Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки. В заяві вказує, що сторони з 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, у них [INFO] народилася донька [PERSON] . 17.01.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року шлюб розірвано. Відповідач офіційно працевлаштований, має гарний стан здоров`я, інших стягнень за виконавчими провадженнями не має, однак в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення повноліття. На підставі ухвали від 05.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою, які він отримав, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засі-дання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Відповідачем надано відзив на позов, за змістом якого просив про часткове задоволення, вважає розмір аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітку буде достатнім для задоволення потреб доньки, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він є інвалідом третьої групи за онкологічним захворюванням, з яким він продовжує боротися до теперішнього часу, на його утриманні перебуває мати похилого віку, яка теж є онкологічно хворою особою, догляд за нею потребує додаткових витрат та постійного догляду, у зв`язку з чим він не має можливості працевлаштуватися. Крім того, на його утриманні перебувають ще два сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Щецинському університеті Польської Республіки та [PERSON] , [INFO] . Усім дітям він надає допомогу в межах своїх можливостей, офіційних стягнень не має. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , яке видано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 29.07.2015 року, актовий запис № 863 (а.с.4). Дитини зареєстрована з матір`ю, про що свідчить копія довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 3 зворотня сторона). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибоом того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутністьо бставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При визначенні розміру частки від заробітку позивача суд враховує і встановлене Основним Законом України право кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України). Бере до уваги суд і рівність обов`язків батьків з утримання дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів, а також інтересів осіб, відповідальність перед якими прямо встановлена законом (непрацездатні батьки, на участь в організації життєдіяльності яких посилається відповідач, інші діти). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В супереч наведені нормі, позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у меншому відсотку (30%), ніж це гарантовано законом (50%), тому суд не погоджується з обраним позивачем способом захисту у цій частині вимог, оскільки це суттєво звузить права дитини на отримання аліментів. Всебічно перевіривши істотні для вирішення спору обставини, суд при визначенні розміру аліментів бере до уваги матеріальне становище відповідача, який є інвалідом третьої групи за онкологічним захворюванням, не працевлаштований, пенсіонер, на його утриманні перебуває мати похилого віку та двоє синів від першого шлюбу, суд доходить переконання, що встановлений розмір аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, буде домірним як майновому і сімейному стану відповідача, так і потребі неповнолітньої дитини, при цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб платника аліментів та їх отримувача, а також рівність обох батьків в утриманні дитини. Дійшовши висновку про необхідність визначення такого розміру аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судовий збір, від сплати якого за законом звільнено позивача, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства належить стягнути з відповідача у доход держави.

Outcome: partial