Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] 14.09.2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до «Житлово-будівельного кооперативу № 251» про зобов`язання здійснити перерахунок боргу за комунальні послуги. Позов, з урахуванням уточнення від 25.08.2021 року, обґрунтовано тим, що позивач з 07.04.2005 року є незареєстрованим власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває в управлінні обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 251» (далі ЖБК № 251, Кооператив). Кооператив виконує функції замовника для виконання робіт з утримання, ремонту житлового фонду будинку, нежитлових приміщень і прилеглих територій, інженерного обладнання будинку, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними та іншими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинку та прилеглої території. Оплату наданих житлово-комунальних послуг споживачі повинні вносити на рахунок ЖБК № 251. У позові зазначено, що договір про надання послуг з постачання холодної води, користування ліфтом і утримання прибудинкової території між [PERSON] та відповідачем не укладався. Згідно з розрахунком відповідача позивач має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг: споживання води, вивіз сміття, витрат на освітлення сходової клітки, витрат на електроенергію для роботи ліфта, на технічне обслуговування ліфтів за період з 01.01.2014 року по 01.11.2020 року в сумі 65\~935,68 грн. Платежі нараховані на п`ять осіб, а не на одну особу, а вартість послуг з водопостачання та водовідведення холодної води нараховується в завищеному об`ємі та за завищеними тарифами. З 02.04.2008 року по 23.12.2019 року ніхто не був зареєстрований в квартирі. З грудня 2019 року у квартирі зареєстровано місце проживання доньки позивача [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач з вересня 2019 року по листопад 2020 року необґрунтовано проводив нарахування на трьох осіб. Враховуючи викладене, позивач вважає, що за період з 23.12.2019 року по 01.11.2020 року необхідно проводити розрахунок житлово-комунальних послуг на двох осіб. Окрім того, в будинку [ADDRESS] встановлено загальнобудинковий лічильник води, на підставі показів якого, з вирахуванням показів індивідуальних лічильників, встановлених у деяких квартирах будинку, розраховується платіж за водопостачання та водовідведення колективним споживачам. У квартирі позивача з 01.11.2020 року встановлено індивідуальний лічильник води. Позивач вважає, що розподіл плати за водопостачання проводиться по завищеним тарифам. Так, за червень 2018 року позивачу нараховано плату за водопостачання та водовідведення за тарифом 18 грн. за куб.метр, в той час коли постановою НКРЕКП від 06.03.2018 року № 297 «Про внесення змін до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.11.2015 року № 2868» вартість 1 куб.м води складала 12,94 грн.; за липень, серпень та вересень 2018 року за тарифом 27,70 грн., при встановленій вищевказаною постановою вартості 12,94 грн.; за квітень та травень за тарифом 26,20 грн. при встановленій вищевказаною постановою вартості 12,94 грн. Таким чином, відповідач в порушення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2005 року № 630, нараховував вартість водопостачання та водовідведення за нормами середньомісячного споживання води на одного мешканця, встановленими для споживачів, які не мають лічильників з розрахунку на п`ятьох мешканців, а не шляхом віднімання від загального обсягу споживання за загальнобудинковим лічильником обсягів споживання мешканцями квартир із встановленими індивідуальними лічильниками, та ділення отриманої різниці між усіма споживачами, в яких відсутні засоби обліку води. На підставі викладеного просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок суми боргу [PERSON] по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме: - з оплати житлово-комунальних послуг з водопостачання і водовідведення холодної води, вивозу сміття, електроенергії ліфтів, технічного обслуговування ліфту за період з 01.01.2014 року по 23.12.2019 року з розрахунку на одну особу, за період з 23.12.2019 року по 01.11.2020 року - на двох осіб; \~ \~ \~ \~- з оплати житлово-комунальних послуг з водопостачання і водовідведення холодної води за період з 01.01.2014 року по 01.11.2020 року з урахуванням пунктів 11,12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 з урахуванням показників загальнобудинкового лічильника води; \~ \~ \~ \~- з оплати житлово-комунальних послуг з водопостачання і водовідведення холодної води за період з 01.04.2018 року по вересень 2018 року включно за встановленими постановою НКРЕКП від 06.03.2018 року №297 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.11.2015 року № 2868» тарифами - 12,94 грн. за один куб.метр води. Ухвалою судді від 09.10.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що Кооператив згідно із Статутом кооперативу та на підставі чинного законодавства України здійснює свою діяльність з обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку і утримання прибудинкової території за кошти членів кооперативу, які утримуються для використання кооперативом у відповідності з метою його діяльності. 01.02.2012 року був укладений договір на водопостачання та водовідведення з КП «Дніпроводоканал». У будинку встановлено загальнобудинковий лічильник води, на підставі показів якого КП «Дніпроводоканал» щомісячно нараховує кооперативу суму до сплати згідно з існуючими тарифами. Мешканці квартир самостійно встановлюють індивідуальні лічильники води та оплачують за фактично використаний об`єм води. Позивач встановила у квартирі лічильник 19.11.2020 року, тому до 01.11.2020 року нарахування за воду по квартирі здійснювалося на підставі існуючих норм витрат води на одного мешканця квартири без лічильника з розрахунку, що в квартирі проживає 5 осіб. Протоколом №2 правління Кооперативу від 09.04.2001 року розрахунок за водопостачання та водовідведення без лічильника здійснюється виходячи з фактично проживаючих у квартирі мешканців. Між Кооперативом та ФОВ [PERSON] укладено договір щодо обслуговування ліфтів. Відповідно до протоколу № 3 загальних зборів Кооперативу від 24.07.2001 року розрахунок плати за експлуатацію здійснюється виходячи з фактично проживаючих у квартирі мешканців. Також між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір щодо вивозу твердих побутових відходів. Розрахунок за вивіз сміття також здійснюється за фактично проживаючих мешканців будинку. У квартирі багато років мешкали діти та онуки власниці [PERSON] , а саме: донька [PERSON] , онука [PERSON] , донька [PERSON] , онук [PERSON] , зять [PERSON] . Так, 19.09.2019 року позивач звернулася до Кооперативу з заявою з приводу зміни кількості мешканців квартири, відповідно до якої два мешканця з квартири виїхало, а троє залишилося мешкати у квартирі. 16.07.2020 року позивачем подано заяву, що у квартирі зареєстровано та фактично мешкає дві особи. Кооперативом виконано перерахунок з 01.01.2020 року. Таким чином, загальна кількість фактично проживаючих до 19.09.2019 року у квартирі осіб 5, з 19.09.2019 року 3 особи, з 01.01.2020 року - 2 особи. 06.09.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій [PERSON] заперечувала проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов. Заперечення обґрунтовано тим, що до 23.12.2019 року у квартирі не було зареєстровано місце проживання жодної особи, а з 23.12.2019 року у квартирі зареєстровані донька та онук позивача. Акти щодо фактичного проживання осіб у квартирі не були підписані позивачем або фактично проживаючої особи, тому позивач вважає, що такі акти не є належними та допустимими доказами. Розрахунок вартості послуг з водопостачання та водовідведення холодної води за період з квітня по вересень 2018 року включно зроблено без врахування діючих тарифів. Ухвалою суду від 10.09.2021 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Окрім того явку свідків [PERSON] та [PERSON] , клопотання про допит яких задовольнив суд, представник відповідача не забезпечив. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без застосування технічних засобів фіксації судового засідання. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Вивчивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 07.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 889, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). Вказана квартира перебуває в управлінні ОК «ЖБК № 251». Відповідно до статуту ОК «ЖБК № 251», затвердженого загальними зборами членів Кооперативу від 04.11.2009 року (далі - Статут), ЖБК № 251 об`єднує власників 284 квартир багатоквартирного будинку для управління, утримання й користування майном та існує виключно для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку і утримання прибудинкової території за кошти членів кооперативу, які отримуються для використання кооперативом у відповідності з метою його діяльності. Згідно з п. 3.3. Статуту одним з видів (напрямків) діяльності кооперативу є контроль за своєчасною сплатою всіма членами кооперативу вартості житлово-комунальних та інших послуг, щоб уникнути збитків кооперативу та його членів внаслідок припинення подачі енергоносіїв і відповідних послуг у будинок в цілому. Відповідно до п.9.3. Статуту члени кооперативу, зокрема, зобов`язані своєчасно сплачувати обов`язкові та тимчасові платежі на утримання, капітальний та поточний ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна Кооперативу. Пунктом 7.1. Статуту визначено, що частка спільних витрат кожного власника у загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Загальними зборами може бути визначений інший порядок розподілення спільних видатків між членами Кооперативу (наприклад, залежно від кількості мешканців квартири). Протоколом засідання правління ОК «ЖБК №251» № 9 від 30.03.2011 року затверджено нарахування оплати вартості вивозу сміття та користування ліфтом (крім 1-2 поверхів) окремо від нарахування на утримання будинку, оплату вивозу сміття та користування ліфтами проводити згідно з укладеними договорами (а.с.183). З протоколу загальних зборів ЖБК № 251 № 3 від 24.07.2001 року вбачається, що збори постановили брати плату за експлуатацію ліфтів по фактично проживаючим мешканцям (а.с.67-72, 181). Згідно з п. 9.6. Статуту члени кооперативу зобов`язані вчасно, до 10-го числа місяця, наступного за сплачуваним, сплачувати внески на утримання будинку на розрахунковий рахунок кооперативу в розмірі, встановленому загальними зборами з обліком реальних витрат, а також здійснювати оплату (компенсацію вартості) житлово-комунальних і інших послуг безпосередньо на рахунки постачальників послуг відповідно до діючих тарифів і цін на житлово-комунальні послуги та інші послуги, показників лічильників і умов договорів із постачальниками послуг. Відповідно до листа комунального підприємства «Дніпроводоканал» № 4971/2614 від 03.08.2021 року квартири будинку [ADDRESS] . Галицького оснащені централізованим водопостачанням та водовідведенням. На підставі договору між КП «Дніпроводоканал» та ОК «ЖБК №251» послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення надаються за показниками будинкового лічильника холодної води за фактично спожиті послуги (а.с.127). Отже, з вказаного листа, а також інших матеріалів справи вбачається, що на багатоквартирному будинку, власником однієї з квартир в якому є позивач, встановлено загальнобудинковий лічильник, за показами якого з постачальником питної води КП «Дніпроводоканал» розраховується ЖБК № 251. Згідно з витягом з протоколу засідання правління Кооперативу № 2 від 09.04.2001 року правління постановило брати плату за водопостачання холодної води по фактично проживаючим мешканцям (а.с.73-77, 182). З наданих відповідачем розрахунків щодо нарахування комунальних платежів по квартирі [ADDRESS] за спірний період вбачається, що з 01.01.2014 року по 31.12.2018 року нарахування вартості послуг з водопостачання, вивозу сміття, користування ліфтом відбувалося з розрахунку на 5 мешканців квартири, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року на 3 осіб, з 01.01.2020 року по 01.11.2020 року на 2 осіб (а.с. 118-121). На підтвердження зазначеної кількості фактично проживаючих у вищевказаній квартирі осіб відповідачем надано акти комісії про фактичне проживання мешканців за адресою: [ADDRESS] з березня 2014 року по 31 жовтня 2020 року (а.с.153-180). Позивач, заперечуючи таку кількість мешканців її квартири, надала довідку № 6449 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] з 23.12.2019 року зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON] (а.с.186). Однак, зазначена довідка не спростовує вищевказану фактичну кількість осіб, які мешкали в квартирі з 01.01.2014 року по 23.12.2019 року. Окрім того, із власноручної заяви [PERSON] від 19.09.2019 року вбачається, що до січня 2019 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживали 5 осіб, а з січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] не проживають, а проживають 3 особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.59). Отже, твердження позивача щодо неправомірності нарахування відповідачем плати за комунальні послуги на 5 мешканців квартири з 01.01.2014 року по 31.12.2019 року та на 3 осіб з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Наданий позивачем у день розгляду справи акт проживання суд не бере до уваги у зв`язку з пропущенням строку для подачі доказів, визначеному в ч. 2 ст. 83 ЦПК України. Згідно зі\~ст.ст.\~9,\~10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач\~не звільняється\~від оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до Постанови від\~06.03.2018\~p.\~№\~296\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~«Про внесення\~змін до\~постанови Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг,\~від 16\~червня 2016\~року №\~1141» споживачі, які безпосередньо приєднані до мережі КП\~«Дніпроводоканал» сплачують за водопостачання та водовідведення за кожний м. куб. води в загальному розмірі 12,936\~грн. (з ПДВ). У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до роз`яснень до акту-рахунку приймання-наданих послуг № 37912 від 30.04.2018 року, № 45471 від 31.05.2018 року, № 55981 від 30.06.2018 року, № 65549 від 31.07.2018 року, № 74434 від 31.08.2018 року Кооперативу нараховували плату за водопостачання за тарифом 6,51 грн. за м.куб. та за водовідведення 4,27 грн. за м.