Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

28 жовтня 2021 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2020 року [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» уклали договір №2020/ОВР/114-001003, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в національній валюті України у безготівковій формі шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на поточному рахунку позичальника строком на 12 місяців (з 19.05.2020 по 18.05.2021), враховуючи орієнтовну суму кредиту(10 000,00 грн.), можливу суму кредиту(30 000,00 грн.), виходячи з процентної ставки у розмірі 42% річних за користування кредитом, що нараховуються на строкову заборгованість, та у розмірі 48% річних за користування кредитом, що нараховуються на прострочену заборгованість. Зазначає, що банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, зокрема, відкрив позичальнику поточний рахунок, надав йому кредит шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на рахунок та видав платіжну картку для здійснення операції за рахунком. Відповідач [PERSON] , як клієнт банку та позичальник, свої зобов`язання за Договором не виконав, зокрема не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим станом на 17.02.2021 року виникла заборгованість за Договором у розмірі 12 282,65 гривень, з яких: 9 991,74 грн. - тіло кредиту, 356,42 грн. - заборгованість за відсотками (поточна), 1934,49 грн. - заборгованість по відсотках ( прострочена). У добровільному порядку борг перед банком відповідачем не погашається. Посилаючись на наведені обставини зазначені в позовній заяві, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 282,65 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 січня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбан», в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги банку визнає частково в частині стягнення з нього заборгованості по кредиту (поточна) у розмірі 9 991,74 грн. В решті позовних вимог про стягнення з нього 356,42 грн. - заборгованість за відсотками (поточна), та 1934,49 грн. - заборгованість по відсотках ( прострочена), просить відмовити, так як на час виникнення зазначеної заборгованості він був військовослужбовцем і згідно діючого на той час законодавства банки чи будь-які інші фінансові установи не мали право нараховувати йому штрафні санкції за невиконання зобов`язань та проценти за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві відповідача. Просила позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача лише заборгованості по кредиту (поточна) у розмірі 9 991,74 грн. В решті позовних вимог просила відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено Договір №2020/ОВР/114-001003 від 19.05.2020 року, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в національній валюті України (гривні) у безготівковій формі шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на поточному рахунку позичальника строком на 12 місяців (з 19.05.2020 по 18.05.2021), враховуючи орієнтовну суму кредиту(10 000,00 грн.), можливу суму кредиту(30 000,00 грн.), виходячи з процентної ставки у розмірі 42% річних за користування кредитом, що нараховуються на строкову заборгованість, та у розмірі 48% річних за користування кредитом, що нараховуються на прострочену заборгованість. Даний факт стверджується Заявою-договором № 2020/І_С/114-001796 від 19.05.2020 року. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що станом на 17.02.2022 року у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 282,65 грн., з яких: 9991,74 грн. - тіло кредиту, 356,42 грн. - заборгованість за відсотками (поточна), 1934,49 грн. - заборгованість по відсотках ( прострочена). З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконує умови зобов`язання. Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18. У справі, яка розглядається установлено, що відповідач [PERSON] з 31.07.2015 року по 01.10.2021 рік проходив військову службу у підрозділах Збройних сил України, брав безпосередню участь в ООС (АТО) для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Таким чином, на час укладення кредитного договору - 19 травня 2020 року та в період виконання його умов, відповідач [PERSON] мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Отже, на підставі викладеного суд вважає необхідним позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задовольнити частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2020/ОВР/114-001003 від 19.05.2020 в сумі 9 991,74 грн. - заборгованість по кредиту (поточна). В решті позовних вимог слід відмовити. Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 846,65 грн., який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial