Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить визнати таким, що не\~підлягає виконанню\~вчинений 12.02.2020\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Богомоловою\~Д.І. виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№ 221,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Женева» заборгованості у розмірі 26574\~грн. 68 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського округу Богомоловою Д.І. був вчинений виконавчий напис №221 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 006-07229-121213 від 12.12.2014, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 449/К від 11.05.2018 є ТОВ «ФК «Женева». На цій підставі 02.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. було відкрито виконавче провадження № 62234848. Під час проведення виконавчих дій були винесені постанови про арешт коштів боржника від 06.08.2020 та 01.10.2021. Про наявне виконавче провадження йому стало відомо у 2021 році. До цього він не отримував письмових повідомлень про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Позивач вважає, що виконавчий напис № 221 від 12.02.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І., виданий з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки заборгованість позивача перед банком не є безспірною. Кредитний договір № 006-07229-121213 був укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 12.12.2013. Натомість, у виконавчому написі кредитний договір № 006-07229- 121213 від 12.12.2014. Відповідно до п. 2.3 вказаного кредитного договору його було укладено 12.12.2013 строком на 48 місяців. Отже, строк дії договору минув 12.12.2017. Натомість, у виконавчому написі № 221 зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11.05.2018 по 17.12.2019, тобто за той період, коли дія договору вже минула. Позивач зазначає, що не отримував ніяких повідомлень з вимогою щодо сплати заборгованості, а зміст виконавчого напису не відповідає дійсним обставинам та умовам кредитного договору. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у заяві від 17.02.2022 просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача та третя особа до суду не з`явились. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 12.12.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 006-07229-121213. За умовами даного договору [PERSON] отримав від ПАТ «Дельта Банк» кредит в сумі 12844,60\~грн. на 48 місяців. 12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 221 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Женева» суми заборгованості за кредитним договором №\~006-07229-121213 від 12.12.2014, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків за яким за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 449/К від 11.05.2018 є ТОВ «ФК «Женева». Згідно виконавчого напису сума заборгованості за кредитним договором складає 25924,68 грн., в тому числі: 11444,97 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 747,10 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1797,79 грн. строкова заборгованість за комісією;11934,82 грн. строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Загальна сума заборгованості, яка стягнута з [PERSON] , з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн., складає 26574,68 грн. Як визначено оскаржуваним виконавчим написом, стягнення заборгованості проводилось за період з 11.05.2018 по 17.12.2019. 01.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника [PERSON] . Із вказаної постанови видно, що виконавчі дії проводяться у виконавчому провадженні щодо виконання оскаржуваного виконавчого напису. У ст.ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України №\~1172 від 29.06.1999 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач [PERSON] у позові послався на те, що визначений виконавчим написом розмір заборгованості не є безспірним. Суд погоджується із доводами позивача. Так, у оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за кредитним договором №\~006-07229-121213 від 12.12.2014, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач надав копію кредитного договору №\~006-07229-121213 від 12.12.2013, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк». На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою\~Д.І. надано документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, зокрема копію кредитного договору №\~002-07249-120114 від 12.01.2014, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». За умовами наданого приватним нотаріусом кредитного договору №\~002-07249-120114 від 12.01.2014 [PERSON] отримав від ПАТ «Дельта Банк» кредит в сумі 9410,60\~грн. на 48 місяців. Як видно із наданих третьою особою доказів, у заяві від 24.12.2019 представник ТОВ «ФК «Женева» просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі №\~006-07229-121213 від 12.12.2014. При цьому до вказаної заяви представник ТОВ «ФК «Женева» додав копію договору №\~002-07249-120114 від 12.01.2014, тобто іншого договору. Також нотаріусу була подана виписка з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №\~002-07249-120114 від 12.12.2014. Жодних документів, які б визначали заборгованість за вказаним у виконавчому написі кредитним договором №\~006-07229-121213 від 12.12.2014 нотаріусу не подавалось. Документального підтвердження існування такого договору суду не надано. Підлягає урахуванню й те, що за умовами наданого приватним нотаріусом кредитного договору №\~002-07249-120114 від 12.01.2014, [PERSON] отримав від ПАТ «Дельта Банк» кредит в сумі 9410,60\~грн. на 48 місяців. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводилось за період з 11.05.2018 по 17.12.2019, тобто й за період після закінчення строку дії кредитного договору. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також підлягає урахуванню й те, що відповідачем не надано належних доказів наявності у ТОВ «ФК «Женева» права вимоги до [PERSON] , адже нотаріусу була надана копія договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 449/К, проте не надано додатку № 1, де зазначений перелік боржників, до яких ТОВ «ФК» Женева» отримало право вимоги. Такого документа не надано відповідачем чи третьою особою й до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved