Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] в особі представника звернулась з позовом до Брусилівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок, оскільки будинок не був спадкодавцем за життя зареєстрований належним чином. На підставі викладеного позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями. Ухвалою судді від 09.05.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 31.05.2022 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Також постановлено витребувати у приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенка О.І. належним чином завірену копію спадкової справи № 82/2019, яка була відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувані докази надано суду до 10.06.2022. Позивач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, її інтереси представляє представник - адвокат Штундюк О.А., який у заяві просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, тому суд на підставі п.4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі позивача та її представника. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до рішення Брусилівського районного суду від 09.10.2019, судом встановлено юридичний факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, за [PERSON] , в порядку спадкування за законом визнано право власності на земельну ділянку, належну за життя [PERSON] (а.с.9-11). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа після сметрі [PERSON] , який помер [INFO] була зареєстрована за № [NUMBER] (а.с. 12). Згідно довідки (витягу із по господарської книги) від 01.02.2022 № 34 виданої Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області, будинок та земельна ділянка площею 0,3500 га., що розташовані за адресою [ADDRESS] рахуються за [PERSON] , який помер [INFO] /З № 8 від 10.01.2019 (а.с. 13). Згідно довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 25.01.2022 № 13 технічна інвентаризація майна розташованого за адресою [ADDRESS] не проводилася, станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності, за вищевказаною адресою, на будь яке нерухоме майно відсутня (а.с. 14). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та висновком до звіту № 154/22 про вартість об`єкта оцінки, що розташований за адресою [ADDRESS] становить 76711,00 грн. (а.с. 15-20) Після смерті [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу № 82/2019, яка заведена за заявою [PERSON] , будь які інші спадкоємці з заявами не зверталися, на момент смерті спадкодавець не проживав з іншими особами, дітей не мав. Постановою приватного нотаріуса Отрищенка О.І. від 23.02.2022, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки позивачкою не надано документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на даний житловий будинок (а.с. 21). Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку як спадкоємець прийняла спадщину після смерті [PERSON] , за останнім за життя згідно погосподарських книг рахувався будинок [ADDRESS] , інші спадкоємці відсутні, іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивач не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно у спадкодавця. Отже, позов подано до належного відповідача, а позовні вимоги є обґрунтованими. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved