Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Обгрунтовує позов тим, що вона проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , в будинку, який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що стверджено реєстраційним посвідченням Червоноградського МБТІ від 20.04.1989 року. В будинку, крім неї, зареєстрована її невістка [PERSON] , [INFO] , однак вона не проживає в будинку два роки. Зазначає, що вона, як власник будинку, не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, отримати передбачені пільги по утриманню будинку, не може оформити субсидію. Вказує, що її звернення до суду із даною позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником майна своїх прав. Факт непроживання відповідачки за спірною адресою понад строки передбачені законом без поважних причин підтверджується актом обстеження умов проживання в будинку, складеним комісією Магерівського старостинського округу №1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області. Стверджує, що відповідачка не проживає в будинку, не бере участі в утриманні будинку, не веде з нею спільного господарства . У зв`язку із вищенаведеним просить позов задоволити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується розпискою в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомила. Від відповідачки не надходило на адресу суду будь-яких клопотань, відзиву на позовну заяву. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Із довідки Добросинсько-Магерівської сільської ради № 424 від 29.04.2022 вбачається, що [ADDRESS] (повернута історична назва) згідно рішення Магерівської селищної ради № 6 від 12 грудня 1994 року. Те, що відповідачка [PERSON] зареєстрована у домоволодінні по [ADDRESS] , але вже два роки за цією адресою фактично не проживає стверджується комісійними актами обстеження Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області від 17.12.2021, 22.02.2022, 15.04.2022. Суд також враховує, що у поданій відповідачкою заяві про ознайомлення із матеріалами справи від 02.06.2022, остання зазначила адресою місця свого проживання [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Встановлено, що реєстрація відповідачки в зазначеному будинковолодінні створює для позивачки, як для власника, низку проблем та порушує її права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 72 Житлового кодексу України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що жодних домовленостей або угод між позивачкою, як власником будинковолодіння, та відповідачкою про право чи порядок користування житлом не укладалось. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд враховує, що відповідачка проявила байдужість до результату розгляду справи. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідачка відсутня за зареєстрованим місцем проживання два роки, тобто більше ніж встановлено законодавством для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а також враховуючи те, що позивачка не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у її будинку, а тому у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Позивачка при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру сплатила 992 грн.40 коп. судового збору, що вбачається з квитанції. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідачки в користь позивачки.

Outcome: approved