Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх дитини та стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що в період перебування у шлюбі із відповідачем у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] ; шлюб між сторонами розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2017р.; після розірвання шлюбу дочка постійно проживала із батьком, після початку бойових дій вони виїхали із окупованої території і на сьогодні є внутрішньо переселеними особами та проживають на території Самбірського району; відповідач [PERSON] , - мати дитини проживає на тимчасово окупованій території, де на даний час відбуваються бойові дії; відтак за місцем її проживання неможливо забезпечити безпечне середовище для проживання та розвитку малолітньої дитини; окрім цього відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її станом здоров`я та не надає матеріальної допомоги; у зв`язку з наведеним позивач просить визначити місце проживання дитини із ним та присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач відмовився від позовної вимоги у частині стягнення аліментів, оскільки відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти, просив задовольнити позов стосовно визначення місця проживання дочки, посилаючись на обставини викладені у зверненні до суду; додатково пояснив, що вони із дочкою переїхали із зони бойових дій для безпеки дитини, мати не займалася вихованням дочки ще до їх переїзду останніх років п`ять, дитина постійно проживала із батьком та повністю перебувала на його утриманні; тепер два місяці він з дочкою та фактичною дружиною, з котрою має подружні відносини останніх три роки, проживають у с. Лука Самбірського району в комфортному житлі, а до того проживали разом у місті Тернополі. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з`явилася; із відзивом на позов не зверталася. Тому суд уважає за можливе розглядати справу в її відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечив позивач та представник третьої особи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області не заперечила проти позову, суду усно заявила про доцільність проживання дитини разом із батьком, що обґрунтувала на основі Висновку про визначення місця проживання дитини, а також виходячи із її інтересів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , сторони у цивільній справі; шлюб між сторонами розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2017 року. У судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх малолітня дочка проживала із батьком і на даний час вони разом переїхали із зони бойових дій, мати залишилася проживати на окупованій території. Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Новокалинівської міської ради від 08.06.2022р. підтверджується доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] ; згідно Висновку дитина має окреме облаштоване місце для сну, забезпечена одягом, взуття та іншими необхідними речами, батько в повному обсязі задовольняє потреби дитини у вихованні та догляді; між ними теплі, щирі відносини. Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959\~р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, пояснення учасників, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком, - позивачем по справі, що не позбавляє матері [PERSON] права та можливості особистого спілкування з дочкою, обов`язку брати участь в їх утриманні та вихованні.

Outcome: approved