Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1868303846101; про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913915046101, та визнання припиненим права власності відповідача щодо цієї квартири. Позов мотивує тим, що 10 червня 2015 року між ЖБК «Винники-1» та [PERSON] було укладено договір № 37/4 про сплачу пайових внесків, за умовами якого остання брала на себе зобов`язання оплатити пайовий внесок по спорудженню квартири [ADDRESS] (п. 1.2). Розмір пайового внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі квартири, остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована, а також від вартості засклення балконів. За умови повної сплати [PERSON] пайового внеску по спорудженню вказаної квартири, остання повинна бути оформлена у власність [PERSON] . Договором також було передбачено обов`язок [PERSON] доплатити на користь ЖБК «Винники-1» різницю між фактично побудованою площею квартири та проектною, у випадку, якщо перша більша останньої. Згідно з актом звірки площ, фактична площа квартири склала 51,4 кв.м. проти 46,2 кв.м. проектованої, відтак доплата на користь ЖБК Винники-1 склала 52000 грн. У зв`язку з несплатою [PERSON] пайового внеску в розмірі цієї суми, їй було надано вимогу про оплату № 10/7/15-11 від 10 липня 2015 року, яку вона залишила без виконання. У зв`язку з несплатою [PERSON] пайового внеску, на підставі п. 2.2 договору, [PERSON] надано письмове повідомлення від 14 грудня 2015 року за № 14/12/15-11 про розірвання вказаного вище договору про сплату пайових внесків, дане повідомлення було отримано нею 18 грудня 2015 року. ЖБК «Винники-1», як забудовником, було змінено нумерацію квартир з [ADDRESS] було прийнято до експлуатації і присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , таким чином квартира [ADDRESS] та [ADDRESS] даного будинку є однією і тією самою квартирою. 23 грудня 2015 року між [PERSON] та ЖБК «Винники-1» було укладено договір № 41/4 про сплату пайових внесків у ЖБК «Винники-1», за умовами якого остання взяла на себе зобов`язання оплатити пайовий внесок по спорудженню квартири [ADDRESS] . За умови повної сплати [PERSON] пайового внеску по спорудженню вказаної квартири, остання повинна бути оформлена у власність [PERSON] . У зв`язку з повною оплатою пайового внеску, квартира [ADDRESS] була оформлена у власність на ім`я [PERSON] 5 липня 2019 року, а цій квартирі присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1868303846101, номер запису про право власності 32317074. 29 жовтня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] передала у власність позивачу квартиру [ADDRESS] . Право власності позивача на вказану квартиру зареєстроване в державному реєстрі речових прав. Квартира [ADDRESS] , крім того, перебуває також у фактичному володінні позивача. Незважаючи на отримання повідомлення про розірвання договору про сплату пайового внеску, [PERSON] звернулась до державного реєстратора речових прав і 25 квітня 2016 року за нею було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , а цій квартирі присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913915046101. 5 липня 2019 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ЛМНО Барбуляк Х.М., [PERSON] продала відповідачу квартиру [ADDRESS] та з інформаційної довідки з ДРРП від 1 вересня 2020 року № 222180210 вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем. Позивач вказує, що внаслідок наведеного на одну і ту саму квартиру двічі зареєстровано право власності: один раз на ім`я позивача, як на квартиру [ADDRESS] і один раз на ім`я відповідача, як на квартиру [ADDRESS] . Фактичне володіння квартирою здійснює позивач. Про зазначені обставини позивач дізнався тільки в серпні 2020 року, отримавши відповідь на запит адвоката. Окрім того ЖБК «Винники-1» в подальшому перейменовано на ЖБК «Бузковий-2018». Зазначає, що відповідно до п. 2.2 договору № 37/4 від 10 червня 2015 року ЖБК мало право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку прострочення оплати пайових внесків більш ніж на 30 календарних днів, а тому з урахуванням факту прострочення (несплати) [PERSON] пайового внеску з отриманням останньою повідомлення про розірвання договору, такий є розірваним, в даному випадку з 18 грудня 2015 року. Вважає, що оскільки зазначений договір було розірвано, а інші юридичні підстави для виникнення права власності на квартиру [ADDRESS] у [PERSON] відсутні, то реєстрація нею права власності на цю квартиру є безпідставною та протиправною, оскільки відсутній будь-який юридичний факт, який би передбачав такий правовий наслідок як виникнення у [PERSON] права власності на квартиру. Враховуючи те, що [PERSON] власником даної квартири не була, вона не мала юридичних підстав для оформлення договору купівлі-продажу з відповідачем. Натомість оскільки [PERSON] виконала укладений із ЖБК «Винники-1» договір № 41/4 від 23 грудня 2015 року про сплату пайових внесків, позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] . Оскільки право власності на спірну квартиру зареєстроване за позивачем в державному реєстрі речових прав під номером 6, позивач здійснює фактичне володіння спірною квартирою, а тому така не вибувала з володіння позивача і на час позову перебуває в його володінні. Водночас право власності на спірну квартиру, але під номером [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ним та [PERSON] , а тому такою реєстрацією оспорюється право власності позивача щодо спірної квартири. Відтак позивач вважає, що з урахуванням того, що спірна квартира не вибула з його володіння, належним способом захисту його права власності у даному випадку є визнання цього права на підставі ст. 392 ЦК України. А також з урахуванням факту реєстрації за відповідачем права власності на спірну квартиру, але під номером [ADDRESS] , необхідним є пред`явлення похідної вимоги про скасування такої державної реєстрації та припинення права власності за відповідачем. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 25 вересня 2020 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року позов залишено без руху та після усунення представником позивача недоліків, допущених при зверненні до суду з даним позовом, ухвалою суду від 7 грудня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено в такій підготовче засідання. Ухвалою суду від 8 лютого 2021 року частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Дячука О.А. належним чином завірені копії документів, на підставі яких була проведена державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , витребувано у приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. належним чином завірену копію договору купівлі-продажу квартири від 5 липня 2019 року та належним чином завірені копії документів, на підставі яких була проведена державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] 22 лютого 2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. на виконання ухвали суду надійшли витребувані документи, зокрема копія договору купівлі-продажу квартири від 5 липня 2019 року. Ухвалою суду від 17 червня 2021 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] витребувано у слідчого управління ГУНП у Львівській області з матеріалів кримінального провадження № 12019140040001666 належним чином засвідчені копії протоколів допитів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 13 липня 2021 року на адресу суду з слідчого управління ГУНП у Львівській області на виконання вказаної вище ухвали надійшли витребувані документи. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 21 вересня 2021 року та 12 жовтня 2021 року. Водночас, в судовому засіданні 21 вересня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою в таке належним чином повідомлених учасників справи, а в судовому засіданні 12 жовтня 2021 року - у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 9 грудня 2021 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] витребувано в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради належним чином завірені копії документів, на підставі яких була проведена державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , а також документів, на підставі яких була проведена державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] 11 січня 2022 року на адресу суду з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на виконання вказаної вище ухвали надійшли витребувані документи. В подальшому розгляд справи в судових засіданнях 25 січня 2022 року, 14 березня 2022 року, 7 червня 2022 року відкладався у зв`язку з неявкою в такі сторін у справі, а також у зв`язку з відсутністю належних доказів повідомлення про засідання відповідача у справі. В судовому засіданні 21 червня 2022 року представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ВС № 1065490 від 15 березня 2021 року, вимоги позову підтримав з мотивів, викладених у ньому, просив такий задовольнити. Відповідач та треті особи в судові засідання 7 і 21 червня 2022 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення таких, не з`явились, явку представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не подали, За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та третіх сторін, ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що між [PERSON] та ЖБК «Винники-1» було укладено договір № 37/4 від 10 червня 2015 року про сплату пайових внесків, предметом якого була квартира проектний [ADDRESS] . Згідно з актом звірки площ від 29 червня 2015 року, фактична площа квартири склала 51,4 кв. м. проти 46,2 кв. м. проектованої. Договором передбачено обов`язок [PERSON] доплатити на користь ЖБК «Винники-1» різницю між фактично побудованою площею квартири та проектною, у випадку, якщо перша більша останньої (п. 4.3). 10 липня 2015 року [PERSON] було скеровано вимогу № 10/7/15-11 про оплату згідно з якою, за результатами замірів спеціалізованої організації фактично побудована площа квартири [ADDRESS] становить 51,4 кв.м., відтак згідно з актом звірки площі квартири учасник повинен сплатити повний внесок за додаткову площу в сумі 52000 грн., згідно з п. 4.3 договору. Вказана вище вимога про оплату [PERSON] отримала 22 липня 2015 р., що стверджується її підписом про отримання. Згідно з п. 2.2 наведеного вище договору про сплату пайових внесків, ЖБК має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку прострочення оплати пайових внесків більш ніж на 30 календарних днів. Так, 14 грудня 2015 року ЖБК «Винники-1» скерував на адресу [PERSON] повідомлення № 14/12/15-11 про розірвання договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Винники-1» № 37/4 від 10 червня 2015 року, предметом якого була квартира проектний [NUMBER]. Вказане повідомлення [PERSON] отримала 18 грудня 2015 року, що підтверджується її підписом на такому. Отже, з урахуванням факту прострочення (несплати) [PERSON] пайового внеску, ЖБК «Винники-1» мав право в односторонньому порядку розірвати договір № 37/4 та надати відповідне повідомлення [PERSON] . Отже, з отриманням [PERSON] повідомлення про розірвання договору, останній є розірваний з 18 грудня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що у будинку за адресою [ADDRESS] в відповідно до даних «Інвентаризаційної справи» та «Технічних паспортів на квартиру» інв.5-004-15ЛО від 5 листопада 2015 року були змінені номери квартир з [NUMBER] на [NUMBER] , з [NUMBER] на [NUMBER], з [NUMBER] на [NUMBER], з [NUMBER] на [NUMBER] відповідно, що підтверджується листом голови ЖБК «Винники-1» за № 18/12-5-004 від 18 грудня 2015 року. Незважаючи на вказані обставини 25 квітня 2016 року [PERSON] реєструє за собою право власності на квартиру [ADDRESS] , що стверджується інформаційною довідкою № 120573505 від 13 квітня 2018 року з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913915046101. Вказане свідчить, що [PERSON] знаючи про розірвання договору, що описано вище, зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна, не маючи на це законних підстав. В подальшому 6 липня 2019 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON] , що стверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 5 липня 2019 року та інформаційною довідкою № 222180210 від 1 вересня 2020 року з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913915046101. Судовим розглядом також встановлено, що 23 грудня 2015 року, після розірвання договору з [PERSON] , ЖБК «Винники-1» уклало договір № 41/4 про сплату пайових внесків з [PERSON] предметом якого була квартира [ADDRESS] , загальною площею 50,5 кв.м. [PERSON] було видано довідку ЖБК «Винники-1» від 24 грудня 2015 року № 6 у якій повідомлено, зокрема, що [PERSON] є асоційованим членом ЖБК «Винники-1» та повністю сплатила внески згідно договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Винники-1» № 41/4 від 23 грудня 2015 року в сумі 50500 грн., на будівництво квартири [ADDRESS] . Крім цього факт оплати [PERSON] пайових внесків за квартиру [ADDRESS] згідно з договором № 41/4 від 23 грудня 2015 р. також підтверджується квитанцією до прибуткових касового ордеру № 1303 від 24 грудня 2015 року. Вказану вище квартиру [PERSON] було передано 25 грудня 2015 року, що стверджується актом прийому-передачі № 6 від 25 грудня 2015 року. 29 жовтня 2019 року між [PERSON] і позивачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] , що стверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 29 жовтня 2019 року та витягом № 186673610 від 29 жовтня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1868303846101. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Правова позиція Верховного Суду полягає в тому, що державна реєстрація прав не є підставою набуття| права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. (Постанова КГС ВС від 11.06.2020 року у справі № 910/10006/19). Аналогічний висновок викладений в постанові ВП ВС від 12.03.2019 у справі № 914/3594/17, у постановах КГС ВС від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, а також у постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18. Отже з урахуванням того, що 18 грудня 2015 року договір № 37/4 від 10 червня 2015 року було розірвано з [PERSON] , а інші юридичні підстави для виникнення права власності на квартиру [ADDRESS] у [PERSON] відсутні, то реєстрація нею права власності на цю квартиру є безпідставною та протиправною, оскільки відсутній будь-який юридичний факт (ст. 11 ЦК України), який би передбачав такий правовий наслідок як виникнення у [PERSON] права власності на квартиру. Враховуючи те, що [PERSON] власником квартир [ADDRESS] не була, вона не мала юридичних підстав для оформлення договору купівлі-продажу з відповідачем [PERSON] щодо продажу вказаної квартири (ст. 658 ЦК України). В той же час, з урахуванням того факту, що [PERSON] виконала укладений із ЖБК «Винники-1» договір № 41/4 від 23 грудня 2015 року про сплату пайових внесків у ЖБК Винники-1, з урахуванням приписів ст.ст. 11, 328 ЦК України, вона набула у власність квартиру [ADDRESS] , а тому могла розпорядитись такою на власний розсуд, що нею було зроблено, шляхом продажу такої позивачу. Відповідно до правової позиції Верховного суду, факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) ( п. 89 Постанови ВП ВС від 4 липня 2018 року в справі № 183/1617/16). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (п. 114 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року). З урахуванням наведених правових позицій, а також тієї обставини, що право власності на спірну квартиру зареєстроване за позивачем в державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1868303846101, позивач здійснює фактичне володіння такою квартирою, слід прийти до висновку, що квартира не вибувала з володіння позивача і на час позову перебуває в його володінні, доказів протилежного судовим розглядом не здобуто. З урахуванням тієї обставини, що право власності на спірну квартиру [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного між нею та [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913915046101) слід дійти висновку про те, що такими діями оспорюється право власності позивача щодо спірної квартири. В постанові Верховного Суду України у справі 6-107-цс 12 від 07 листопада 2012 року зроблено правовий висновок, відповідно в до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи із правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст. ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст. 392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем. З урахуванням того, що спірна квартира не вибула з володіння позивача, належним способом захисту його права власності є визнання цього права на підставі ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З урахуванням факту реєстрації за відповідачем права власності на спірну квартиру, але під номером [ADDRESS] , з метою захисту права власності позивача на вказані житлові приміщення, необхідним є задоволення похідних вимог про скасування державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] та припинення щодо неї права власності за відповідачем. А тому враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 6390,8 гривень судового збору.

Outcome: approved