Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016 в сумі 29 834,50 грн., сплаченого судового збіру у сумі 2270 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 983,45 грн., з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`яза. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.11.2016 між ПАТ «Платінум банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 6/4277DCLRKPT2, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 16091,25 грн. Згідно п. 1.1 Договору банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом. 04.08.2017 між ПАТ "Платинум банк" та ПАТ "Кредобанк" було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку права вимоги до позичальників. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 16091,25 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016 щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Кредобанк» до суду із відповідним позовом. Відповідач відзиву на позов не надала. Заяви ( клопотання) учасників справи Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали Рокитнянського районного суду Київської області від 13 квітня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог статті 274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено особисто відповідачу 18.05.2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибула, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому статтями 279-281 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 22.11.2016 між ПАТ «Платінум банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 6/4277DCLRKPT2, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 16091,25 грн. на строк до 09.10.2022. 04.08.2017 року між ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ «Кредобанк» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до Позичальників, включаючи права вимоги за кредитним договором №6/4277DCLRKPT2від 22.11.2016 року. Згідно із п. 1.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором у повному розмірі. Відповідно до п. 1.2.1. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит у розмірі 16091,25грн. до 09.10.2022 року. Відповідно до п. 1.2.в. Кредитного договору, фіксована процентна ставка за користування кредитом - 0,0001% річних. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, для видачі та зарахування коштів для погашення Кредиту Банк відкриває Позичальнику рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується використовувати Кредит відповідно до його цільового призначення. Пунктом 2.3. Кредитного договору, передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за Кредитом, виходячи із залишку непростроченої заборгованості за Кредитом згідно Додатку №1. Для розрахунку використовується умовна кількість днів у році - 360, у місяці - 30. При цьому, кількість днів у перілді з дати надання кредиту по першу дату сплати заборгованості умовно приймається за 30. Відповідно до п. 2.6. Кредитного договору, погашення Позичальником заборгованості за кредитом здійснюється у вигляді щомісячних платежів у сумі 945 грн. Пунктом 2.7 Кредитного договору передбачено, що перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитним договором у сумі щомісячного платежу здійснюється позичальником у період з 1 по 6 число кожного місяця включно. Перший платіж має бути сплачено не пізніше 06.01.2017. Згідно до п. 2.10. Кредитного договору реальна процентна ставка за кредитом становить 90,73% річних; абсолютне значення подорожчання кредиту становить 41126,56 грн. Відповідно до п. 2.11. Кредитного договору, грошові кошти, які вносяться Позичальником на погашення Кредиту, спрямовуються на погашення в наступній черговості: 1) для сплати простроченої заборгованості за Кредитом; 2) на погашення заборгованості за Кредитом в сумі щомісячного платежу; 3) на оплату неустойки за кредитом; 4) на дострокове погашення кредиту. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, Позичальник відповідає перед Банком по зобов`язаннях, що виникають згідно з умовами Договору, всім майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно з чинним законодавством України. У разі отримання від Банку вимоги про дострокове погашення Кредиту, Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за даним Кредитом у повному обсязі у строки, вказані у вимозі Банку. Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, у разі прострочення сплати заборгованості за цим Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню у розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожний день прострочення. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за кредитним договором № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 16091,25 грн. Відповідно до позовної заяви відповідач, не виконала своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого станом на 23.09.2021 у неї утворилась заборгованість за кредитом у загальній сумі 29834,5 грн., яка складається з: 11454,00 грн. неповернутої суми кредиту, 18380,00 грн. прострочених відсотків за користування кредитом. Разом з тим, у розрахунку заборгованості по кредитному договору № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016, доданому до позовної заяви, зазначено, що прострочена заборгованість за відсотками становить 0 гривень. Однак у вказаному розрахунку зазначено, що прострочена комісія за адміністрування кредиту становить18380,00 грн. Стягнення з позичальника простроченої комісії за адміністрування кредиту кредитним договором № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016 не передбачено. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору зумовило звернення АТ "Кредобанк" до суду із відповідним позовом. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Згідно з довідкою з ЄДРПОУ, витягом з Державного реєстру банків та банківською ліцензією підтверджується, що АТ "Кредобанк" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з статтею 6, частиною 1 статті 627 та частиною 1 статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору За приписами частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умоввідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (частина 1 статті 612 ЦК України). Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до аимог статтей 1048-1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, х розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписами частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З матеріалів справи встановлено, що позивач покладені на нього зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. У свою чергу, відповідач не виконувала взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 23.09.2021 у неї утворилась заборгованість за кредитом у загальній сумі 29834,5 грн., яка складається з: 11454,00 грн. неповернутої суми кредиту, 18380,00 грн. простроченої комісії за адміністрування кредиту. У доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості по кредитному договору № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016, зазначено, що прострочена заборгованість за відсотками становить 0 (нуль) гривень, натомість в позовній заяві вказані прострочені відсотки в сумі 18380 грн., що вказує на невідповідність розрахунку вимогам позовної заяви. У розрахунку зазначено, що прострочена комісія за адміністрування кредиту становить18380,00 грн., натомість про стягнення вказаної суми позивач не просить, окрім того стягнення з позичальника простроченої комісії за адміністрування кредиту кредитним договором № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016 не передбачено. Відповідач повідомлялася про наявність заборгованості та необхідність у зв`язку з цим дострокового виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак будь-яких дій, спрямованих на погашення кредиту не вживала. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір, підписаний сторонами, містить строк повернення кредиту (користування ним), чітко зазначено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за договором. Разом з тим, укладеним кредитним договором не передбачено стягнення з боржника суми простроченої комісії за адміністрування кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи, що судом встановлено порушення відповідачем умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенн. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором № 6/4277DCLRKPT2 від 22.11.2016 у сумі 11454 (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні неповернутої суми кредиту. Крім того, за подання позовної заяви АТ "Кредобанк" сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн (квитанція № 59571165 від 13 жовтня 2021 року). Таким чином, враховуючи правовідносини, які виникли між сторонами, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підляє стягненню судовий збір у сумі 871 (вісімсот сімдесят одна) гривня 49 копійок (11454 х 100 / 29834,5 х 2270 / 100 = 871,49). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 2983,45 грн. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), ордер, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280сц180). До вказаної зави представником позивача додано лише копії частини договору про надання правової допомоги, укладений між АТ "Кредобанк" та Адвокотським об`єднанням "Бізнес і право" від 11.02.2019 (першої та останньої сторінок), ордеру серії КС №573217 від 16.06.2020, довіреності, видані АТ "Кредобанк" про уповноваження адвоката Павленка С.В. представляти інтереси банку в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування та судах. Документів, що підтверджують розрахунок вартості наданої правової допомоги та понесених позивачем витрат на таку допомогу, до матеріалів позовної заяви не додано. Аналіз поданих представником позивача документів свідчить про те, що наданими матеріалами не доведено розмір витрат, понесених позивачем на надання правової допомоги вказаним адвокатом. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні. З огляду на викладене,

Outcome: partial