Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.12.2021 р. [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона працює на посаді старшого оператора станційного технологічного центру оброблення інформації та перевізних документів станції Запоріжжя-Ліве. \~ \~ \~ \~Наказом від 08.12.2021 р. № 61/ос її відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 р. без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19. \~ \~ \~ \~Вказаний наказ позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує її конституційне права на працю, яке полягає в тому, що у неї незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від короновірусної хвороби COVID-19, а також обмежили права працівника щодо повноцінної роботи та отримання заробітної плати. Так, позивач вважає незаконним саму вимогу надавати медичний висновок про протипоказання від щеплення або сертифікат про щеплення від Covid-19, як запорука допуску до роботи. Є також безпідставним відсторонення позивача від роботи на підставі ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», на підставі відсутності окремого порядку відсторонення, встановленого законом. За позовом [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати наказ структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 61/ос від 08.12.2021 р. про відсторонення від роботи та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час відсторонення від роботи з 09.12.2021 р. по день ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 12.01.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 17.02.2022 р. 17.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 22.03.2022 р., замінено неналежного відповідача на належного. 22.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 10.05.2022 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 10.05.2022 р. розгляд справи відкладеного на 02.06.2022 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 02.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 14.06.2022 р. через зайнятість судді у іншому провадженні. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив (а.с.44-45). Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи було надано відзив на позов (а.с.72-74). Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, приймаючи до уваги позицію відповідача, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді старшого оператора станційного технологічного центру оброблення проїздної інформації та перевізних документів станції Запоріжжя-Ліве (а.с.11-12). Наказом № 61/ос від 08.12.2021 р. [PERSON] відсторонено від роботи з 09.12.2021 р. без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о) (а.с.13). Ст.46 КЗпП України\~встановлено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Ч.ч.3, 4 ст.12 згаданого Закону\~встановлено, що у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. У п. 41-6\~Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу, передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до\~статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої\~статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"\~та частини третьої\~статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153\~(далі - Наказ МОЗ). Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього\~наказу Міністерством юстиції України. Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його\~Конституції\~та законодавству України,\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.(п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого\~постановою КМУ від 28.12.1992 № 731). Відповідно до\~постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим\~наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153. Так, згідно з п. 6 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153,\~\~обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. Відповідно до Постанови КМУ № 83 від 04.03.2015 р. АТ «Українська залізниця» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. З огляду на викладене вбачається, що дія наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 р. № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (із змінами внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.11.2021 р. № 2393) розповсюджується на працівників АТ «Українська залізниця» та всіх підпорядкованих йому підрозділів. Відсторонення працівника від роботи за своїм змістом означає призупинення трудових правовідносин - тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату. Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення. Працівник має ознайомитись з таким наказом\~негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що позивач була повідомлена про те, що вона в силу вищезазначених положень Закону та займаної посади підпадає під перелік осіб, які підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, відсутність якої тягне за собою відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, крім працівників, за наявності відповідної довідки медичного закладу, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень. Відтак, суд не встановив ознак неправомірності під час винесення оскаржуваного наказу\~в діях відповідача, який, з урахуванням покладеного обов`язку, згідно з вимогами\~ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи за відсутності відповідного щеплення або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 61/ос від 08.12.2021 року є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Як похідна від вимоги про скасування наказу про відсторонення від роботи, в задоволенні якої судом відмовлено, не підлягають і задоволенню вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку на час вимушеного прогулу. \~ \~ \~ \~З наведеного вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, суд залишає за позивачем. Враховуючи відсутність підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, судом не перевіряється їх співмірність та інші обставини, визначені ст.137 ЦПК України.

Outcome: dismissed