Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

23 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліментти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги мотивує тим, що 11 січня 2003 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. 27 березня 2019 року шлюб з відповідачем було розірвано. Вiд спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання в Навчально-науковому інституті менеджменту та підприємництва, на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 23 960,00 грн. за 1 курс, 23 960,00 грн. - 2 курс, 23 960,00 грн. - 3 курс, 23 960,00 грн. - 4 курс. Також додатково витрати на проживання в гуртожитку, сплачуються на початку року окремо, за кожен рік потрібно буде сплачувати ще близько 5000 грн. Син перебуває на утриманні позивачки. Вона вказує, що не в змозі самостійно утримувати його, оскільки її заробітна плата складає близько 6100,00 грн. на місяць, інших видів доходу вона не має, у зв`язку з цим вони опинилися у скрутному матеріальному становищі, а син потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, наразі в нього існує борг зі сплати аліментів до досягнення дитиною 18 років за рішенням суду. Відповідач є працездатним, працює КПВОК «Київтеплоенерго» та отримує заробітну плату в розмірі близько 17 000 грн. на місяць. Відповідач інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує. На переконання позивачки, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. 3 метою досудового врегулювання вказаного спору позивач зверталася до відповідача з вимогою добровільної сплати відповідної суми коштів на утримання дитини, але він не реагує, тому позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2021 матеріали справи № 357/11387/21 передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 головуючим суддею з розгляду справи № 357/11387/21 визначено суддю Гринчак О.І. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 16.03.2022. Розгляд справи 16.03.2022 відкладено на 21.06.2022. У судове засідання 21.06.2022 позивачка та третя особа з`явились. Позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Третя особа підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27.03.2018 у справі № 754/14347/17. Позивач та відповідач від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 21.06.2013, в якому батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з Довідкою Державного університету телекомунікацій від 08.09.2021 № 1009 [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту менеджменту та підприємництва спеціальності «Маркетинг» Державного університету телекомунікацій, з фінансуванням за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання для отримання ступеня вищої освіти «Бакалавр» з 01.09.2021 по 30.06.2025 (наказ на зарахування № 03-54 ст. від 15.08.2021). Стипендію не отримує. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги від 18.07.2021 [PERSON] навчається в Державному університеті телекомунікацій. Пунктом 1 Розділу ІІІ Договору встановлено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладання договору становить 95 840,00 грн. Пунктом 2 Розділу ІІІ Договору визначено, що вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 1) 2021-2022 навчальний рік - 23 960,00 грн.; 2) 2022-2023 навчальний рік - 23 960,00 грн.; 3) 2023-2024 навчальний рік - 23 960,00 грн.; 4) 2024-2025 навчальний рік - 23 960,00 грн. Згідно з пунктом 3 Розділу ІІІ Договору плата вноситься щосеместрово в розмірі 11 980,00 грн. Як вбачається із довідки про доходи від 16.09.20201 № 1, виданої ФОП [PERSON] , загальна сума доходу позивача у період з 01 березня 2021 року до 31 серпня 2021 року без урахування аліментів становить 36 838,96 грн. У матеріалах справи міститься також копія листа Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» від 10.08.2021 № 04/6/2386, згідно з яким заробітна плата відповідача за липень 2021 року складає 17 616,64 грн. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи те, що син відповідача досяг повноліття, але не досяг двадцяти трьох років, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, і тому не може працевлаштуватись, перебуває на утриманні матері, зважаючи на матеріальний стан платника аліментів, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років, будуть відповідати вимогам закону та принципу розумності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина до досягнення ним двадцяти трьох років є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved