Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 01 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 17 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] (продавцями) з однієї сторони та [PERSON] (покупцем) з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Осташовою О.О. 17 квітня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за №138, недійсним в частині покупця та визнати [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , покупцем за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 17 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] (продавцями) з однієї сторони та [PERSON] (покупцем) з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Осташовою О.О. 17 квітня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за №138. Позов обґрунтовано наступним. Вкінці 2018 року позивач з дружиною вирішили придбати квартиру у смт. Вапнярка та переїхати туди на постійне місце проживання. Приблизно в листопаді грудня 2018 року, після огляду декількох квартир та будинків, він дізнався, що продається квартира [ADDRESS] . Квартира йому сподобалась та він домовився про купівлю продаж даної квартири за 144000 грн. Всі витрати по оформленню договору купівлі продажу позивач взяв на себе. Позивач заплатив завдаток в сумі еквівалентній 2000 доларів США. Необхідна сума для придбання вищевказаної квартири була зібрана позивачем в першій половині квітня 2019 року і він домовився із власниками квартири, щодо оформлення 17 квітня 2021 року договору купівлі продажу. У вказану дату він зустрівся з власниками квартири біля нотаріуса. В нотаріуса виявилося, що у позивача відсутній при собі паспорт. Пошуки паспорта в нього вдома результатів не дали. Він запропонував оформити договір на дружину, однак нотаріус сказав, що це неможливо, оскільки в цьому разі від позивача потрібна згода на придбання дружиною квартири, для чого теж потрібен паспорт. У зв`язку з цим позивач вимушений був оформити договір на свого сина [PERSON] . Перед підписанням договору позивач передав власникам квартири повну її вартість. Крім заощаджень, для придбання квартири дружина позивача в червні 2018 року продала свою земельну ділянку та в кінці 2018 року позивач отримав орендну плату за земельні паї. Після придбання квартири позивач почав робити в ній ремонт. Будівельні матеріали та спеціалістів оплачував за власний рахунок. В жовтні 2019 року він зробив ремонт в одній із кімнат, та син зі своєю дружиною попросили дозволу на проживання в спірній квартирі. Позивач з дружиною не заперечували. Невістка прожила в квартирі лише пів року. Будь яких коштів нї син ні його дружина позивачу не сплачували. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 13.01.2021 року шлюб між сином позивача та його дружиною розірвано. Навесні 2021 року більша частина ремонтних робіт у квартирі була зроблена, вони з дружиною переїхали туди та перевезли всі свої речі та меблі. Будь яких речей крім особистих, які б належали комусь іншому ніж позивачу та його дружині немає. Після вселення позивач з дружиною вирішили зареєструватися в ній, але їм було відмовлено, оскільки для цього необхідна згода [PERSON] . На даний час [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] із позовом про розподіл квартири [ADDRESS] , яку вона вважає спільним сумісним майном подружжя. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 01 березня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 березня 2022 року підготовче судове засідання відкладено на 31 березня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 31 березня 2022 року підготовче судове засідання відкладено на 21 квітня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 квітня 2022 року підготовче судове засідання відкладено на 17 травня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 травня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 14 червня 2022 року. Доводи учасників процесу. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Чудак В.Д. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити за обставин викладених у позові. Представник позивача вказав, що спірна квартира була придбана позивачем за кошти отримані за пай і продажу земельної ділянки, однак при оформленні через відсутність у позивача паспорта квартира була оформлена на сина. Після покупки позивач за свої кошти провів ремонт. Невістка з сином позивача жила в цій квартирі близько місяця. Колишні власники квартири теж підтверджують факт покупки квартири позивачем у своїх заявах. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, справу просила слухати без її участі. Підтвердила, що саме [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] зустрілися з нею, оглядали квартиру та домовлялися про всі умови договору купівлі продажу квартири по [ADDRESS] . Особисто [PERSON] передав їй з братом кошти за квартиру. [PERSON] , сина [PERSON] вона вперше побачила в нотаріуса, коли його викликали для підписання договору, так як у [PERSON] не виявилося паспорта. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав та не заперечував проти його задоволення, справу просив слухати без його участі. Підтвердив, що саме [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] зустрілися з ним, оглядали квартиру та домовлялися про всі умови договору купівлі продажу квартири по [ADDRESS] . Особисто [PERSON] передав йому з сестрою кошти за квартиру. [PERSON] , сина [PERSON] він вперше побачила в нотаріуса, коли його викликали для підписання договору, так як у [PERSON] не виявилося паспорта. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав та не заперечував проти його задоволення, справу просив слухати без його участі. Підтвердив, що саме [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] вирішили переїхати з с.Марківка в смт. Вапнярка та придбали для себе квартиру. Сам він будь-якої участі в придбанні квартири не приймав і за неї не платив. В день оформлення договору купівлі продажу батько викликав його з роботи та привіз до нотаріуса, щоб він розписався в договорі, оскільки батько не міг знайти свій паспорт. Ремонт в квартирі батько теж робив сам. Третя особа на стороні відповідача: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає [PERSON] , оскільки вони проживають в одному домі, який поділений на чотири квартири. Саме позивач купив квартиру. Їй це відомо, оскільки вона говорила з колишнім власником квартири. Сина позивача й невістку вона там не бачила. Ремонт в квартирі робили позивач з дружиною, їй це відомо, бо вони живуть з нею на одному подвір`ї. Також свідок вказала, що квартиру позивач купив для себе за її порадою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] це її сусід. Їй відомо, що він ходив та питав за квартиру. Квартиру він купив для себе. Після придбання квартири робив там ремонт. [PERSON] вона в тій квартирі не бачила. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши позивача, його представника, свідків, розглянувши заяви відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлено, що до суду звернувся [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 26.03.1999 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області. Згідно копії паспорта [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , виданого 01 липня 1998 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, остання є дружиною [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] , батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору купівлі продажу квартири від 17.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №138, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Продаж квартири вчинено за 140000 гривень. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 163889697 від 17.04.2019 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 16.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №783, [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею в розмірі 1,4999 га, яка розташована на території Марківської сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області. Згідно довідки № 42 від 04.11.2021 року ПрАТ «Золотий колос Марківка», [PERSON] в 2018 році нараховано 56521,75 грн. орендної плати за земельні паї. Згідно довідки № 1899 виконкому Вапнярської селищної ради, [PERSON] [INFO] , проживає по [ADDRESS] без реєстрації. Згідно довідки № 1898 виконкому Вапнярської селищної ради, [PERSON] [INFO] , проживає по [ADDRESS] без реєстрації. Згідно доданих товарних чеків, видаткових накладних, [PERSON] здійснював витрати на товари для ремонтних робіт. Відповідно до копії ухвали Томашпільського районного суду від 04.10.2021 року, відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна. Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні було встановлено, що грошові кошти, отримані продавцями за наслідком укладення договору купівлі продажу квартири по [ADDRESS] були передані саме [PERSON] . В подальшому [PERSON] за власний кошт робив у квартирі ремонтні роботи. Суд звертає увагу, що до укладення договору купівлі продажу, дружиною [PERSON] продано земельну ділянку та [PERSON] отримано кошти за пай. Також [PERSON] та його дружина [PERSON] проживають у спірній квартирі без реєстрації. Як наслідок є підстави вважати, що спірна квартира була придбана за кошти позивача і для нього, проте він в договорі купівлі продажу не зазначений покупцем. Встановлені обставини, є підставою вважати укладений договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним в частині особи покупця. Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду, викладеній у цивільній справі № 265/3310/17, згідно якої, установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. При вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір відповідно до статей 235, 236 ЦК України може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що позивачем доведено та підтверджено, що купівлю спірної квартири було здійснено за його кошти, квартиру придбано для власних потреб, в подальшому в квартирі за його кошти здійснювалися ремонтні роботи, відповідачі обставини викладені в позові визнали та підтвердили у своїх заявах, що купівлю квартири здійснював позивач, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця та визнання позивача покупцем підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2348 гривень (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1174 гривень, з відповідачів стягнути на користь позивача по 391,34 гривень сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved