Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно у вигляді: житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 2,13 га, розташованої на території Лиманської сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом, після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . При зверненні позивача до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю (оригіналу) правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Крім того, позивач виявив розбіжності його прізвища та прізвища його батька [PERSON] , які впливають на здійснення ним цивільного права на спадкування. З наведених обставин позивач звернувся з позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Вальченко В.В. (ордер серії ОД № 284495 від 20.09.2021р.) у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; свідоцтво про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] ; інформаційна довідка № 67058616 зі Спадкового реєстру від 29.10.2021р.; довідка № 137 виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.07.2021р.; довідка № 138 виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.07.2021р.; виписка з погосподарської книги № 247 виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.07.2021р.; державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,13 га, розташована на території Лиманської сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку [ADDRESS] ; постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій після смерті [PERSON] та [PERSON] підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Рені Одеської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 28. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12 червня 1969р. Відомості про позивача, місце його народження, його батьків: « [PERSON] ; [PERSON] », та інші, у свідоцтві про народження зазначені російською мовою. Відповідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2014р. Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області, прізвище позивача зазначено « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 1994р. Лиманською сільською радою Ренійського району, [PERSON] , помер [INFO] , про що складено відповідний запис № 33. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] заповіту не залишив, у зв`язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги були: дружина спадкодавця [PERSON] та позивач, які успадкували спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, на момент смерті спадкодавця вони мешкали разом із ним. Таким чином [PERSON] та позивач прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформили її належним чином. [INFO] померла мати сторін [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] (успадкована після смерті [PERSON] ) та земельної ділянки площею 2,13 га, розташована на території Лиманської сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час життя [PERSON] також не залишила заповідального розпорядження, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є її діти сторони по справі. У встановлений законодавством строк сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав (був зареєстрований) разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області № 138 від 08.07.2021 р. Пізніше, 12.10.2021 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановами про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ці обставини змусили позивача звернутися до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилась після смерті батьків: [PERSON] та [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти її прийняття відповідачем, про що свідчить надана нею заява, яка знаходиться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, що передбачено ст. 527 ЦК Української РСР. Згідно ст.\~548\~ЦК Української\~РСР,\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не \~допускається \~прийняття \~спадщини \~під \~умовою \~ \~або \~ \~з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Статтею 549 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, після смерті батька [PERSON] , та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК Української РСР та ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо встановлення факту\~родинних відносин\~тавизнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved