Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей: дочки, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6\~000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 10 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначається, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 01 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З підстав стягнення аліментів позивач звернулася до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 09 червня 2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 1\~500 грн. 00 коп. на кожну дитину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з урахуванням зменшень підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден платити аліменти на утримання дітей у розмірі по 1\~500 грн. 00 коп. на кожну дитину. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 01 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001\~року №\~2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789\~XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184\~СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. При винесенні даного рішення суд враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання ними неповнолітніх дітей, а також ту обставину, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Відповідно до частини першої статті 76\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із статтею 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи по суті відповідач не заперечував проти обов`язку утримувати дітей, визнав пред`явлені до нього позовні вимоги. З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме з 10 січня 2022 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved