Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

\~14.06.2022 року представник [PERSON] , [PERSON] адвокат Біцулова А.А. звернулася до суду з даною заявою на обґрунтування вказавши, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк Донецької області. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 1012 від 01.06.2022 року, виданим МОЗ «ДНР» «Донецький республіканський центр материнства та дитинства», а також свідоцтвом про народження дитини від 07.06.2022 року серія [NUMBER] . З 27.04.2014 року та на сьогодні м. Донецьк Донецької області є тимчасово окупованою територією і відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи\~ та їх діяльність на тимчасово окупованій території вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими частиною 2 цією статті є недійсними та не створюють\~ правових наслідків. Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують\~ на території м. Донецьк Донецької області, свідоцтво не засвідчує у встановленому законом порядку факту народження дитини, родинних зв`язків між дитиною та батьками. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшій реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною. Просить суд встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м. Донецьк Донецької області, [PERSON] , [INFO] другої дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] в Україні м. Донецьк Донецької області, батьком дитини є громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Донецьк Донецької області. До початку судового засідання представник заявників подала до канцелярії суду заяву про слухання справи у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності,\~ при\~ вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] є громадянами України і на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-7) Згідно зі\~ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій та повітряний простір визначається окупованою територією. Заявники [PERSON] та [PERSON] з 08.11.2014 року перебувають у шлюбі, якій зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 152 (а.с. 8). [INFO] у [PERSON] народилася друга дитина хлопчик, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 1012 від 01.06.2022 року, виданого МОЗ «ДНР» «Донецький республіканський центр материнства та дитинства» (а.с. 9). З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.2022 року, виданого «Кіровським відділом ЗАГС Донецького управління юстиції Міністерства юстиції «Донецької Народної Республіки» вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Донецьк «Донецької Народної Республіки», батьками вказані заявники [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Відповідно до п.п. а п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до ч. 2\~ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"\~державна реєстрація народження дитини проводитися за письмовою або усною заявою батьків чи одного з батьків за місцем її проживання або за місцем проживанням батьків. Згідно з п.4 ч. 4\~ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"\~- за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5\~проведення державної реєстрації народження дитини здійснюється за оригіналом або дублікатом медичного свідоцтва про народження. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4\~ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно з ч. 2, 3\~ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявники не мають іншої можливості здійснити реєстрацію народження своєї дитини згідно вимог законодавства України та одержати\~ відповідне свідоцтво про\~ народження. З врахуванням викладеного, суд вважає заяву [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як слідує з ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, рішення у даній справі підлягає до негайного виконання. На підставі ст.ст.\~ 10-13, 77-81, 317, 352, 354 ЦПК України, суд, - \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved