Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

15.07.2021р. Трачук в особі представника адвоката Даніліна В.С. звернувся до суду з позовом у якому просив суд стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 34719,93 грн., стягнути заборгованість за невиплачену вихідну допомогу у розмірі 3000 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 1693,78 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 4500 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, судові витрати у розмірі 10000грн. правової допомоги. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у період з 04.10.2012 р. по 14.06.2021 р. позивач знаходився у трудових відносинах з ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії. 14.06.2021 позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку із припиненням підприємством шляхом ліквідації. В порушення вимог ст. 47 КЗпП України відповідачем на теперішній час [PERSON] не виплачена ані заробітна плата, ані компенсаційна виплата за звільнення у зв`язку із скороченням підприємства, ані компенсація не використаної відпустки. Позивач посилається, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом у підготовчому засіданні задоволено клопотання позивача про витребування у Відповідача інформації щодо середнього розміру заробітної плати Позивача, інформацію щодо кількості невикористаних днів відпустки. Відповідачем (із пропущенням встановлених судом строків) було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що у Відповідача відсутні будь-які первинні документи щодо заборгованості Відповідача перед Позивачем. Разом із відзивом надано клопотання про поновлення строку на прийняття відзиву. Підготовче провадження закрито судом 18.11.2021р. У судовому засідання 07.02.2022р. представники відповідача в режимі відеоконференції клопотали про відкладення розгляду справи з метою залучення додаткових документів, про те не могли зазначити коли саме ці документи у них з`являться, проти задоволення позову заперечували Позивач та його представник позов підтримали просили його задовольнити. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 4 жовтня 2012 року позивач працював у ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії на посаді інженера-землевпорядника, що підтверджується Трудовою книжкою [NUMBER] та даними довідки форми ОК-7 про нарахування позивачу відповідачем заробітної плати. 14.06.2021 позивача було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується наказом 64-к від 11.06.2021р. та записом у трудовій книжці [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Також відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Позивачем надано докази щодо нарахованих сум заробітної плати довідка ОК -7 та щодо отриманих сум заробітної плати банківська виписка з розрахункового рахунку позивача. Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ч.1,6 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуть на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до положень статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Також відповідно до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу Встановлено, що на день ухвалення рішення, Відповідачем не було проведено розрахунок із Позивачем. Позивачем надано докази відсутності розрахунку, на той час як Відповідач жодних доказів щодо виплати грошових коштів Позивачу заборгованості по заробітній платі, вихідну допомогу при звільненні та компенсацію невикористаної відпустки не надав. Суд вважає доведеним наявність у Відповідача заборгованості перед Позивачем. Щодо вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримання невидачі трудової книжки, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів оскільки згідно зі статтею 235 КЗпП України оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Позивачем надано наявні докази щодо нарахованих та виплачених грошових коштів, в той час Відповідач жодним чином не довів, що ним було виконано обов`язок щодо повного розрахунку зі Позивачем під час звільнення Позивача. Суд вважає доведеним відсутність розрахунку при звільненні Відповідача із Позивачем та з урахуванням розрахунку, наданого Позивачем, враховуючи співмірність заявлених вимог до основної суми заборгованості та строку відсутності розрахунку вважає за можливе задовольнити в цій частині позов в повному обсязі. Щодо заявлених судових витрат Позивача на правову допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Позивачем заявлено судові витрати у розмірі 10000 грн. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 04-06/21 від 30.06.2021 р. Відповідачем не заявлялося жодних заперечень щодо суми судових витрат, тож суд вважає за можливе задовольнити дану позовну вимогу в повному обсязі. Так, відповідно до постанови КГС ВС від 24.11.2020 № 911/4242/15: Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт. Щодо доводів сторони відповідача, суд зазначає наступне. Відповідач посилався на те, що вина щодо не сплати заборгованості лежить на колишньому директору Одеської Філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Суд критично ставиться до цього, адже жодних доказів надано не було. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на порушення процедури звільнення відповідачем, адже по-перше це не є предметом позову, по-друге позивачем не заявлялося жодних вимог з цих підстав, а суд не вправі виходити за межі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved