Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

01 червня 2022 року [PERSON] звернулась до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування якої зазначила, що 27 липня 2002 року виконавчим комітетом Гранітненської селищної ради Коростенського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилися троє дітей, з яких на даний час неповнолітніми є: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, мають з відповідачем протилежно різні характери, погляди на життя, не розуміють один одного, між ними часто виникають сварки, під час яких відповідач неодноразово позивачці погрожує фізичною розправою, до позивачки ставиться грубо та з неповагою, придирається, ображає, обзиває брутальними словами, безпідставно ревнує. На прохання змінити поведінку відповідач не реагує, подальше формальне збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Неповнолітні діти повністю знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, потребами їх не цікавиться, а тому позивач вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти. Отже, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Малинського районного суду від 09.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 16). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позовну вимогу позивача про розірвання шлюбу визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачкою, щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, заперечив щодо задоволення позовних вимог у такому розмірі, обґрунтовуючи що він є пенсіонером та має інвалідність другої групи. Дослідивши матеріали\~справи,\~повно,\~обґрунтовано,\~всебічно та\~безпосередньо з`ясувавши\~всі наявні\~докази у\~сукупності з\~нормами чинного\~законодавства України,\~всі обставини,\~на які\~сторони посилались\~як на\~підставу своїх\~вимог та\~заперечень,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 27 липня 2002 року виконкомом Гранітненської селищної ради було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 4 (а.с.5). Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивача змінилося з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1,6 ст.\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А відтак, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. \~ \~ \~ \~Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи клопотання позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України,\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно\~ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей\~141,\~180-182 Сімейного кодексу України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений\~ст.\~180\~СК України всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 1/3 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до вимог чинного законодавства. У відповідності до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідача судовий збір, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved