Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа від 16.08.2019 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини із матір`ю і надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон без згоди та супроводу батька. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , надати дозвіл на тимчасовий виїзд громадянина України малолітнього [PERSON] , [INFO] , за межі України та Турецької Республіки на період навчання-2019-2020 навчальний рік, а саме з 01 вересня 2019 року по 15 червня 2020 року, в супроводі матері [PERSON] , без згоди та супроводу батька [PERSON] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі і розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року під головуванням судді Півнкевич Н.С. ухвалено закрити підготовче провадження у даній справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який проведений у зв`язку з перебуванням судді Пвнкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, справу передано на розгляд судді Ковальчук Л.М.. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 31 грудня 2020 року прийнято до провадження судді Ковальчук Л.М. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини із матір`ю і надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон без згоди та супроводу батька, ухвалено справу розглядати за правилами позовного провадження і призначено по справі судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року постановлено прийняти відмову позивача [PERSON] від позову до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, в частині позовних вимог про надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон без згоди та супроводу батька на 2020-2021 роки і закрити в цій частині вимог провадження у справі на підставі вимог п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини із матір`ю були задоволені. 23.10.2021 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат, на підтвердження яких, до винесення рішення було надано попередній орієнтовний розрахунок понесених судових витрат у зв`язку із даним судовим провадженням. У судове засідання сторони не з`явилися, про час дату та місце розгляду справи вони повідомлялися належним чином. 21.06.2022 року відповідач до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення заяви про винесення додаткового рішення, оскільки щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат питання вирішено не було. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2021 року ЄУН 369/10737/19, провадження № 2/369/870/21 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини із матір`ю, були задоволені. Також вирішено визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Так, судом встановлено, що позовну заяву від 16.08.2019 року було подано представником позивача та адвокатом Морозовою Г.Є. У позовній заяві зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла та очікує понести, складається з: 1536,80 грн. судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру, 51\~600,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору № б/н про надання юридичних послуг фізичній особі від 05.08.2019 року, між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «ТАТАРОВ ФАРИННИК ГОЛОВКО», останній зобов`язується надати позивачці юридичні послуги щодо забезпечення надання професійної правничої допомоги в Києво-Святошинському суді Київської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини із матір`ю. Згідно п. 3.1. зазначеного договору ціна послуг за ним становить 51\~600,00 грн. Пунктом 4.1. встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до прийняття судом рішення у справі. [PERSON] сплатила АО «ТФГ» у загальній сумі - 51\~600,00 грн., а саме: відповідно до квитанції від 05.08.2019 року 12\~900,00 грн., квитанції № ПН298 від 06.08.2019 року 12\~900,00 грн., квитанції від 07.08.2019 року 12\~900,00 грн., квитанції № ПН40 від 08.08.2019 року 12\~900,00 грн.. 18.05.2020 року у справу у якості представника позивача вступила [PERSON] . На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду 22.07.2021 року надано акт прийому передачі наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг фізичній особі б/н від 05.08.2019 року у цивільній справі № 369/10737/19, укладений від 15.01.2020 року між АО «ТФГ» та [PERSON] , та угоду про розірвання Договору про надання юридичних послуг фізичній особі б/н від 05 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідачем по справі надана заява про розгляд справи без його участі та зазначено, що він заперечує щодо задоволення вимог. Отже, АО «ТФГ» виконало свої обов`язки перед позивачкою та надало їй усі, передбачені договором юридичні послуги. У свою чергу, позивачка сплатила за отримання правової допомоги, обумовлений договором, розмір послуг 51\~600,00 грн., що підтверджується наданими до суду квитанціями. Дослідивши надані стороною позивача письмові докази, суд вважає, що клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу необхідно задовольнити, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 51 600,00 грн., з урахуванням того, що зазначені витрати документально підтверджені та доведені, а у акті виконаних робіт зазначено їх детальний опис.

Outcome: approved