Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що відповідач по справі є її колишній чоловік, шлюб між ними розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.02.2016. За час шлюбу у них народилась донька [PERSON] . Оскільки відповідач не мав наміру добровільно допомагати, відповідно вона звернулась до суду та рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018 вирішено змінити розмір аліментів визначений рішенням суду від 24.0.2016 та стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500, 00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у випадку зміни прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. Звернула увагу, що донька навчається на першому курсі денної форми навчання на факультеті управління фінансами та бізнесу ЛНУ ім. Івана Франка, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Відповідно позивачкою 03.08.2021 здійснено оплату за навчання в сумі 12500, 00 грн. та 18.01.2022 в сумі 12500, 00 грн. 27.08.2021 сплачено 7800, 00 грн. за проживання доньки в гуртожитку. Загалом позивачка понесла витрати за оплату навчання та проживання дитини у розмірі 32800, 00 грн. У зв`язку з вищенаведеним позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO], на навчання і проживання дитини, в розмірі 16400,00 грн., що єполовиної від сплаченої та підтвердженої позивачем суми. Також просить стягувати з [PERSON] , на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO], на навчання і проживання дитини в розмірі 10150,00 грн., щосеместрово, один раз на пів року, половина від сплачуваної раз в семестр позивачем суми по 30.06.2025. Просить стягнути судові витрати з [PERSON] , на її користь в сумі 2000, 00 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник в судовому засіданні просять позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про розгляд справи на 22.04.2022, 23.05.2022, 20.06.2022. Окрім цього, відповідач повідомлявся про розгляд справи на 23.05.2022, 20.06.2022 оголошеннями на офіційному веб -порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. 11.02.2022 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою від 01.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області, [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки декана Університету ім. І. Франка № 362 від 09.09.2021, [PERSON] зарахована на 1 курс денної форми навчання за освітнім ступенем бакалавр факультету управління фінансами та бізнесу. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.4). Як вбачається з квитанції № 85 від 18.01.2022, [PERSON] здійснено плату за навчання [PERSON] в сумі 12500, 00 грн., на рахунок ЛНУ ім. І. Франка (а.с.5). 26.08.2021 [PERSON] здійснено оплату за гуртожиток у сумі 7800, 00 грн. (а.с.5). 03.08.2021 [PERSON] здійснено плату за навчання [PERSON] в сумі 12500, 00 грн., на рахунок ЛНУ ім. І. Франка (а.с.5). Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти № 2521с/21 від 17 серпня 2021 року, такий укладено між [PERSON] та ректором університету [PERSON] , для здобувача освіти [PERSON] у Львівському національному університеті імені Івана Франка. Предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу університетом, для здобуття вищої освіти за освітнім рівнем бакалавр (а.с.6). Згідно договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка № 2521сб/21 від 17 серпня 2021 року, такий укладено між [PERSON] та ректором університету [PERSON] . Предметом договору є навчання в університеті [PERSON] . Згідно договору університет бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобувача вищої освіти, правил прийому та укладення договору, здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою облік, аналіз та фінансові розслідування, за спеціальністю облік і оподаткування, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. Освітня програма є денною строком до 01.07.2026 (а.с.7). Як вбачається з договору найму житлового приміщення від 31 серпня 2021 року, такий укладено між уповноваженою особою університету банківської справи (наймодавцем) та [PERSON] (наймачем). Згідно договору наймачу виділено жилу площу в гуртожитку. Наймач зобов`язується здійснити оплату наймодавцю вартості за проживання в гуртожитку, на підставі договору, щомісячно із розрахунку 1560, 00 грн на місяць (а.с.8-9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку понесенням позивачем додаткових витрат на утримання дитини та не бажанням відповідача добровільно розділити додаткові витрати на утримання дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частинами сьомою та восьмою статті 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексуУкраїни той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з частиною другою статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. У цій справі Верховний Суд України вказав, що витрати, пов`язані з навчанням неповнолітньої дитини, можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину, що передбачені статті 185 СК України. Такий висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивачки, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено, що донька сторін по справі [PERSON] зарахована на 1 курс денної форми навчання університету ім. І. Франка за освітнім ступенем бакалавр факультету управління фінансами та бізнесу. Окрім цього встановлено, що позивачкою 18.01.2022 здійснено плату за навчання дитини в сумі 12500, 00 грн., 26.08.2021 здійснено оплату за проживання в гуртожитку дитини у сумі 7800, 00 грн., 03.08.2021 також здійснено плату за навчання дитини в сумі 12500, 00 грн. Суд звертає увагу, що плата за навчання та проживання в гуртожитку є додатковими витратами, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 50% додаткових витрат, що становить 16400, 00 грн. та підтверджені квитанціями, що містяться в матеріалах справи. Щодо стягнення додаткових витрат на навчання і проживання дитини в розмірі 10150,00 грн., щосеместрово, один раз на пів року, що є половиною від сплачуваної в семестр позивачем суми на майбутнє по 30.06.2025, суд вважає що в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем такі додаткові витрати не понесені і не підтверджені належними доказами. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Суд звертає увагу, що копії документів підтверджують надання адвокатом Винниченко М.П. правової допомоги позивачу [PERSON] при розгляді справи. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 2000,00 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 2000, 00 грн. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка встановлена Законом України «Про судовий збір» на час подання позову. На підставі статті 185 СК України та

Outcome: partial