Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] 09.02.2022 звернулася у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , котрий був зареєстрований 02.09.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 385. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] » та залишити проживати з нею їх з відповідачем дітей. Позов обґрунтовано тим, що 02.09.2010 між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Дрогобицького МУЮ Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 385 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршувались через розбіжність в характерах, а також відсутність спільних інтересів, і як виявилося відсутність почуттів спричиняли постійні сварки та непорозуміння, що згодом привело до розірвання стосунків. Відповідач не розумів її потреб, не утримував належним чином сім`ю. Тепер у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. На даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних стосунків. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, їх сім`я фактично розпалась і зберегти її неможливо, тому остання звернулась з позовною заявою до суду. Відтак, просить на підставі ст. ст. 109, 110-112 СК України, позов задовольнити. Позивач у судове засіданні з`явилася, надала пояснення суду, згідно з якими вона надалі бажає розірвати шлюб, оскільки протягом місячного терміну, який був наданий на примирення, з боку відповідача ніяких позитивних змін не відбулося. Сім`ю вони так і не відновили, навпаки за цей період в них погіршились відносини. Разом не проживають з 15.01.2022. Також зазначила, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області стягнуто аліменти на її користь з [PERSON] на утримання їх неповнолітніх дітей, однак останній не сплачує аліменти. Спільного господарства вони не ведуть, не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо один від одного, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у запропонований судом строк подав пояснення та відзив на позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу. Проти розірвання шлюбу заперечує, вказав, що бажає жити з дружиною та дітьми однією сім`єю. Найвища цінність для нього є життя і здоров`я дітей, їхнє виховання. Просить суд не ухвалювати рішення про розірвання шлюбу, не розлучати дітей від матері та батька. Відповідач вважає, що розірвання шлюбу негативно вплине на морально - психологічний стан дітей. Заяви та клопотання учасників справи. 13.04.2022 надійшла заява від представника відповідача - адвоката Галишина А.В. про відкладення судового засідання, яке призначене на 14.04.2022 о 09.00 год., оскільки останній приймає участь в іншому судовому засіданні. В подальшому відповідач відмовився від послуг свого представника адвоката Галишина А.В., просив проводити розгляд справи у його відсутності. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 16.03.2022, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача, який у цьому позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 14.04.2022 о 09.00 год.. Протокольною ухвалою від 14.04.2022 задоволено заяву представника відповідача - адвоката Галишина А.В. про відкладення судового засідання, у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі. Розгляд справи відкладено на 16.05.2022 о 10.00 год.. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2022, за ініціативою відповідача, сторонам по даній справі про розірвання шлюбу надано строк для примирення, терміном на один місяць. Провадження по справі зупинено. Справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 16.06.2022 о 09.30 год.. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2022 провадження по справі поновлено. Судове засідання щодо продовження розгляду справи по суті призначено на 16.06.2022 о 09.30 год.. Учасники справи кожного разу належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судові засідання щодо розгляду даної справи по суті обоє сторін з`являлись. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, та ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 02.09.2010, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 02.09.2010, актовий запис № 385. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 02.09.2010 (оригінал міститься у справі, а. с. 2). За час перебування у шлюбі, а саме [INFO] , у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 10.03.2011 (копія мітиться у справі, а.с. 5), яка на даний час є неповнолітньою та проживає разом із позивачем за її зареєстрованим місцем проживання. Також, [INFO] , у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 13.01.2017 (копія мітиться у справі, а. с. 6), яка на даний час є неповнолітнім та проживає разом із позивачем за її зареєстрованим місцем проживання. Згідно довідки КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради» від 07.02.2022 за № 113 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано наступний склад сім`ї: [PERSON] - жінка, [INFO] , [PERSON] - донька, [INFO] , [PERSON] - син, [INFO] , [PERSON] - чоловік, [INFO] .. Судом також встановлено, що сторони тривалий період не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, разом з відповідачем не проживають. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя. Тому позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У свою чергу, наданий за ініціативою відповідача строк сторонам для примирення до ніяких позитивних змін в житті сторін не призвів, а позивач, після спливу такого строку, надалі наполягає на розірванні шлюбу. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Щодо тверджень відповідача про те, що їх з позивачем сім`ю ще можна зберегти в силу того, що розлад у ній носить нестабільний та тимчасовий характер, то такі не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи належними й допустимими доказами, хоча суд надавав можливість довести такі й подати на підтвердження цьому відповідні докази, встановивши строк для примирення, оскільки після закінчення відповідного строку позивач надалі наполягає на розірванні шлюбу. Разом з тим, у вирішенні питання про місце проживання дітей після розірвання шлюбу - відмовити, оскільки дану позовну вимогу слід розглядати по суті в іншому цивільному провадженні. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований 02.09.2010\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану міста\~Дрогобича Дрогобицького\~міськрайонного управління\~юстиції Львівської\~області 02.09.2010,\~про що\~було зроблено\~актовий запис\~№ 385, із залишенням позивачу після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », так як остання про це клопоче перед судом в своїй позовній заяві. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 992 грн. 40 коп. однак позивач звільнена від сплати судового збору у зв`язку із інвалідністю другої групи. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог частково, з відповідача стягуються судові витрати пропорційно задоволенню позовних вимог. Відтак, з останнього слід стягнути 496 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Судом взято до уваги і той факт, що відповідач є інвалідом війни третьої групи серії [NUMBER] і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, однак при розгляді такого роду справ, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору дана категорія осіб не підпадає. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial