Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 7,440 га, яка розташована в межах згідно з планом на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за заповітом, складеним спадкодавцем на його ім`я. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті бабусі, в установлений законом термін він звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори звернувся непрацездатний чоловік спадкодавця [PERSON] , який має право на обов`язкову частку у спадщині, однак із поданих нотаріусу документів неможливо визначити вартість обов`язкової частки у спадщині. У зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 7,440 гектарів, тобто на земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,72 га, кадастровий номер 1223284000:017:0332, розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серія III-ДП № 095832, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11598), в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді від 06 серпня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання, цією ж ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 15-16). 09 листопада 2020 року позивач звернувся на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 51-54). Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та закрито підготовче провадження у справі, з її призначенням до судового розгляду по суті (а.с. 68). Ухвалою суду від 10 березня 2021\~року було зупинено провадження у справі до 19\~липня 2021 року, тобто до спливу шестимісячного терміну для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , всіма спадкоємцями (а.с. 86). Ухвалою суду від 20 липня 2021\~року провадження у справі було поновлено (а.с. 107). Ухвалою суду від 21 липня 2021 року було задоволено заяву позивача про витребування доказів (а.с. 111). Ухвалою суду від 01 грудня 2021\~року було задоволено заяву позивача про витребування доказів (а.с. 127-128). Ухвалою суду від 19 травня 2022 року було залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON] (а.с. 178). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків. Судом установлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №095832 від 13 серпня 1999 року, виданого на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів " І-УІІ/ХХІ від 27 липня 1999\~року, і наданого суду у засвідченій позивачем копії, [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 7,440 га, яка розташована на території КСП "Агрофірма ім. Горького" Миколаївської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 110261. При цьому, згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки загальною площе. 7,440 га, остання складається з двох земельних ділянок, а саме: ділянка № [NUMBER] площею 3,720 га та ділянка № [NUMBER] площею 3,720 га (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 квітня 2018 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с.\~6). За життя, а саме 31 липня 2017 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Хоменко Ю. Ф., зареєстрований в реєстрі за № 268, згідно з яким: - житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS] , який належить їй заповіла [PERSON] , [INFO] , за умови довічного проживання в спадковому будинку [PERSON] , [INFO] ; - земельну ділянку площею 7,440 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія ІІІ-ДП № 095832, заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 37 зворот). Судом установлено, що 03 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] та 16\~липня 2020 року через свого представника звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.\~34а, 38). Крім позивача [PERSON] до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись: 28 вересня 2018\~року син спадкодавця [PERSON] та 27 серпня 2018 року непрацездатний чоловік спадкодавця [PERSON] (а.с. 34а зворот, 35). Листом державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л. П. стосовно видачі спадщини № 979/02-14 від 16 липня 2020 року, позивачеві [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся непрацездатний чоловік спадкодавця [PERSON] , який має право на обов`язкову частку в спадщині відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України та із представлених документів неможливо визначити вартість цієї обов`язкової частки у спадщині (а.с.\~39 зворот). Разом з тим, судом установлено, що спадкоємець за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , а саме її непрацездатний чоловік [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 січня 2021 року (а.с. 144). Відповідач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , який вступив у спадщину та належним чином оформив свої спадкові права після смерті останнього, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 5/2021, наданими приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рублевським В. К. на запит суду (а.с. 139, 140-170). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За правилами\~статті\~1223\~ЦК України\~право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті.\~У разі\~відсутності заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Частиною першою\~статті 1241 ЦК України\~встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений\~статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. За правилами\~ЦК України\~(спадкове право) право на обов`язкову частку у спадщині є обмеженням свободи заповіту в інтересах певного кола спадкоємців першої черги. Зазначене узгоджується з пунктом 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Отже, за правилами\~ЦК України\~до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). Тобто, при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом. Зазначена правова позиції викладена в постанові Верховного Суду від 25\~листопада 2020 року в справі № 292/389/17 (провадження № 61-19499 св 19). З огляду на те, що спадкодавцеві за життя належала земельна ділянка загальною площею 7,440 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території КСП "Агрофірма ім. Горького" Миколаївської сільської ради, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після її смерті, який прийняв спадщину, приймаючи до уваги, що іншим спадкоємцем за заповітом є відповідач [PERSON] , ураховуючи, що спадкоємець за законом, який має право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] прийняв спадщину, однак не встиг оформити своїх спадкових прав і помер, відповідач [PERSON] є спадкоємцем після смерті останнього, матеріали спадкової справи № 114/2018, заведеної після смерті [PERSON] доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом та спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині і які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкову земельну ділянку після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 5/12 частин земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: partial