куб., що разом за водопостачання та водовідведення з урахуванням ПДВ становить 12,936 грн. за м. куб. (а.с.198-202). Як вбачається з нарахувань, які здійснювалися відповідачем за користування водою мешканцями квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] , за період з квітня по вересень 2018 року вартість водопостачання та водовідведення розраховувалися ЖБК № 251 за тарифом 12,936 грн. за м. куб., тобто у відповідності до тарифу, встановленому Постановою, та нарахованому постачальником води. Згідно з п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, які були чинними у період спірних правовідносин (далі - Правила), у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Як встановлено судом, на будинку, в якому розташована квартира позивача, стоїть загальнобудинковий прилад обліку використання води. У квартирі позивача до 01.11.2020 року не було встановлено прилад обліку споживання води, що сторонами не оспорюється. Також відповідач у письмових поясненнях зазначив, що у деяких квартирах будинку [ADDRESS] встановлено індивідуальні прилади обліку використання води. З наданих відповідачем нарахувань за період з 01.01.2014 року по 01.11.2020 року (а.с.118-121) та пояснень у письмових запереченнях вбачається, що розрахунок обсягу споживання води проводиться за нормами споживання. Однак, відповідачем у запереченнях не наведено підстав саме такого нарахування, не надано доказів витоків у період з 01.01.2014 року по 01.11.2020 року. Враховуючи викладене, ОК «ЖБК № 251» необґрунтовано нараховувало плату за водопостачання позивачу, виходячи з норм споживання на місяць, а не відповідно порядку розрахунку, визначену п. 11 вищевказаних Правил, а саме шляхом ділення різниці між спожитою водою за показаннями будинкового приладу обліку та сумарними витратами води за показаннями всіх квартирних засобів обліку, між споживачами, які не мають у квартирі приладів обліку. Таким чином, плата, яку зобов`язана сплатити позивач за послуги водопостачання та водовідведення визначена неналежним чином. П.\~7\~ч.\~1\~ст.\~21\~Закону України\~«Захист прав\~споживачів» встановлено, що для\~цілей застосування\~цього Закону\~та пов`язаного\~з ним\~законодавства про\~захист прав\~споживачів права\~споживача вважаються\~в будь-якому\~разі порушеними,\~якщо: ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно з. ч. 1 ст. 22 Закону захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Враховуючи вищевикладене, суд встановив порушення прав позивача як споживача послуги, оскільки вартість використаної води визначена з порушенням вищевказаних Правил, а саме плата за водопостачання та водовідведення нарахована відповідачем, виходячи з норми споживання, а не поділених порівну на всіх фактичних споживачів, які не мають приладів обліку в квартирах, використаних куб. м. води за показами будинкового приладу обліку з вирахуванням показань лічильників води, встановлених у деяких квартирах будинку. На підставі зазначеного вище в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок суми боргу [PERSON] по оплаті послуг з водопостачання і водовідведення холодної води за період з 01.01.2014 року по 01.11.2020 року з урахуванням пункту 11 Правил, тобто з урахуванням показів будинкового приладу обліку води, та відмову у задоволенні позову в частині з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачем не доведено, а наявними в матеріалах справи доказами спростовано проживання лише однієї особи в квартирі в період з 01.01.2014 року по 23.12.2019 року, а за період з 01.01.2020 року по 01.11.2020 року плата за послуги з водопостачання і водовідведення холодної води, вивозу сміття, користування ліфтом нараховувалася на двох мешканців квартири, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача перерахувати борг позивача по оплаті житлово-комунальних послуг з вищевказаних послуг за період з 01.01.2014 року по 23.12.2019 року з розрахунку на одну особу та за період з 23.12.2019 року по 01.11.2020 року на двох осіб. \~ \~ \~ \~Також, враховуючи, що відповідачем розраховувалася плата за водопостачання та водовідведення за період з квітня по вересень 2018 року за загальним тарифом 12,936 грн. за м. куб., який встановлено відповідно до Постанови від 06.03.2018 p. №\~296 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141», відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача зробити перерахунок боргу позивача з оплати житлово-комунальних послуг з водопостачання і водовідведення холодної води за період з 01.04.2018 року по вересень 2018 року включно за встановленими постановою НКРЕКП від 06.03.2018 року №297 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.11.2015 року № 2868» тарифами - 12,94 грн. за один куб.метр води. Відповідно до ст. 141 ЦПК України розподіляє судові витрати. З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial