Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

У серпні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа № 757/45493/21-ц позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 29.09.2009 р. позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім`ї являються відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - залишено без руху. 29.12.2021 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/45493/21-ц позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, проте в позовній заяві представник позивача просив розгляд справи здійснювати у відсутність позивача та представника позивача, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2009 року між громадянами, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 321. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом сторін і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. За приписами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved