Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

В листопаді 2021 р. до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшов позов [PERSON] до Київської міської ради, в якому позивач просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] , протягом чотирьох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Позов вмотивовано тим, що [INFO] помер син позивача - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно - грошові кошти, які розміщені на картковому рахунку в банку. 12.11.2020 р. позивач звернулась до П`ятої державної нотаріальної контори за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 8 з заявою про прийняття спадщини після смерті сина, де їй було роз`яснено необхідність звернення до нотаріальної контори за місцем реєстрації сина в м. Бахмут Донецької області. 12.11.2020 р. позивач засобами поштового зв`язку направила заяву про прийняття спадщин в Першу Бахмутську державну нотаріальну контору за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 51, але відправлення не було вручено адресату та повернулось отримувачу. 16.01.2021 р. вказану заяву було направлено повторно, станом на 15.07.2021 р. відправлення адресату вручено не було, а оригінал заяви про прийняття спадщини було втрачено при пересилці, що стало підставою для пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини та зверненню до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 26.11.2021 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано в третьої особи копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 14.06.2022 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований по [ADDRESS] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 12.11.2020 р., в шестимісячний строк на прийняття спадщини, позивач направила в Першу Бахмутську державну нотаріальну контору за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 51 засобами поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Між тим, відправлення №0315124580448 вручено адресату не було, втрачено при пересилці. Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.07.2021 р. спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась , оскільки до Першої Бахмутської державної нотаріальної контори поштове відправлення №0315124580448 не надходило. Тобто, [PERSON] помер [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини закінчився 27.11.2020 р., з заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулась 12.11.2020 р., але заява не була отримана адресатом та втрачена при пересилці. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки заява про прийняття спадщини була втрачена при пересилці. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Обставини втрати поштового відправлення з заявою про прийняття спадщини вплинуло на пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з подальшими змінами) з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. В зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, що також вплинуло на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його баби. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі створили позивачу перешкоди для своєчасного подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби. Подібних висновків щодо впливу карантинних обмежень на своєчасне прийняття спадкоємцем спадщини дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 206/3473/20 (провадження № 61-10735св21). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. На підставі викладеного,

Outcome: approved