Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі адвоката Павлова П.І. звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2231_0583 від 07.12.2020 в сумі 21199,38 гривень та сплаченого судового збору у сумі 2270 гривень з підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.12.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - Банк та/або Позивач) та [PERSON] , був укладений договір про споживчий кредит №2231_0583. Кредит надавася на споживчі цілі у розмірі 25000 гривень на 12 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізнвше 06.12.2021. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 56% річних. Позичальник також зобов`язувався здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 833,33 гривні та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 25 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує у рахунок погашення основної суми боргу та процентів, відповідно до послідовності, визначеної договором. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного його повернення, визначеного договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Банк взяті на себе зобов`язання виконав повністю та належним чином, що підтверджується банківськими виписками по рахунках позичальника. Натомість відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Так, відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість зі сплати основної суми боргу за кредитом та сплати процентів за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15.07.2021 становить 21199 гривень 38 копійок, та складається з: 17393 гривні 58 копійки - боргу за кредитом, 3556 гривень 28 копійок - процентів за користування кредитом, 106 гривень 55 копійок - 3% річних за прострочення сплати кредиту, 21 гривня 96 копійок - 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 81 гривня 73 копійки - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту, 39 гривень 28 копійок - інфляційні втрати банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Не виконуючи належним чином зобов`язання, відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Також представник позивача у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 11.04.2022 зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначена ухвала разом з позовною заявою та додатками до неї поштовим відправленням надіслана на адресу реєстрації відповідача. Поштове відправлення було вручене адресату. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Також йому було належним чином роз`яснено його права як відповідача та суть пред`явленого позову. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надав та будь-яким іншим способом не висловив свою позиції щодо заявленого до нього позову. За таких обставин суд буде проводити розгляд справи за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. 07.12.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - Банк та/або Позивач) та [PERSON] , був укладений договір про споживчий кредит №2231_0583. Кредит надавася на споживчі цілі у розмірі 25000 гривень на 12 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізнвше 06.12.2021. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 56% річних. Позичальник також зобов`язувався здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 833,33 гривні та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 25 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує у рахунок погашення основної суми боргу та процентів, відповідно до послідовності, визначеної договором. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного його повернення, визначеного договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Банк взяті на себе зобов`язання виконав повністю та належним чином, що підтверджується банківськими виписками по рахунках позичальника. Натомість відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Так, відповідач неналежним чином виконував зобовязання за договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість зі сплати основної суми боргу за кредитом та сплати процентів за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15.07.2021 становить 21199 гривень 38 копійок, та складається з: 17393 гривні 58 копійки - боргу за кредитом, 3556 гривень 28 копійок - процентів за користування кредитом, 106 гривень 55 копійок - 3% річних за прострочення сплати кредиту, 21 гривня 96 копійок - 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 81 гривня 73 копійки - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту, 39 гривень 28 копійок - інфляційні втрати банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Відповідач, підписавши договір споживчого кредитування погодився з умовами та правилами надання банківського кредиту на споживчі цілі. Відповідно до укладеного договору, відповідачу було надано кредит у сумі 25000 гривень. Також позичальника поінформовано про порядок дострокового повернення кредиту за ініціативою банку. Зокрема банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та не виконання умов, передбачених цим договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав, в повному оссязі у тому числі у випадку затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць. Банком було виконано свої зобов`язання, а саме, на підставі договору споживчого кредитування відповідачені надано кредит у сумі 25000 гривень на споживчі цілі. Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та інших його складових, яка станом на 15.07.2021 становить 21199 гривень 38 копійок. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язально-договірні відносини. Відповідно до статті 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованими, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем при підписанні договору про споживчий кредит № 2231_0583 від 07.12.2020, було погоджено, запропоновані банком істотні умови кредитного договору. З наведеного вбачається, що у позивача наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором, процентів за користування кредитом, 3% річних за прострочення сплати кредиту, 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, інфляційних втрат банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом. А відтак, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, що становить 21199 гривень 38 копійок. Згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), а тому суд враховує його під час ухвалення даного рішення. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, що становить 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved