляду заяви про перегляд заочного рішення позовні вимоги не уточняв. Розгляд справи проводиться на підставі первинної позовної заяви від 19.08.2020 року. 16.05.2022 року представником позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» суду надані письмові пояснення на заяву відповідача про скасування заочного рішення суду, у змісті яких послалася на встановлений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Зауважила, що єдиним належним та допустимими доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією, а також звертала увагу на те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплат за послуги опалення. При цьому, на думку представника позивача, будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення відповідача від системи централізованого опалення в квартирі, власником якої є відповідач, останній не надав. 13.06.2022 року відповідач надав суду письмові пояснення, у яких вказав, що не є споживачем послуг відповідача, оскільки фактично не користувався ними, так як у нього в квартирі встановлено індивідуальне опалення і квартиру від`єднано від мережі теплопостачання, і в період з травня 2015 року по серпень 2020 року підприємство позивача жодним чином не надавало йому послуги з централізованого опалення. Факт ненадання та неотримання послуг від АТ «Криворізька теплоцентраль» підтверджується Актом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 23.03.2012 року. Крім того, доданий до позовної заяви розрахунок не містить в собі жодних даних, які б підтверджували, що кількість теплової енергії, яка була спожита ним, відповідає в грошовому еквіваленті сумі заборгованості, що вказана в позовній заяві. 15.06.2022 року від представника АТ «Криворізька теплоцентраль» до суду надійшли додаткові письмові пояснення, у яких вказує, що у відповідь на їх запит КПТМ «Криворіжтепломережа» надали відповідь про те, що на розгляд комісії [PERSON] не було надано повний перелік документів, передбачений законодавством, для відключення квартири останнього від системи централізованого опалення. Акт від 23.03.2012 року не відповідає типовій формі акту відключення від централізованого опалення. Крім того, у вказаному Акті опломбування газового лічильника датується 09.09.2010 року, в той час, як відповідно до Акту № 478 ВАТ «Криворіжгаз» газовий лічильник був встановлений 02.12.2010 року. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідачу надавалися послуги з опалення, даних про ненадання послуг вони не мають та повідомлення про це відсутні. Вважає доводи відповідача необґрунтованими, окремо зазначила про відсутність заяви позивача про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що договір про надання послуг із відповідачем не укладений, також відсутня будь-яка комунікація для користування централізованим опаленням. Процедура встановлення індивідуального опалення не закінчена, відсутній дозвіл на встановлення автономного опалення та затвердження міжвідомчої комісії, але позивач не спростовує факт відсутності такої процедури. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 48) та є власником, відповідно до договору купівлі - продажу від 14.03.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Герасимовою Л.С. та довідки БТІ від 10.05.1995 року, запис про що внесений до реєстрової книги за № 40, стор. 467 ( а. с. 39) і цей факт не оспорюється сторонами. Відповідно до Інформації про нарахування по рокам та детальної виписки з особового рахунку, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за централізоване опалення за період з травня 2015 року по серпень 2020 року складає 71181,15 гривень (а.с. 6-7). Як вбачається з копії Акту 478, підписаного виробником робіт ВАТ «Криворіжгаз», представником ВАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] 02.12.2010 року встановлено газовий лічильник (а.с. 46). 21.12.2010 року був складений та підписаний зазначеними вище особами Акт приймання в експлуатацію газифікованого об`єкту про надання дозволу здійснити врізання та запуск газа (а.с. 45). Відповідно до копії Акту № б/н від 23.03.2012 року представник КПТМ «Криворіжтепломережа» та абонент [PERSON] по [ADDRESS] склали акт про те, що при обстеженні приміщення встановлено: «наявний видимий розрив на мережі центрального опалення; стоянки заізольовані, поглиблені в стіни; система гарячого водопостачання демонтована; у приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 09.09.2010 року» (а.с. 44). Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», а також Правил надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі Порядок), не передбачена можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремої квартири у багатоквартирному будинку, а відключення окремого багатоквартирного будинку за заявою власника (власників) будинку вирішується постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169\~було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. З доказів наданих суду відповідачем вбачається, що автономне опалення встановлено у грудні 2010 року, тобто у період дії вищенаведених законодавчих актів, які передбачали відповідну процедуру та умови встановлення такого опалення, але матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання послуг з постачання тепла. Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на отримання дозволу для встановлення автономного опалення, після чого мав б отримати технічні умови на влаштування автономного опалення та відповідно до яких мав би бути розроблений робочий проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, а також для розірвання договору на постачання теплової енергії. Крім того, у судовому засіданні відповідач не заперечував та підтвердив факт відсутності належним чином документального підтвердження встановлення індивідуального опалення. Таким чином, діюче законодавство та нормативні акти не передбачають відключення окремої квартири у багатоквартирному будинку від централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно нарахування плати за надані послуги проводиться правомірно. З приводу твердження відповідача про відсутність укладеного договору із позивачем про надання послуг, суд зазначає наступне. Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Дослідивши розрахунок заборгованості, а саме Інформацію про нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, детальну виписку з особового рахунку із зазначенням нарахувань та оплати послуг опалення, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 6-8), суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості відповідача по оплаті послуг з централізованого опалення за період з травня 2015 року по серпень 2020 року в сумі 71181,15 гривень, а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат в сумі 7695,98 гривень та 3% річних в сумі 4310,36 гривень. З урахуванням викладеного, доводи відповідача [PERSON] щодо неправомірного нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання, у зв`язку із фактичним невикористанням відповідачем цих послуг через наявність автономної системи опалення у квартирі, суд відхиляє, оскільки споживачем не дотримано порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. До суду заяв про застосування позовної давності не надходило. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута за період з 01 травня 2015 року по 01 серпня 2020 року, що становить 71181,15 гривень. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви від 19.08.2020 року, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 71181,15 гривень, інфляційні витрати у розмірі 7695,98 гривень, 3 % річних у розмірі 4310,36 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у сумі 2102,00 гривень.

Outcome: approved