Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 14 вересня 2021 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, у якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 111 385,85 грн., з яких: інфляційні втрати за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 80 230,10 грн., 3% річних за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 31 155,75 грн; стягнути з [PERSON] на користь товариства інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 98 780,34 грн., з яких: інфляційні втрати за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 70 937,46 грн., 3% річних за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 27 842,88 грн., а також сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 29 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-301/337/2008, відповідно до умов позичальник отримав кредит у розмірі 43 390,00 доларів США. Також, 29 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-301/337/2008. 27 червня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-301/337/2008. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/10560/14-ц 14 червня 2016 року було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-301/337/2008 від 29 липня 2008 року у розмірі 345 859,11 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у цивільній справі № 201/10560/14-ц було частково задоволено позов в частині стягнення заборгованості з [PERSON] та стягнуто з останньої на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-301/337/2008 від 29 липня 2008 року у розмірі 309 083,02 грн. На даний час рішення судів не виконані, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. (а.с.2-8). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 14 вересня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.66-67). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а.с.68-69). До суду 06 жовтня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів (а.с.70-71). Ухвалою судді від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання(а.с.72-73). Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі (а.с.82). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 29 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-301/337/2008, відповідно до умов позичальник отримав кредит у розмірі 43 390,00 доларів США (а.с.9-12). Також, 29 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-301/337/2008 (а.с.13). 27 червня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-301/337/2008 (а.с.14-23). Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська заочним рішенням від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року, задовольнив позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: стягнув солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 345 859, 11 грн. кредитної заборгованості. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 31 травня 2017 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року та заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2018 року. Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором задовольнено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-301/337/2008 від 29 липня 2008 року у розмірі 309 083, 02 грн. В іншій частині позовних вимог до [PERSON] відмовлено. На даний час рішення судів не виконані, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Так, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішеннями судів. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Як видно з матеріалів справи, відповідачі мали грошове зобов`язання перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а з огляду на те, що вони його порушили, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України. Дослідивши, таким чином, докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь товариства інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 111 385,85 грн., з яких: інфляційні втрати за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 80 230,10 грн., 3% річних за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 31 155,75 грн.; стягнути з [PERSON] на користь товариства інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 98 780,34 грн., з яких: інфляційні втрати за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 70 937,46 грн., 3% річних за період з 09 вересня 2018 року по 09 вересня 2021 року у розмірі 27 842,88 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі: 1203,10 грн. - з [PERSON] , 1066,90 грн. з [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved