Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, від шлюбу з відповідачем у 2011 році у них народилася дочка [PERSON] . З часу розірвання шлюбу відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться, про дитину не піклується, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 року складає 30996,50 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав та пояснила, що відповідач не проявляє інтересу до дитини з 2017 року. Представник третьої особи у судовому засіданні вказала на доцільність задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу між сторонами, який було розірвано заочним рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 21.10.2015 року в справі № 295/9873/15-ц, вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія рішення суду та копія свідоцтва про народження дитини. Судовим наказом Богунського районного суду міста Житомира від 07.09.2017 року в справі № 295/9792/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку старшого державного виконавця Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Юхимчук О. від 01.12.2021 року заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом № 295/9792/17 станом на 01.11.2021 року становить 30996,50 грн. Із копій постанов державного виконавця вбачається, що на [PERSON] як боржника встановлені тимчасові обмеження у певних правах до погашення заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом № 295/9792/17 від 07.09.2017 року. Як слідує з медичного висновку № 63/361 від 26.06.2018 року та копії посвідчення Управління соціального захисту населення серії [NUMBER] , малолітня [PERSON] є особою з інвалідністю категорії А до 23.07.2023 року внаслідок ряду захворювань. За інформацією з довідок про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 10.03.2021 року № 10-14/3004 та від 24.01.2022 року № 10-14/836 [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування Житомирської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 371 від 01.06.2022 року, визначено доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з урахуванням того, що з часу розірвання шлюбу він фізичним розвитком, станом здоров`я дочки не цікавиться, матеріально дитину не забезпечує, не спілкується з нею, не відвідує за місцем проживання, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, фактично втратив з дочкою родинні відносини. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із досліджених судом доказів встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved