Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною №42446 від 29 березня 2021 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №114697-А від 01.10.2017 в загальній сумі 6 247 гривень 75 копійок; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь [PERSON] понесені судові витрати у сумі 1 427 гривень 40 копійок. В обґрунтування позову зазначає, що 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис №42446 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором №114697-А від 01.10.2017 в загальній сумі 6 247,75 грн. При цьому, 26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким Павлом Вікторовичем відкрито виконавче провадження №66629778 з виконання виконавчого напису №42446 від 29.03.2021. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 25 жовтня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни №42446 від 29.03.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 6 247,75 грн. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 28 жовтня 2021 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, призначено судове засідання та залучено приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судове засідання, призначене на 10 червня 2022 року о 09 годині 00 хвилин, учасники справи не прибули. Представник позивача - адвокат Хільчевський С.О. подав до суду заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили, відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, від третіх осіб письмових пояснень на позовну заяву не надходило. Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду передставника позивача адвоката Хільчевського С.О. на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною було вчинено виконавчий напис №42446 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором (договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінанового кредиту) №114697-А від 01 жовтня 2017 року, укладеним позивачем з ТОВ "СС ЛОУН", в загальній сумі 6247,75 грн. 26 серпня 2021 року на підставі вищевказаного виконавчого напису №42446 від 29.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким Павлом Вікторовичем було відкрито виконавче провадження №66629778. Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом №42446 від 29.03.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Постанова). Проте вказана Постанова (у редакції на момент вчинення виконавчого напису) не відносить кредитний договір (договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінанового кредиту)до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" необхідно установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису. У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №761/11003/19 зазначено, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази і такі не надано відповідачем, приватним нотаріусом Головкіною Я.В., на підтвердження того, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачемТовариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс"саме в такому розмірі, як зазначено у виконавчому написі. Матеріали справи не містять відповідних доказів відступлення права вимоги за договором №114697-А від 01 жовтня 2017 року на користь відповідача, подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, моменту виникнення заборгованості за кредитним договором, розрахунку заборгованості, отримання [PERSON] кредитних коштів, повідомлення про необхідність погашення заборгованості, тощо, які можуть підтвердити безспірність стягнення заборгованості за виконавчим написом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача [PERSON] про відсутність в нього безспірної заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим оскаржуваний виконавчий напис №42446 від 29 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором №114697-А від 01.10.2017 в загальній сумі 6 247,75 грн, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах цивільної справи містяться дві квитанції на підтвердження сплати [PERSON] судового збору за звернення до суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову, а саме: квитанція №1021503945 від 20.10.2021 на суму 951,60 грн, та квитанція №1021503826 від 20.10.2021 на суму 475,80 грн. Разом з тим, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" та Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік", при зверненні до суду з позовною заявою позивач [PERSON] мав сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн, а при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову - у розмірі 454,00 грн, що в загальному становить 1362,00 грн, у зв`язку з чим вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, надміру сплачений судовий збір в розмірі 43,60 грн (за звернення до суду з позовною заявою) та в розмірі 21,80 грн (за звернення до суду з заявою про забезпечення позову) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету.

Outcome: approved