Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) розміром 2,66 га, яка розташована на території Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області. Позивач зазначає, що за життя мати склала заповіт, яким заповіла все належне майно їй та її брату [PERSON] . Вони з братом отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , а саме по 1/2 частині кожному, а на земельну ділянку (пай) не отримали свідоцтва у зв`язку із тим, що відсутній оригінал сертифікату. [INFO] її брат помер, спадкоємицею його майна є дружина [PERSON] , яка оформила спадщину на 1/2 частину вищевказаного будинку, проте оформлювати на себе частину земельної ділянки вона не бажає. Посилається на те, що вона звернулася до Фастівської районної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на земельну ділянку (пай), проте їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю в нею правовстановлюючого документу на нею. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 08 вересня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд позов задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 28 вересня 1966 року (а.с.51). Між тим, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.51). Як вбачається із Заповіту від 4 вересня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 70 та посвідченого секретарем Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] , заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося та взагалі все те, що буде належати на день її смерті та на що вона матиме за законом право, своїм дітям [PERSON] та [PERSON] по рівній частині кожному (а.с. 49). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 20 жовтня 2008 року (а.с.45). Між тим, як вбачається із Сертифікату на право на земельну часту (пай) Серія КВ № 0290635, за життя [PERSON] належала земельна частка (пай), що перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова, розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Дорогинка Фастівського району Київської області (а.с.12-13). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 121/2009 заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] звернулися до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . В подальшому, на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] , державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Копійкою С.В., 27 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] видано Свідоцтва про право на спадщину за законом, кожному, на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частку грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються в ТВБВ № 10026/0657 філії Головного управління по місту Києву та Київській області ПАТ «Ощадбанк» (а.с. 57-62). Між тим, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про його смерть Серія [NUMBER] виданим 24 грудня 2014 року (а.с. 11). 16 березня 2021 року, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. було винесено Постанову якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю на неї правовстановлюючого документа (а.с.63). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008р.\~№7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Окрім того, в пунктів 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Враховуючи викладене, даючи юридичну\~оцінку зібраним\~по справі\~доказам та те, що позивач не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved