Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до АТ КБ «Приват Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., посилаючись на таке. 04.03.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна був виданий виконавчий напис, зареєстрований за №542, яким на підставі договору іпотеки Е/V082383-1, нотаріально посвідченого 06.03.2008р., з позивача стягнуто на користь АТ КБ «Приват банк» заборгованість в сумі 379613,55 дол США, що за курсом НБУ станом на 17.01.2019р., врахуванням витрат на вчинення виконавчого напису становить 10 635 906, 87 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки: - він вчинений НЕ на підставі первинних бухгалтерських документів, оскільки вчинений НЕ на підставі нотаріально-посвідченої угоди та без документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання - відповідач повинен був проінформувати позивача про наявність заборгованості, але цього НЕ зробив, та не пред`явив письмову вимогу про усунення порушень; - за наявності спору стосовно розміру заборгованості; - умисного неповідомлення відповідачем нотаріуса про наявність рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідача боргу за кредитним договором; - в порушення ст..88 Закону України «Про нотаріат» оспорюваний виконавчий напис винесено з порушенням трирічного строку з дня виникнення права вимоги Виходячи з викладеного позивач просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 28.10.2021р. відкрито загальне позовне провадження у справі. 06.01.2022р. винесено ухвалу про забезпечення позову. Ухвалою від 16.02.2022р. за клопотанням позивач витребувано докази у справі. 15.04.2022р. позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його статтям 175, 177 ЦПК України. Та ухвалою від 02.05.2022р. відновлено провадження у справі. 24.05.2022р. закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи по суті в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи по суті в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Пояснень щодо позову та заяв про відкладення розгляду справи не надала. Суд вирішує можливим провести розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ст. 280 ЦПК ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювався. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 04.03.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна був виданий виконавчий напис, зареєстрований за №542, яким на підставі договору іпотеки Е/V082383-1, нотаріально посвідченого 06.03.2008р., з позивача стягнуто на користь АТ КБ «Приват банк» заборгованість в сумі 379613,55 дол США, що за курсом НБУ станом на 17.01.2019р., врахуванням витрат на вчинення виконавчого напису становить 10 635 906, 87 грн. Вказане підтверджується копією виконавчого напису. Рішенням Вижницького районного суду від 19.07.2010р. задоволено позов КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором Е/V082383 від 06.03.2008р. звернено стягнення на нерухоме майно. Вказане підтверджується копією рішення. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно Постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) встановлено, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, вказане, на думку суду, означає, що з дня виникнення права вимоги за зазначеним кредитним договором минуло більше трьох років, а тому виконавчий напис є таким, що підлягає скасуванню. Крім того, вказаним рішенням суду вже стягнуто заборгованість, та видача оспорюваного виконавчого напису свідчить про повторність стягнення вказаного боргу, що, у свою чергу, є протиправним. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved