Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

25 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд поновити їй строк для звернення до суду з позовом, визнавши причину його пропуску поважною, встановити факт, який має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , яка народилася [INFO] і померла [INFO] , є тіткою [PERSON] , яка народилась [INFO] , визнати право власності [PERSON] на майно та майнові права, які входять до складу спадщини, яка відкрилась після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , внаслідок спадкування за законом, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0468330, виданим Піщанською районною державною адміністрацією 04.11.1997 р., вартістю 85633,16 грн. (вісімдесят п`ять тисяч шістсот тридцять три гривні 16 копійок). В обгрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті її тітки - рідної сестри її батька [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0468330, виданим Піщанською районною державною адміністрацією 04.11.1997 р., вартістю 85633,16 грн. Позивач вказує, що про склад спадщини вона дізналася нещодавно, та крім неї спадкоємців даної спадщини немає, а тому відповідно до ст. 1265 Цивільного кодексу України, як інший родич спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно вона має право на спадкування як спадкоємець п`ятої черги спадкоємців за законом. Також позивач зазначає, що на даний час вона має намір звернутись до реєстраційної служби з приводу реєстрації речового права на землю. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. При зверненні до Піщанської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим, через пропуск строку на прийняття спадщини, та відсутність документів, які підтверджують родинні зв`язки. Позивач зазначає, що їй не вдалось зібрати всі необхідні документи, які підтверджують факт родинних відносин між нею та покійною [PERSON] , оскільки документи, які підтверджують її шлюб та зміну прізвища з " Притула " на " [PERSON] " не збереглися ані в органах місцевого самоврядування, ані в архівних установах. У зв`язку з цим документально, крім надання довідки, підтвердити вказаний факт вона не може, тому для того, щоб захистити свої права на спадщину вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року було продовжено строк підготовчого провадження в даній цивільній справі на тридцять днів, прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову, відповідно якої позовними вимогами вважати встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її рідним братом [PERSON] , визнати право власності [PERSON] на майно та майнові права, які входять до складу спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , в наслідок спадкування за законом, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0468330, виданим на ім`я [PERSON] Піщанською районноюдержавною адміністрацією 04.11.1997 р., вартістю 85633,16 грн. (вісімдесят п`ять тисяч шістсот тридцять три гривні 16 копійок). Заяву про зміну предмету позову позивач обгрунтовує тим, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , залишилась спадщина. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0468330, виданим Піщанською районною державною адміністрацією 04.11.1997 р., вартістю 85633,16 грн. (вісімдесят п ять тисяч шістсот тридцять три гривні 16 копійок). Зазначений сертифікат видано на ім`я [PERSON] - рідної сестри мого батька, яка померла [INFO] . Позивач вказує, що право на земельну частку (пай), яке входило до складу спадщини, відповідно положень ст.ст. 527, 530 Цивільного кодексу УРСР, прийняв її батько [PERSON] , що підтверджується довідкою Студенянської сільської ради. Інших спадкоємців вказаної спадщини ні на час її відкриття, ні на даний час не має. Позивач зазначає, що її батько [PERSON] помер, не вживши заходів з реєстрації свого права на спадкове майно, яке входило до спадщини, яку він прийняв після смерті сестри [PERSON] , та не реалізував його шляхом встановлення меж земельної ділянки в натурі. Позивач зазначає, що відповідно положень ст. 1261 Цивільного кодексу України, вона як дочка [PERSON] являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом на його майно та інших спадкоємців даної спадщини немає. Про те, що до складу спадщини входить зазначене право на земельну частку (пай), вона дізналася нещодавно. При зверненні до Піщанської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, по причині пропуску нею строку на прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 Цивільного кодексу України, та не надані документи, які підтверджують родинні зв`язки. Також позивач зазначає, що після подання до Піщанського районного суду позову про визнання права на земельну частку (пай) внаслідок спадкування за законом, було встановлено, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] , прийнята її братом - батьком позивача. Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу УРСР, чинного на час смерті [PERSON] , при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Ст. 548 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач стверджує, що фактичне прийняття спадщини її покійним батьком підтверджується довідкою Студенянської сільської ради та знаходженням у нього Сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] . Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно п. 4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Таким чином, до відносин спадковості після смерті [PERSON] мають бути застосовані положення Цивільного кодексу УРСР, а щодо спадкування після смерті її батька [PERSON] - положення Цивільного кодексу України. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Близнюк В.В. в підготовче засідання не з`явились, проте на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач Студенянська сільська рада Вінницької області в підготовче засідання повноважного представника не направив, проте, на адресу суду надійшла клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі. Також в матеріалах справи наявні відзив та заява відповідача, відповідно до яких відповідач викладені [PERSON] в позовній заяві вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом встановлено, що [INFO] в с. Студена Піщанського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.12). З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0468330, виданого головою Піщанської районної державної адміністрації 04 листопада 1997 року, яка наявна в матеріалах справи слідує, що [PERSON] як члену КСП ім. Кірова с. Студена Піщанського району Вінницької області на підставі рішення Піщанської районної державної адміністрації від 04 серпня 1997 року № 209 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова розміром 1,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10) Згідно з інформаційною довідкою Відділу у Піщанському районі міжрайонного управління у Крижопільському та Піщанському районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 вересня 2020 року за № 20-2-0.192-284/185-20 за громадянкою [PERSON] рахується земельна частка (пай) на території Студенянської сільської ради у КСП ім. Кірова с. Студена площею 1,90 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 85633,16 гривень згідно розпорядження Піщанської райдержадміністрації № 23 від 23 січня 2017 року, сертифікат серії ВН № 0468330, виготовлений Піщанською районною державною адміністрацією 04 серпня 1997 року (а.с.11). Відповідно до довідки № 844 від 13 грудня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Студенянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 січня 2020 року, фактично прийняв її рідний брат [PERSON] (а.с.43). [PERSON] помер [INFO] в с. Студена Піщанського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9) Згідно копії свідоцтва про народження в книзі записів народження при Студенянській сільській раді наявний запис № 26 вчинений 15 лютого 1928 року про народження [PERSON] , який народився [INFO] , батьком якого вказано [PERSON] , а матір`ю зазначено [PERSON] (а.с.14) Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що до укладення шлюбу 24 жовтня 1982 року з [PERSON] , позивач [PERSON] мала дошлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с.8) З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , вбачається що її батьком являється [PERSON] (а.с.7). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що до реєтрації шлюбу 23 лютого 1969 року [PERSON] мала дошлюбне прізвище прізвище " [PERSON] " (а.с. 120) . З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00025406374 від 30 січня 2020 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13) Згідно з матеріалами спадкової справи № 30/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] в Піщанській державній нотаріальній конторі було зареєстровано заяву [PERSON] від 15 березня 2017 року про приняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належний померлому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Інформація про інших спадкоємців за законом чи за заповітом у матеріалах цієї спадкової справи відсутня (а.с. 75-109). Державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шигидою І.В. 02 липня 2021 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , з тих підстав, що нею не подано документів, які підтверджують споріднення між спадкодавцем та її батьком [PERSON] (а.с.16). Згідно листа Державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шигиди І.В. № 54/01-16 від 22 березня 2022 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68723257 від 22 березня 2022 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.132,133) Разом з тим, з наданої суду Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68723161 було встановлено, що 25 червня 1989 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 43 (а.с.134-136) З копії заповіту від 25 червня 1989 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету сільської ради народних депутатів Піщанського району Вінницької області який був витребуваний судом, встановлено, що [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не заключалося, що буде належати їй на день її смерті і на що вона по закону матиме право заповіла [PERSON] , який проживає в м. Чернівцях (а.с.154) 28 грудня 2021 року Державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шигидою І.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON] , з тих підстав, що нею не подано правовстановлюючих документів на майно та майнові права, які входять до складу спадщини (а.с.62). Відповідно до частин 1 та 3 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Так, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як вказав Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року по справі № 305/235/17, відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті особи, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. За статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549 та 554 ЦК УРСР спадкоємець фактично прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. На підставі наданих суду та досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] являється рідним братом [PERSON] , та оскільки остання померла [INFO] та відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року, [PERSON] відповідно до ст. 530 ЦК УРСР являється спадкоємцем другої черги на її майно, який за відсутності інших спадкоємців за правилами статті 549 ЦК УРСР щодо прийняття спадщини фактично вступив в управління та володіння вказаним спадковим майном, в тому числі, і правом на земельну частку (пай), однак не оформив спадкових прав на належну померлій сестрі земельну частку (пай). [PERSON] помер [INFO] та до відносин спадкування після його смерті застосовується Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Досліджені судом докази підтверджують та встановленні судом обставини дають підстави вважати, що позивач [PERSON] яка являється дочкою [PERSON] є відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги на його спадщину та прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. За таких умов, враховуючи, що померлій [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) в КСП ім. Кірова Піщанського району Вінницької області, [PERSON] як спадкоємець за законом другої черги прийняв спадщину після її смерті у встановленому законом порядку, однак не оформив спадкових прав на належну померлій сестрі земельну частку (пай), спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла його дочка [PERSON] , яка звернулась із позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай), інших спадкоємців, які прийняли спадщину, в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку в спадщині судом не встановлено, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Судові витрати по справі позивач просить залишити за ним та з відповідача не стягувати. На підставі наведеного та

Outcome: approved