Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

17.09.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування збитків, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 110012,57 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 01.02.2021 року відповідач керуючи автомобілем «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , по проспекту Соборності, 2/1а у м. Києві, рухаючись про пр-ту Миру в бік Харківського шосе, не виконав вимоги забороняючого червоного сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці та виїхав на перехрестя, де трапилося зіткнення з автомобілем марки «БМВ 328», що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, травмованих немає. Своїми діями відповідач порушив п. 8.7.3.Е Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року у справі №755/3247/21 відповідач визнаний винним та його притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом ДТП, що сталося 01.02.2021 року. Автомобіль «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , що був пошкоджений внаслідок ДТП належить позивачу. Вказаний ТЗ був переданий в користування відповідачу відповідно до Договору найму (оренди) автомобіля від 08.12.2020 року, та акту прийому передачі, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до Наряду-замовлення №НЗК 138326 від 07.04.2021 року сума витрат складає 76273,17 грн., Наряду-замовлення №НЗК 140910 від 31.05.2021 року сума витрат складає 29000,40 грн., Наряду-замовлення №НЗК 144620 від 17.08.2021 року сума витрат складає 4739,00 грн. Позивач вказує, що загальна сума майнової шкоди завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 110012,57 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 22, 1166, 1187 ЦК України позивач зазначає, що за завдану шкоду відповідальність несе безпосередньо винуватець ДТП і така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки в повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ураховуючи, що отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, у відповідності до положень ч. 10 ст. 187 ЦПК України повідомлення відповідача про наявний в провадженні суду спір здійснене шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також судова кореспонденція направлялась на адресу відповідача, що зазначена у постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року у справі №755/3247/21. Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2020 року між ФОП [PERSON] , як наймодавцем, та [PERSON] , як наймачем, у простій письмові формі був укладений договір найму (оренди) автомобіля «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] . Поряд із цим, слід відмітити, що згідно положень ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 1 ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Зазначений вище автомобіль «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , на праві власності належить позивачу у справі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року, яка набрала законної сили 23.03.2021 року, у справі №755/3247/21, відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У вказані постанові суду зазначено, що 01.02.2021 року о 12 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , по проспекту Соборності, 2/1а у м. Києві, рухаючись з пр-ту Миру в бік Харківського шосе, не виконав вимоги забороняючого червоного сигналу світлофора, не зупинився у визначеному місці та виїхав на перехрестя, де трапилося зіткнення з автомобілем марки «БМВ 328», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, травмованих немає. Своїми діями [PERSON] порушив п. 8.7.3.Е правил дорожнього руху України. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом Наряду-замовлення №Нзк-138326 від 07.04.2021 року, вартість ремонтних робіт та необхідних для ремонту запчастин автомобіля «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , склала 76273,17 грн. За змістом Наряду-замовлення №Нзк-140910 від 31.05.2021 року, вартість ремонтних робіт та необхідних для ремонту запчастин автомобіля «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , склала 29000,00 грн. За змістом Наряду-замовлення №Нзк-144620 від 17.08.2021 року, вартість ремонтних робіт та необхідних для ремонту запчастин автомобіля «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , склала 4739,00 грн. На підтвердження своїх вимог позивач додав до позовної заяви копії товарних чеків від 09.08.2021 року на загальну суму 110012,17 грн. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Отже, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. У таких категоріях справ позивач має довести належними доказами, зокрема, факт завдання шкоди за участю відповідача та розмір завданої шкоди, тобто наявність та розмір майнової шкоди, є невід`ємними елементами складу цивільного правопорушення. В даній справі судом встановлено, що постановою суду відповідач визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01.02.2021 року, в якій транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Поряд із цим, як у змісті згаданої постанови суду, так і у будь-яких інших матеріалах справи відсутні описи отриманих автомобілем «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER] , пошкоджень. Подані стороною позивача наряди-замовлення на ремонт ТЗ датовані через два місяці, через чотири місяці та більш ніж через пів року після ДТП і у цих документах відсутні жодні посилання на те, що ремонтно-відновлювальні роботи по автомобілю здійснювались саме у зв`язку з отриманими ТЗ пошкодженнями у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 01.02.2021 року з вини відповідача. Позивач не був позбавлений можливості подати суду виготовлений на його замовлення звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного в результаті ДТП, або висновок експерта, а також мав право звернутись до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди в результаті ДТП, однак відповідних клопотань до суду не надходило і належних, достатніх та достовірних доказів розміру завданої шкоди позивач суду не надав. Таким чином, позивачем не доведено, що розмір витрачених ним на ремонт автомобіля коштів в сумі 110012,17 грн. це є дійсний розмір його витрат, які понесені саме у зв`язку із заподіяною відповідачем шкодою в результаті ДТП, а відтак стороною позивача не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та заподіяною шкодою у розмірі 110012,17 грн., що є необхідним для наявності складу цивільного правопорушення і відсутність належного доказування цих елементів складу правопорушення є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed