Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

29.07.2021 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, яким, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на її користь завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири за адресою: [ADDRESS] , в сумі 68673,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., судовий збір, а також витрати на проведення експертизи в сумі 3600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В ніч з 28 на 29 червня 2021 року відбулось затоплення її квартири з квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. Комісією ОСББ було складено акт від 29.06.2021 року №1 про наслідки залиття житлового приміщення. Відповідач від підписання вказаного акту відмовився. Факт затоплення квартири позивача власником квартири [ADDRESS] [PERSON] підтверджується також листом нац. Поліції у Миколаївській області від 29.06.2021 року №10849/50 і фактом звернення щодо пошкодження її майна. Згідно з висновком експерта №115-170 будівельно-технічної експертизи, складеного 23.07.2021 року, матеріальна (майнова) шкода, яка завдана позивачу внаслідок залиття відповідачем рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), складає 68673,00 грн. без врахування ПДВ. Зазначила також, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача через залиття її квартири у нічний час (протягом усієї ночі) та не усунення причин та наслідків затоплення, подальшого повного ігнорування цього факту відповідачем, непридатність квартири до подальшого проживання, позивач вимушена була тимчасово покинути зазначене місце проживання, в результаті чого порушився і її графік роботи. Через це [PERSON] зазнала моральної шкоди, та стан її здоров`я погіршився. У зв`язку з вищевикладеним, звернулась до суду із вказаним позовом. 02.08.2021 року провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 05.10.2021 року по справі прийнято заочне рішення яким позов задоволено у повному об`ємі. Ухвалою суду від 10.02.2022 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення, а саме заочне рішення від 05.10.2021 року скасовано та призначено справу до нового розгляду на 18.05.2021 року. У наданому відзиві від 22.02.2022 року сторона відповідача заперечила проти задоволення позову у повному об`ємі, посилаючись на його необґрунтованість, зазначаючи, що стороною позивача не доведено вина [PERSON] у залитті квартирі, крім того надані докази на підтвердження вини відповідача та розміру збитків є не належними В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явилась, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, та згідно якої просить відмовити у задоволенні позову в повному об`ємі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. за №1708, належить квартира [ADDRESS] . (а.с.6-7) Згідно акту №1 про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] від 29.06.2021 року, складеного комісією у складі голови правління ОСМД Хариз О. та членів правління - [PERSON] та [PERSON] , була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] . На день обстеження комісія встановила, що під час залиття квартири [ADDRESS] постраждали стеля, підлога, електропостачання, стіни, меблі. Причиною залиття квартири стало пошкодження крану холодної води у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Від підписання вказаного акту відповідач відмовився.(а.с.9) Листом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області №10849/50 від 29.06.2021 року [PERSON] було повідомлено, що її заява, щодо пошкодження майна її квартири [ADDRESS] шляхом затоплення сусідами з квартири [ADDRESS] була зареєстрована (ЖЄО №12351 від 29.06.2021 року) та розглянута. Проведеною перевіркою встановлено, що в зібраних матеріалах формально вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, але кримінальне провадження за цією статтею починається після заподіяння значної шкоди. З метою вирішення даної ситуації було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору.(а.с.10) Позивачем надано висновок судового експерта РТПП Миколаївської області Шапошникової Е.О. №115-170 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по заяві громадянки [PERSON] , складений 23.07.2021 року, згідно якого матеріальна (майнова) шкода, яка завдана власнику приміщень квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , внаслідок залиття рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), які наявні на елементах опоряджувальних покриттів даних приміщень, згідно результатів проведеного візуального-інструментального обстеження даних, які містяться в наданих на дослідження документах, станом на момент проведення експертного дослідження складає 68673,00 грн. без врахування ПДВ.(а.с.11-30) Вартість експертного дослідження, згідно рахунку на оплату №115-0170 від 12.07.2021 року, складає 3600,00 грн. та сплату підтверджено квитанцією №0.0.2191893106.1 від 12.07.2021 року.(а.с.31) Згідно відповіді КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради від 23.09.2021 року №2577, станом на 30.12.2012 року, відповідно до паперових носіїв реєстраційної справи, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.10.2001 року виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, зареєстровано КП ММБТІ 16.10.2001 року.(а.с.57-60) Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст. 177 ЖК УРСР встановлено, зокрема, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Згідно зі ст. 10 ЖК УРСР, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Отже, відповідач, як законний користувач, несе обов`язок по забезпеченню схоронності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, яке стало причиною залиття. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна. Отже, враховуючи надані докази, наявність причинного зв`язку між залиттям і шкодою, суд вважає, обґрунтованою вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки підтверджено завдання шкоди залиттям квартири позивача відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] , у розмірі 68673,00 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача з вини відповідача, внаслідок якого було пошкоджено майно, також це залиття спричинило у позивача негативні зміни у звичайних умовах його життя, що зумовлено емоційними стресами, душевними стражданнями, негативними емоціями, переживаннями з приводу залиття та пошкодження квартири, через залиття було порушено звичайний та розмірений спосіб життя, а також захисту свого порушеного права в суді, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 5000,00 грн. Стороною відповідача не надано суду будь - яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За нормами ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи,що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно розрахунку судових витрат, зазначеному [PERSON] в позовній заяві, вони складаються з: 1527,39 грн. - судовий збір; 3600,00 грн. - витрати на проведення експертизи. Сторона позивача звернулась до суду з загальною ціною позову 152738,02 грн. 21.09.2021 року згідно заяви зменшила розмір позовних до 73673,00 грн.(а.с.48) [PERSON] має ІІ групу інвалідності та в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.(а.с.75) Таким чином витрати по сплаті судового збору з урахуванням зменшення позовних вимог становлять 736,73 грн. та відносяться на рахунок держави. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що стягнення судових витрати з відповідача на користь відповідача підлягають задоволенню в частині оплати витрат на проведення експертизи в розмірі 3600,00 грн.

Outcome: approved