Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 24.08.2004 року до 11.02.2021 року. За період перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів та спільною працею було придбане рухоме майно, що являється спільною власністю подружжя, а саме транспортний засіб MERCEDES-BENZ 614, об`єм двигуна 4250 (1997 року), вартістю 119413,00 грн., який відповідачем було перереєстровано 08.09.2020 на невідому фізичну особу за договором купівлі-продажу; транспортний засіб MERCEDES-BENZ 815, об`єм двигуна 4249 (2005 року), вартістю 192567,24 грн., який відповідачем було перереєстровано 14.11.2020 на невідому фізичну особу за договором купівлі-продажу; транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO 817D, об`єм двигуна 4249 (1999 року), вартістю 138073,50 грн., який було перереєстровано 14.11.2020 на невідому фізичну особу за договором купівлі-продажу. [PERSON] зазначені транспортні за були відчужені за період шлюбу без згоди позивача. Відповідач в результаті відчуження транспортних засобів отримав 450053,74 гривень. Позивач зазначає, що вказані автомобілі є об`єктами спільної власності подружжя, а тому вона має право на поділ спільної власності подружжя - транспортних засобів MERCEDES-BENZ 614, MERCEDES-BENZ 815, MERCEDES-BENZ ATEGO 817D шляхом стягнення компенсації з відповідача половини вартості автомобілів, у зв`язку з чим просила суд визнати спільною сумісною власністю вказані автомобілі, а також стягнути з відповідача 59706,50 грн. грошової компенсації Ѕ частки автомобіля MERCEDES-BENZ 614; 96283,62 грн. грошової компенсацію Ѕ частки автомобіля MERCEDES-BENZ 815; 69036,75 грн. грошової компенсації Ѕ частки автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 817D, а також судові витрати. Ухвалою суду від 15.09.2021 року відкрито провадження по даній справі. Відповідачем 06.06.2022 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, оскільки продажі автомобілів були здійснені у період шлюбу в інтересах сім`ї та за усною згодою позивача. Крім того відповідач зазначив, що у подружжя був спільний борг перед братом відповідача [PERSON] , а тому автомобілі MERCEDES-BENZ 815, MERCEDES-BENZ ATEGO 817D були продані в рахунок повернення боргу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.08.2004 року до 11.02.2021 року. За період перебування у шлюбі сторонами були придбані: транспортний засіб MERCEDES-BENZ 614, об`єм двигуна 4250 (1997 року), вартістю 119413,00 грн., який відповідачем було продано 08.09.2020 [PERSON] за договором купівлі-продажу № 6112/20/03333 від 07.04.2020, укладеному між ТОВ «СТВ АВТО» (яке діяло на підставі договору комісії 6112/20/03333 від 07.04.2020, укладеному між товариством та [PERSON] ); транспортний засіб MERCEDES-BENZ 815, об`єм двигуна 4249 (2005 року), вартістю 192567,24 грн., який відповідачем було продано 14.11.2020 [PERSON] за договором купівлі-продажу №6112/20/1473 від 14.11.2020 року, укладеному між ТОВ «СТВ АВТО» (яке діяло на підставі договору комісії № 6112/20/1473, укладеному між товариством та [PERSON] ) та [PERSON] ; транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO 817D, об`єм двигуна 4249 (1999 року), вартістю 138073,50 грн., який відповідачем було продано 14.11.2020 [PERSON] за договором купівлі-продажу №6112/20/1474 від 14.11.2020 року, укладеному між ТОВ «СТВ АВТО» (яке діяло на підставі договору комісії № 6112/20/1474, укладеному між товариством та [PERSON] ) та [PERSON] . При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 Сімейного кодексу України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.61 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України). Отже, закон передбачає презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яке набуте ними під час шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в Постанові Великої палати Верховного суду від 21.11.2018 по справі № 372/504/17 у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс 17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Суд оцінює докази, як зазначено в ст.89 ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 77, 78, 79, 80 ЦПК України). Зважаючи на те, що спірні транспортні засоби придбані в період перебування у шлюбі, дані автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, визнавати спірне майно спільною сумісною власністю подружжя відсутня необхідність з огляду на презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яке набуте ними під час шлюбу З огляду на викладене, на дані спірні транспортні засоби поширюється режим права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частина четверта ст..65 Сімейного кодексу України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як було встановлено в ході розгляду справи, позивач згоди на відчуження спірного майна не надавала. Відповідач на підтвердження протилежного докази не надав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц дійшов висновку про те, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Висновком № 6329-21 транспортно-товарознавчої експертизи, яка було проведена відповідно до ухвали суду від 25.10.2021 року, ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ 614, об`єм двигуна 4250 ( 1997 року), котрий було перереєстровано 08.09.2020 [PERSON] на іншу особу за договором купівлі - продажу станом на час відчуження складала сто дев`ятнадцять тисяч чотириста тринадцять гривен 80 копійок. Ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ 815, об`єм двигуна 4249 (2005 року), котрий було перереєстровано 14.11.2020 [PERSON] на іншу особу за договором купівлі - продажу станом на час відчуження складала сто дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят сім гривен 24 копійки. Ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 817D, об`єм двигуна 4249 (1999) року), котрий було перереєстровано 14.11.2020 [PERSON] на іншу особу за договором купівлі-продажу станом на час відчуження складала сто тридцять вісім тисяч сімдесят три гривні 50 копійок. За частинами 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України , № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання спірного рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на момент розгляду справи спірне майно не перебувало у власності будь-кого з подружжя. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] компенсація Ѕ вартості автомобіля «MERCEDES-BENZ 614, об`єм двигуна 4250 (1997 року) в розмірі 59706,50грн.; компенсація Ѕ вартості автомобіля MERCEDES-BENZ 815, об`єм двигуна 4249 (2005 року) в розмірі 96283,62 грн.; компенсація Ѕ вартості автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 817D, об`єм двигуна 4249 (1999 року), в розмірі 69036,75 грн. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача, оскільки належних, достовірних та допустимих доказів що, договори про відчуження спірного рухомого майна відповідачем було укладено в інтересах сім`ї. Щодо спільних боргових зобов`язань сторін, то відповідач не позбавлений права у судовому порядку стягнути з позивача кошти, виплачені ним в рахунок погашення спільного боргу сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2250,27 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 8050,00 грн., а також витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 8923,72 грн., а всього 19223,99 грн.

Outcome: partial