Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 73753,18 гривень матеріальної та 5000 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.12.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2020 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача [PERSON] . Вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача склала 110639,20 гривень, проте страховою компанією відшкодовано лише 36886,02 гривень. Добровільно відшкодувати різницю заподіяних збитків відповідач відмовляється, а тому позивач просить суд стягнути її в примусовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Івасин О.Р. не прибули. Представник позивача до суду надіслав заяву про слухання справи у відсутності позивача та його представника за наявними у справі матеріалами (т. 2 а.с. 75). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. в судове засідання не прибули. Представник відповідача до суду надав заяву про слухання справи у відсутності відповідача та його представника, позовних вимог не визнають, посилаючись на обставини, викладені в письмовому поясненні (заява - т. 2 а.с. 76, пояснення - т. 1 а.с. 105-108). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 30.12.2019 о 17год. 00 хв. гр. [PERSON] на перехресті просп. Оболонського та просп. С. Бандери у м. Києві, керуючи автомобілем Dacia Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , на регульованому перехресті при повороті ліворуч (розвороті) не надав перевагу в русі автомобілю Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, та скоїв зіткнення з ним, спричинив механічні пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3б, 16.6 ПДР України. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 11.03.2020 року (т. 1 а.с. 10-11 ). В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] ( копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - т. 1 а.с. 8). Відповідно звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» за вих. № 16972 від 28.01.2020 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого відповідно до замовлення ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за дорученням власника транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 14.01.2020 року становить 37886,02 гривень (т. 1 а.с. 29-42). В результаті укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0676100 від 28.05.2019 року між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» щодо автомобіля Dacia Logan, реєстраційний номер [NUMBER] (копія полісу - т. 1 а.с. 9) ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виплатило [PERSON] 36886,02 гривень страхового відшкодування, оскільки безумовний розмір франшизи за договором склав 1000 гривень, що підтверджується поясненнями позивача, наданими в позовній заяві. Позивач [PERSON] вказує, що він пошкоджений автомобіль Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , відремонтував в сервісному центрі виробника автомобіля - іноземному підприємстві «АІС-АВТОЦЕНТР», вартість відновлюваного ремонту згідно рахунку-фактури № J8200031302 від 14.01.2020 року склала 110639,20 гривень (т. 1 а.с. 12-13). Таким чином позивач зазначає, що різниця заподіяних збитків між реальними та фактично виплаченими становить 73753,18 гривень (110639,20 - 36886,02). За клопотання представника позивача ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.04.2021 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу автомобіля Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , для визначення вартості матеріального збитку (шкоди), завданого його власнику внаслідок ДТП, яка сталася за участю вказаного автомобіля 30.12.2019 року станом на 28.01.2020 року (т. 1 а.с. 114). Проте згідно висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19-21/26490-АВ від 22.04.2022 року, визначити вартість матеріального збитку, завданого КТЗ Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , який належить [PERSON] внаслідок ДТП, яка сталася за участю вказаного автомобіля 30.12.2019 року станом на 28.01.2020 року не представляється за можливе з причин відновлення КТЗ на дату проведення огляду (т. 2 а.с. 48-63). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, крім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні,в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.12.2019 року та винуватцем якої є відповідач [PERSON] , позивачу [PERSON] було заподіяно матеріального збитку пошкодженням його транспортного засобу Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , а тому дана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача. Проте, обраховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, суд приходить до такого висновку. Так, в матеріалах справи міститься копія звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», згідно якого вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 14.01.2020 року становить 51148,02 гривень. Із пояснень самого позивача вбачається, що йому ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виплатило 36886,02 гривень страхового відшкодування за пошкодження його автомобіля за мінусом 1000 гривень франшизи. Позивач свій автомобіль Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , відремонтував в сервісному центрі виробника автомобіля - іноземному підприємстві «АІС-АВТОЦЕНТР» згідно рахунку-фактури № J8200031302 від 14.01.2020 року та відповідно провів оплату ремонту власним коштом. В якості доказів позивач до матеріалів справи додав копії квитанцій про оплату, з яких вбачається, що [PERSON] перерахував іноземному підприємстві «АІС-АВТОЦЕНТР» згідно рахунку-фактури № J8200031302 від 14.01.2020 року наступні кошти: 29.01.2020 року - 3000 гривень, 26.02.2020 року - 10000 гривень, 01.03.2020 року - 470 гривень, 01.03.2020 року - 10000 гривень, 01.03.2020 року - 1000 гривень, 01.03.2020 року - 10000 гривень, 01.03.2020 року - 10000 гривень, всього перерахувавши 44470 гривень (т. 1 а.с. 19-25). Надану позивачем копію квитанції від 03.03.2020 року на суму 10929,20 гривень суд до уваги не бере, оскільки дана квитанція підтверджує перерахування [PERSON] іноземному підприємстві «АІС-АВТОЦЕНТР» грошових коштів згідно зовсім іншого рахунку-фактури, а саме № J8200031711 від 31.01.2020 року, що не підтверджує оплату за ремонт автомобіля Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 26). Також суд не бере до уваги копії квитанцій ПриватБанку від 14.01.2020 року та від 04.03.2020 року (т. 1 а.с. 27, 28), оскільки згідно даних квитанцій отримувачем грошових коштів, перерахованих [PERSON] , є ФОП [PERSON] , а не іноземне підприємство «АІС-АВТОЦЕНТР». Інших доказів оплати позивачем відновлюваного ремонту автомобіля Geely Emgrand 7, реєстраційний номер [NUMBER] , суду не надано, тобто позивач довів належними та допустимими доказами вартість ремонту лише на 44470 гривень, а не на 110639,20 гивень. Таким чином, різниця заподіяних збитків між реально витраченими позивачем коштами та фактично йому відшкодованими становить 7583,98 гривень (44470 - 36886,02), які суд стягує з відповідача в якості заподіяної матеріальної шкоди. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 5000 гривень, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у відповідності до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Заявляючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень, [PERSON] посилається на душевні страждання, завдані йому у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, та непорядну поведінку відповідача. При цьому позивач не надав суду належних та допустимих доказів спричиненої йому моральної шкоди, зокрема, не підтвердив сам факт заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, оскільки страховою компанією ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» йому було виплачено 36886,02 гривень страхового відшкодування, не зазначив в чому вони проявилися та з чого він виходить, оцінюючи заподіяну шкоду в сумі 5000 гривень. З огляду на викладене суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату № 65225 від 30.10.2020 року (т. 1 а.с. 7), та у вигляді витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1015,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 13.09.2021 року (т. 1 а.с. 171), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 178,73 гривень. Судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд з відповідача не стягує, так як їх розмір на час винесення рішення не підтверджений належними доказами, позивач зобов`язався надати їх відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Outcome: partial