Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася 08.02.2021 року до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.12.2016 року, до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві надійшов рапорт ІПП УПП у місті Києві ДПП НП України, лейтенанта поліції Приленського В.В., про те що: 10.12.2016 близько 13 години 20 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, буд. 100 б. відбувся наїзд автомобілем марки «Peugeot Boxer» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження та була госпіталізована до KOKJI Київської області. Обвинувачений, керуючи власним транспортним засобом марки «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER] , будучи попередньо притягнутий до адміністративної відповідальності, на підставі рішення Святошинського районного\~суду м. Києва по справі № 759/12059/16-п, яким обвинуваченого було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування на 12 місяців (вказані відомості підтверджуються відповіддю із УПП у м. Києві від 30.05.2017 року), без посвідчення, не зменшивши швидкість та не зупинившись перед нерегульованим пішохідним переходом, на якому перебувала пішохід [PERSON] , [INFO] , чим порушив правила дорожнього руху п. 18.1. - заподіяв тяжке тілесне ушкодження позивачу, скоївши кримінальне правопорушення відповідно до ч.2 ст.286 КПК. 13.12.2016 року за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України було відкрито кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120161000900014820. У відповідності до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 11.06.2019 року [PERSON] вирішено визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на З/Три/роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1/один/рік 6/шість/ місяців. Згідно ст.ст.75,76 КК України звільнено обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Як наслідок, після завданих тяжких тілесних ушкоджень кримінальним правопорушенням, позивач перенесла операційне втручання, витратила багато коштів на ліки та лікування, важко проходила реабілітацію, через завдання позивачці тяжких травм, вона отримала прогноз лікарів щодо неможливості у найближчий час стати матір`ю. Позивачка просила ухвалити рішення, яким задовольнити позов повністю, стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] , - на користь позивача 9\~287,56 грн. - матеріальної шкоди та 300 000, 00 грн. - завданої моральної шкоди, а всього - 309\~287,56 грн., \~ \~ \~ \~309 287, 56 (триста дев`ять тисяч двісті Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 20.04.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.10.2021року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 08.12.2021 року . У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов позивачка підтримує і просить його задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач, якого було сповіщено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, не надав відзив, не повідомив про причини неявки. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду м. Києва при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було з`ясовано наступне. Обвинувачений [PERSON] 10.12.2016 року приблизно о 13.20 годині, керуючи технічно справним не завантаженим транспортним засобом марки « Peugeot Boxer» д.н.з. [NUMBER] , будучи попередньо позбавленим права керувати транспортними засобами, здійснював рух проїзною частиною вул. Кіровоградської від вул. Монтажників в напрямку проспекту Лобановського в м. Києві, у крайній лівій смузі для руху. Проїзна частина вул. Кіровоградська складається з 4-х смуг для руху, по дві смуги руху в кожному напрямку. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розміщується перед перехрестям вул. Кіровоградської із провулком Травневим в м.Києві, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1\~ПДР\~України та дорожнім інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 та 5.35.2\~ПДР\~України, обвинувачений [PERSON] , будучи неуважним, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, не приділив уваги до транспортних засобів, що зменшували швидкість, чи зупинялись перед нерегульованим пішохідним переходом, в крайній правій смузі для руху в попутному напрямку, при цьому не переконався в відсутності на нерегульованому пішохідному переході пішохода [PERSON] , яка переходила проїзну частину по дорожній розмітці 1.14.1\~ПДР\~України справа на ліво відносно напрямку руху його автомобіля, не зупинився, та не надавши перевагу в русі пішоходу, грубо порушуючи п.п.1.5,2.3б та 18.4\~ПДР\~здійснив на неї наїзд. Внаслідок наїзду потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження різного виду та була госпіталізована до Київської обласної клінічної лікарні. Під час керування транспортним засобом водій [PERSON] допустив порушення вимог наступних пунктів\~Правил дорожнього руху\~України: -п.1.5\~ПДР\~України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; -п.2.3б\~ПДР\~України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - п.12.9 б\~ПДР\~України - перевищувати максимальну швидкість, визначену в пунктах 12.4,12.5,12.6,12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; - п. 18.4\~ПДР\~України - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки в ділянці ложа, крововиливів в порожнину сальникової сумки до 100 мл. крові, черевну порожнину до 1,4-1,5 л. рідкої крові зі згортками, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.5,2.3 б,18.4\~Правил дорожнього руху\~України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Таким чином, обвинувачений [PERSON] порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2\~ст.286 КК України. \~ \~ \~ \~ Допитаний в судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні злочину, передбаченого\~ст. 286 ч.2 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що 10.12.2016 року приблизно о 13.00 год. він рухався на транспортному засобі марки « Peugeot Boxer», в лівій полосі руху по вул. Кіровоградська\~\~в напрямку проспекту Лобановського. Перед пішохідним переходом побачив, як інші автомобілі призупинились, а люди переходять дорогу з права на ліво. Він бачив потерпілу, яка була на пішохідному переході, і\~\~подумав, що вона встигне перейти дорогу. Але вона подивилась вліво, а потім різко стала йти назад, він різко загальмував, але\~\~уникнути зіткнення було неможливо, і він здійснив на неї наїзд.\~\~У скоєному щиро кається. Не дивлячись на визнання своєї вини обвинуваченим [PERSON] , його вина у вчинені кримінального правопорушення підтверджена іншими належними і допустимим доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні, а також показами потерпілої, свідка. Так, Солом`янським районним судом м. Києва було досліджено висновок експерта, який встановлює вину [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення та який підтверджує перелік отриманих позивачем та потерпілою [PERSON] тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта №164/Е від 10.02.2017 року, при звернені [PERSON] за медичною допомогою 10.12.2016 року у неї мали місце такі тілесні ушкодження: - травма обличчя у вигляді переломів переданої та латеральної стінок лівої гайморової пазухи з рівнем рідини у ній, латеральної стінки лівої орбіти, лівої ви лицевої души, нижньої щелепи справа, підшкірного крововиливу м`яких тканин лівої ви лицевої ділянки; - забійна рвана рана лівої надбрівної дуги; - закрита травма лівого плеча у вигляді уламкового перелому плечової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми в ділянці середньої третини плеча; - закрита травма живота у вигляді розриву селезінки в ділянці ложа, крововиливів в порожнину сальникової сумки до 100 мл. крові, черевну порожнину до 1,4-1,5 л. рідкої крові зі згортками/. Локалізація, морфологія вищевказаних тілесних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету, могли утворитися в термін, вказаний у постанові, тобто 10.12.2016 року при транспортній травмі травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом. Так, між подіями транспортної травми від 10.12.2016 року та отриманням тілесних ушкоджень [PERSON] є прямий наслідковий зв`язок. За ступенем тяжкості закрита травма живота відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя згідно п.2.1.3 л « Правил». \~ \~ \~ \~Таким чином, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2019 року ЄУН460/3459/17, провадження 1-кп/760/1480/19 [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 286 КК України\~і призначенопокарання у виді позбавлення волі строком на 3/Три/ роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1/один/ рік 6/шість/ місяців. Згідно ст.ст.75,76 КК України\~звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням строком\~на один рік шість місяців, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,\~повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Речові докази: транспортний засіб марки « Peugeot Boxer» д.н.з. [NUMBER] , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому [PERSON] після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні останнього. Арешт, накладений відповідно ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року на транспортний засіб марки« Peugeot Boxer» ухвалено зняти. Також вирішено стягнути з обвинуваченого \~на користь держави вартість проведених криміналістичних експертиз експертами Київського НДЕКЦ МВС України у розмірі 1100,50 гривень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до консультативного висновку від 12.12.2016 року [PERSON] , [INFO] , знаходилася у відділені інтенсивної терапії загального профілю КЗ КРОР «КОКЛ» з 10.12.2016 року. Загальний стан розцінювався як важкий. Випискою з історії хвороби\~\~стаціонарного хворого [PERSON] , від 23.12.2016 року підтверджується перебування\~ останньої на стаціонарному лікуванні\~\~в комунальному закладі «Київська обласна клінічна лікарня» з 10.12.2016 року по 23.12.2016 року з травмами, отриманими внаслідок ДТП. Пунктом 8 зазначеної виписки встановлено перелік лікувальних і трудових рекомендацій, а саме: обмеження фізичного навантаження на прооперовану кінцівку у 2 місяці, ЛФК навколишніх суглобів прооперованої кінцівки без фізичного навантаження, перев`язки, зняття швів на 14 день. Також, наданий перелік необхідних лікувальних засобів та встановлено дієту. Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем до суду, [PERSON] витратила на придбання ліків, медикаментів, шприців, препаратів на загальну суму 9\~083,96 грн., всупереч розрахунку позивача та позовної вимоги розміром у 9\~287,56 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України),\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 9 083,96 грн., тому відповідач зобов`язаний відшкодувати її позивачу. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2\~ст. 23 ЦК України\~\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, суд дійшов висновку, що 10\~000,00 грн. є достатньою та обґрунтованою сумою моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки значний час позивач перебувала у відпустці в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, потребувала догляду, ліків та медикаментів, декілька місяців не мала змоги працювати через отримані тілесні ушкодження, перенесла операційне втручання та важко проходила реабілітацію. Так, з відповідача на користь позивача підлягають сплаті 9 083 (дев`ять тисяч вісімдесят три) грн. 96 коп. - завданої матеріальної шкоди, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.- в рахунок відшкодування моральної шкоди. У іншій частині вимог суд відмовляє у задоволені позову.

Outcome: partial