Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05 травня 2021 року позивач за усною угодою позики передав відповідачу [PERSON] 1300,00 доларів США, що, відповідно до курсу НБУ еквівалентно 35 691,63 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником надана розписка від 05 травня 2021 року, згідно якої останній зобов`язався повернути борг у строк до 29 червня 2021 року. Однак відповідач у строк встановлений у розписках своїх зобов`язань не виконав, коштів за розпискою не повернув. У зв`язку з цим просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних простроченої суми. Ухвалою суду від 04 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити; проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач не з`явився у судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2021 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 22 серпня 2012 року РНОКПП: [NUMBER] ) 1300,00 доларів США (одна тисяча триста доларів США), що, відповідно до курсу НБУ еквівалентно 35 691,63 грн. При фактичному одержанні вказаної суми відповідачем надана розписка від 05 травня 2021 року, згідно якої останній зобов`язався повернути позивачу борг в сумі 1300 доларів США. (одна тисяча триста доларів США) в строк до 29 червня 2021 року (а.с.6). Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1046\~ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом статті 1046\~ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047\~ЦК України перебачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Законодавцем зазначено, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 11 листопада 2015 року при розгляді цивільної справи №6-1967 цс15, - частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умову отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка [PERSON] від 05.05.2021 року (а.с.5), як борговий документ, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору, і засвідчує отримання боржником від кредитора певних грошових сум. Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом як факту отримання [PERSON] та його волевиявлення у строк до 29.06.2021 року повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобов`язання. З детального аналізу змісту боргової розписки від 05.05.2021 року вбачається, що при її складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме зазначено дату її складання, прізвища, ім`я і по батькові сторін, валюту позики, підтвердження укладання договору позики, підпис відповідача [PERSON] . Із змісту статті 1049\~ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановленому договором. Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). За змістом ч.1\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 526\~ЦК України передбачено обов`язковість виконання зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст.526,\~527\~ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Відповідно до ч.2\~ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 36699,76 грн (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять гривень 76 копійок). Три проценти річних простроченої суми становить 563,24 грн (п`ятсот шістдесят три гривні 24 копійки). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у відповідача наявна заборгованість за договором позики. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Відповідач не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 992,4 гривень.

Outcome: approved