Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

26 квітня 2022 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2 червня 2018 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. А тому просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її корить понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09 травня 2022 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (№2256/22-вх від 23.05.2022). Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] в у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подавав. Про дату та час судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином. На адресу суду повернулися розписки про вручення рекомендованих повідомлень з відміткою про отримання (а.с. 23) та конверт з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 28-29). Крім того, відповідно до ч.11\~ст. 128 ЦПК України\~відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 22.06.2022 через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження (а.с., 32 звор.). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Тростянецьким міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №16. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). За період перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач не висловлював заперечень проти розірвання шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.\~113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказані положення та вимогу позивача, суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст.\~182\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 15\~Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду України\~№3\~від\~15.05.2006\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу України\~при\~розгляді справ\~щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК\~( 2947-14) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК\~(2947-14), здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Вимогами ч. 3 ст.\~181\~СК\~України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, та виходячи з рівності прав та обов`язків обох батьків, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неплатоспроможності чи будь-яких інших, які варто врахувати суду, не надавав, дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.190\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. За змістом ст.141\~ЦПК\~України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Позивач заявила вимогу про стягнення на її користь судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу в сумі 992,40 грн, тому ці витрати полягають стягненню з відповідача. Щодо вимог про стягнення аліментів, позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір»,\~а\~тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved