Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.10.2019 року між сторонами укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631270488, відповідно до якої відповідачу надано кредитний ліміт в розмірі 200 000 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Обов`язковий мінімальний платіж становить 5%. Дата щомісячного платежу - до 30-го числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу. Позивач стверджує, що відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати в разі невиконання зобов`язань за договором, процентів, комісій та інших платежів на умовах, передбачених договором. Однак, він порушив свої кредитні зобов`язання та допустив виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 03.02.2022 року позивачем визначено як 129\~618,95 грн. Тому він просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 481, 00 грн. по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності та згідний на заочний розгляд справи (а.с. 6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 03.10.2019 року між сторонами укладено угоду про надання кредиту № № 631270488, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідно до якого відповідачу надано кредитний ліміт у сумі 200\~000 грн. та сплатою 24% річних за користування споживчим кредитом, тип кредиту «Кредитування рахунку». Така процентна ставка зазначена у вступній частині цієї угоди (а.с.20). Відповідачем разом із вказаною угодою була підписана анкета-заява на отримання кредиту (а.с.21). Судом встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] у валюті «гривня» та випустив міжнародну платіжну картку «Master Сard DEBIT WORLD» строком дії 5 років з моменту її випуску та встановив ліміт відповідачеві у сумі 200\~000 грн. Факт отримання кредиту підтверджується випискою по особових рахунках з 03.10.2019 р. по 03.01.2022 р. (а.с. 24). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З аналізу наведеної норми випливає, що вона передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначено сторонами в договорі, і саме вказана сума відсотків річних підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та неустойкою. Позивачем вказано, що відповідач станом на 03.02.2022 року порушив умови кредитного договору і має заборгованість: за тілом кредиту 41 414,52 грн.; за простроченими відсотками 74 229,05 грн., по комісії 2\~693,14 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості на вказану дату становить 129 618,95 грн. (а.с. 24). Суд погоджується із зазначеним розрахунком та доходить висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, оскільки він добровільно не виконує взятих на себе кредитних зобов`язань. Судом також встановлено, що позивачем за звернення даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн., що стверджується меморіальним ордером № 921151858 від 07.02.2022 року (а.с.4). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved