Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

У травні 2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку та відповідно просила стягнути з [PERSON] кошти на утримання (аліменти): на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття; на утримання [PERSON] , яка є матір`ю дитини, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, починаючи з дня подання позовної заяви. Мотивувала позовні вимоги тим, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідач у добровільному порядку забезпечувати доньку не хоче також позивач просить стягнути кошти з [PERSON] до досягненню дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 07.06.2022 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, про причини суду не повідомила, до суду надала заяву в якій просила справу слухати без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батькам малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Довідкою виданою Вороновицькою селищною радою громадянці [PERSON] , про те, що склад сім`ї складається з: [PERSON] [INFO] - син, [PERSON] [INFO] , діти проживають разом з матір`ю і перебувають на її утриманні. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання чоловіка по утриманню жінки, які не перебувають між собою у шлюбі, з передбачених статтями 84, 91 СК України підстав можуть мати місце за наявності і доведеності сукупності таких умов: проживання з жінкою дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. При цьому, частина перша статті 79 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] , яка мешкає разом з матір`ю [PERSON] і перебуває на її утриманні . [PERSON] здійснює догляд за дитиною до досягнення дитиною 3-х річного віку. Докази, що свідчать про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і її матрі або обставин, що впливають на розмір стягувагних аліментів відповідач не подав. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн. Суд

Outcome: approved