Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

21.06.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить: встановити факт народження на тимчасово окупованій території громадянки України [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Куп`янськ Харківської області від батьків: мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с. Новоосинове Куп`янського району Харківської області. В обґрунтування заяви заявник [PERSON] зазначила, що вона є рідною тіткою дитини та рідною сестрою батька [PERSON] . Так, 21.06.2022 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) їй відмовлено у проведенні державної реєстрації дитини [PERSON] жіночої статі, народженої 10.04.2022 в м. Куп`янськ, медичне свідоцтво № 49 від 11.04.2022 на підставі ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів». Зазначає, що дитина була народжена на окупованій військами РФ території, з якої відсутня можливість виїхати на територію України, а тому вона звернулася до суду з цією заявою. У судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Також просила суд долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження та лист від 21.06.2022 з відміткою Московського ВДРАЦС з відміткою про прийняття (а.с. 14-16). Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~317\~ЦПК України\~в зв`язку\~з розглядом\~справи даної\~категорії невідкладно\~з моменту\~надходження заяви,\~своєчасно та\~належним чином\~повідомлений представник\~заінтересованої особи\~\~Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),\~проте\~в\~судове засідання\~не\~з`явився. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення\~факту\~народження\~особи на\~тимчасово\~окупованій\~території України,\~визначеній\~Верховною\~ Радою\~України,\~може\~бути\~ подана\~батьками,\~родичами,\~їхніми\~представниками\~або іншими\~законними\~представниками\~дитини до\~будь-якого\~суду\~за\~межами такої\~території\~України\~незалежно від\~місця\~проживання\~заявника. Суд, дослідивши надані докази приходить до наступного. За правилами ч. 1 ст. 81, ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2\~ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] є громадянкою України, про що надано копію паспорту серія [NUMBER] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Крім того, на підтвердження факту родинних відносин між заявником та батьком дитини надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьками яких зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 16). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 27.06.2014 укладено шлюб між громадянкою України [PERSON] (після реєстрації шлюбу) [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області та [PERSON] , [INFO] , громадянином України, уродженцем с. Новоосинове Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 140 (а.с. 6). На підтвердження факту народження дитини заявником надано медичне свідоцтво про народження № 49, виданого 11.04.2022 КНП «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» Куп`янської міської ради Харківської області, згідно з яким громадянка [PERSON] [INFO] народила дівчинку, вагою 3450,00 грамів (а.с. 2). Відповідно до ч. 1.ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~122\~Сімейного\~Кодексу\~України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5. Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є зокрема:\~медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі-медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту народження або на підставі медичного свідоцтва про народження (форма № 103/о) або на підставі рішення суду. Заявник звернулася до Московського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~м.\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків) для державної реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено, оскільки надані документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території\~України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з\~ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Так, при оцінці наданих заявником документів, як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] та\~встановлення факту\~народження дитини\~ жіночої\~статі \~ [PERSON] яка народилася [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області, батьками якої є мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с. Новоосинове Куп`янського району Харківської області.

Outcome: approved