Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Дубечненської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с.Залюття Старовижівського району Волинської області заповів своїй внучці [PERSON] , яка спадщину у встановлений законом не прийняла, на неї не претендує. Вказуючи, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, з метою оформлення права власності на спадкове майно звернулась до нотаріуса, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Дубечненської сільської ради у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що з позовом згідний та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Враховуючи те, що спадщина відкрилась 18.01.2003 р. та була прийнята позивачем до 01.01.2004 р. - до набрання чинності ЦК України, то відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України спірні відносини спадкування регулюються ЦК УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст.529 ЦК УРСР). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, збудований у 1952 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , у якому він був зареєстрований і проживав. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 12, 21). За життя [PERSON] 18.01.1992 р. склав заповіт, відповідно до якого жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в с. Залюття Старовижівського району Волинської області [PERSON] (а.с. 51). Спадкоємець за заповітом, [PERSON] , спадщину у встановлений законом строк не прийняла, на неї не претендує та з позовом до суду про поновлення строку для прийняття спадщини і поділу спадкового майна звертатись не буде, про що вказала в заяві від 10.02.2022 р. (а.с. 13-19). Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця (а.с. 9-10), і відповідно до ст. 529 ЦК УРСР належать до спадкоємців першої черги. Позивач протягом шести місяців після смерті батька заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подала, однак як спадкоємець першої черги вступила в управління спадковим майном (а.с. 12), а тому відповідно до положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. Постановою нотаріуса від 25.01.2022 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 20). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 171/2021 до майна померлого [PERSON] (а.с. 44-54), з якої також встановлено, що ніхто, окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. Враховуючи, що за життя в спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок не було, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті спадкодавця, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved