Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 09.09.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що 23.05.2000 між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] був укладений договір № 5443 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2015 № 500/5184/15-ц вищевказаний договір купівлі-продажу був визнаний дійсним. У 2021 році позивачка вирішила приватизувати земельну ділянку під належним їй будинком, однак дізналася, що земельна ділянка була приватизована раніше одним з колишніх власників будинку. Вважає, що при відчуженні житлового будинку до нового власника переходить право власності на земельну ділянку, тому за нею необхідно визнати право власності на спірну земельну ділянку. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2022 постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 22.06.2022 позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом На підставі рішення Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 971 від 14 жовтня 1997 року, [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії I-ОД № 029095 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,0595 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-а). 12.12.1997 за договором № 2647 купівлі-продажу нерухомого майна від 12.12.1997 [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Право власності на земельну ділянку з [PERSON] на [PERSON] переоформлено не було (а.с. 16). 23.05.2000 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 5443 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, а саме житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13), що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн про реєстрацію права власності № 45524696 від 12.10.2015 (а.с 15). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2015 по справі № 500/5184/15-ц вищевказаний договір № 5443 купівлі-продажу від 23.05.2000 був визнаний дійсним (а.с. 17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління в Одеській області, актовий запис № 137 (а.с. 18). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 та 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України (в редакції станом на час укладення договорів купівлі-продажу), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.204 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року по справі № 689/26/17,\~стаття 30 Земельного кодексу Української РСР\~(далі\~-\~ЗК УРСР)\~(1991\~року)\~в імперативній\~формі передбачала\~автоматичний перехід\~права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду (п. 6.32). Враховуючи,\~що на\~час укладення\~договорів купівлі-продажу\~від 12.12.1997\~та 23.05.2000\~житлового будинку\~з надвірними\~спорудами та\~господарськими будівлями,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] , договір про\~відчуження земельної\~ділянки для\~обслуговування цього\~будинку не\~укладався,\~право власності\~на земельну\~ділянку на\~набувача переоформлено\~не було,\~що порушує загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою, та обов`язковість переходу права\~власності на\~земельну ділянку\~у разі\~переходу права\~власності на\~будівлю і\~споруду,позовні\~вимоги [PERSON] \~про визнання\~за нею\~права власності\~на земельну\~ділянку за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню.

Outcome: approved