Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2004 року народження, у сумі 69 186,45 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2004 року народження, яка проживає з позивачем. Для успішного складання ЗНО донька відвідувала додаткові платні заняття, за які позивач сплатила кошти на загальну суму 4 830,00 грн. Згідно договору про навчання в Університеті митної справи та фінансів від 10.08.2021 загальна вартість за весь строк\~ навчання становить 122 540,00 грн. Також, на купівлю ліків для доньки позивач витратила 666,30грн. та придбала одягу, взуття на суму 10 336,60 грн. Отже, загальний розмір понесених позивачем додаткових витрат склав 138 186,45 грн. В свою чергу, відповідач участі у додаткових витратах на дитину не несе, а тому посилаючись на ст.185 СК України просить суд стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 69 186,45 грн. Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час досягла повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про зміну імені (а.с.5,6). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 06 жовтня 2011 шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Донька сторін проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб (а.с.38). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. (ч. 3 ст. 185 СК України) Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Як встановлено судом, донька сторін з 01 вересня 2021 року навчається в Університеті митної справи та фінансів, що підтверджується Витягом із наказу про зарахування на навчання №355кс від 10 серпня 2021 року, договором про навчання № 799 від 10.087.2021 року (а.с.7,9). Згідно Договору про надання платної освітньої послуги Університетом митної справи та фінансів №720 від 10.08.2021 загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 122 540, 00 грн., за роками, зокрема за 2021-2022 навчальний рік 30 635,00 грн. (а.с.8). Як встановлено судом, 04 лютого 2022 року донька сторін досягла повноліття. Верховний суд у постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) (постанова від). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат суду надано копії банківських квитанцій №1555217 від 13.08.2021 на суму 15 317,50 грн. та №36392988 від 30.12.2021 на суму 15 317,50 грн. про сплату грошових коштів за навчання [PERSON] на користь Університету митної справи фінансів, за І та ІІ семестри, усього на суму 30 635,00 грн. (а.с.10,11). Зазначені витрати позивачем понесено у період неповноліття доньки та стосуються часу навчання у період її неповноліття, відтак, питання про розподіл цих витрат регулюються положеннями ст.185 СК України. Решта заявленої позивачем суми на навчання стосується періоду, після досягнення донькою повноліття, відтак на ці правовідносини не поширюється дія ст.185 СК України. Зазначені правовідносини стосуються обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Таким чином, на підставі ст.185 СК України, у урахуванням рівного обов`язку батьків утримувати дитину, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина вартості навчання доньки сторін на період її неповноліття 15182,50 грн. Крім того, суду подано ряд товарних чеків (а.с.12,13) про сплату грошових коштів за навчання [PERSON] на користь НЦ «Stanford» на загальну суму 4 830,00 грн. (700+560+560+280+560+630+560+420+560). Разом з тим, суд не приймає до уваги подані позивачем товарні чеки на придбання одягу і взуття (а.с.15-20), оскільки вказані витрати не становлять собою витрат, які зумовлені особливими обставинами, передбаченими ст.185 СК України. Так само суд не приймає як доказ додаткових витрат на дитину надані чеки з аптек (а.с.14), оскільки вони містять лише найменування та вартість ліків. Матеріали справи не містять відомостей про наявність у доньки сторін захворювань та призначення їй вказаних препаратів. Таким чином, належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат на дитину підтверджується сума 35 465, 00грн. (30 635,00+4 830,00), а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути половину таких витрат, що становить 17 732,50 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial