Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина в тому числі і на Ѕ частину земельної ділянки площею 3,0511 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення Зорінської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Сторони є спадкоємицями померлої за законом першої черги. При зверненні позивачки у 2018 році до нотаріуса з питання прийняття спадщини, їй було відмовлено в зв`язку з пропущенням строку звернення. Позивач не знала про існування державного акту на землю, в зв`язку з чим нею було пропущено строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою. На підставі зазначеного просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавці [PERSON] 21 квітня 2022 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засідання представник позивача адвокат Махлай О.В. вимоги позові підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 05 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, серія [NUMBER] (а.с.6). Факт, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.7) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті матері позивачки [PERSON] залишилася Ѕ частина земельної ділянки площею 3,0511 га, що підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю виданого серії ЧР №5-13 [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,0511 гектарів, розташована на території Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 15 березня 2001 року №15/2, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7121584700:10:004:0522 (а.с.16). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є позивачка та відповідачка по справі, як її діти. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2018 їй було відмовлено та роз`яснено право звернення до суду з позовом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна норма міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до нотаріальної контори після спливу строку з дня відкриття спадщини, в зв`язку з необізнаністю строків звернення до нотаріальної контори, а також, в зв`язку з тим, що вона не знала про існування державного акту на землю, тому суд вважає дану обставину об`єктивною підставою вказаного пропуску і це підтверджено належними доказами. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved