Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

В січні 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Хмільницька державна нотаріальна контора Вінницької області, про усунення особи від права на спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого до успадкування залишись майно, а саме: частина житлового будинку та земельна ділянка, площею 0,0909 г, що розташовані по [ADDRESS] , які останній успадкував після смерті [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружна [PERSON] , та діти: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , з метою оформлення спадщини, звернулась до Хмільницької державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини, разом з тим такі заяви було подано після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тому нотаріус не могла прийняти їх до уваги. Останній рік свого життя спадкодавець [PERSON] хворів на рак прямої кишки, через що потребував допомоги. [PERSON] здійснювала постійний догляд за хворим, а [PERSON] допомагав по мірі можливості. Натомість [PERSON] зовсім не турбувався благополуччям батька та створював додаткові проблеми для обох батьків своєю поведінкою, оскільки притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Враховуючи викладене, позивачі просять, усунути [PERSON] від права спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та прийняти до уваги нотаріальну відмову [PERSON] і прийняти рішення про оформлення свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] . Відзиву на позов не надійшло. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, оскільки відповідач не брав участі у догляді спадкодавця, догляд здійснювала вона. Зазначила, що відповідач іншого житла не має, під час хвороби батька перебував в місцях позбавлення волі, хоча знав про хворобу батька, ніякої допомоги не надавав. Рак у спадкодавця [PERSON] було діагностовано приблизно в 2009-2010 році, до того вів активний спосіб життя, працював. Близько півроку до смерті він почував себе погано, потребував допомоги. У відповідача [PERSON] з батьком тісного спілкування не було. Вважає, що в безпорадному стані спадкодавець став перебувати після повернення з лікування в м. Києві. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Його пояснення зводилися до того, що хоча він не претендує на спадкове майно, він вважає справедливим оформити спадщину на мати, оскільки вона більше всіх доглядала хворого батька, а так як відповідач неодноразово судимий, під час притягнень до кримінальної відповідальності, додавав клопоту сім`ї, вважав, що він має бути усунутий від спадкування. Крім того, зазначив, що спадкодавець жалівся на болі в районі підшлункової залози декілька років, приймав якесь лікування, після постановки діагнозу, коли болі стали дуже сильними, позивачі повідомляли відповідача про це. Батько був гордою людиною і не просив допомоги, але відповідач, знаючи про хворобу батька міг би її надавати. Представник відповідача адвокат Липень С. В. проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивачами не доведено перебування спадкодавця в безпорадному стані, крім того дії відповідача не порушують прав позивача [PERSON] , оскільки він на спадщину не претендує, тому просив відмовити в задоволенні позову. Державний нотаріус Глуздань С. В. зазначила, що на час розгляду справи, відкрита спадкова справа, перешкод для оформлення сторонами свідоцтв про право на спадщину немає. Зазначила, що позовна вимога про прийняття рішення щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] , навіть в разі її задоволення судом, виконана бути не може. Крім того зазначила, що, наскільки їй відомо, відповідач іншого житла не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про його день, час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяв, клопотань не надавав. За таких обставин, та зважаючи на присутність в судовому засіданні його представника адвоката Липня С. В., його неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників, які з`явились в судове засідання, дослідивши надані докази, беручи до уваги те, що судом, в порядку п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, роз`яснено сторонам як положення ст. 81 ЦПК України, зокрема те, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так і право на отримання професійної правничої допомоги, право заявляти клопотання, в тому числі про призначення експертизи, виклик свідків, подавати докази; роз`яснивши учасникам наслідки вчинення або не вчинення ними названих процесуальних дій, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 12), який заповіту після себе не залишив. Згідно довідки № 106/0 від 03 листопада 2011, причина смерті - ендогенна інтоксикація, зумовлена раком шлунку (а. с.13) До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло спадкове майно, зокрема: частина житлового будинку з надвірними будівлями в ідеальних долях 47/100, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 14) та земельна ділянка площею 0,0909 га, що розташована в [ADDRESS] (а.с. 25-45), які він, в свою чергу, успадкував після смерті [INFO] раку його батька - [PERSON] ( а.с. 14, 15, 20, 113-122). За життя [PERSON] хворів на рак шлунку, прямої кишки, проходив спеціальне лікування. Так, на підтвердження цього факту позивачами надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого щодо перебування [PERSON] на лікуванні в Хмільницькому РТМО з 06.10.2011 р. по 11.10.2011 р. (а. с. 16), в Національному інституті хірургії та трансплантології ім. О. О. Шалімова в м. Києві з 23.05.2011 року по 17.06.2011 р (а. с. 17) та з 12.09.2011 р. по 22.09.2011 р. (а.с. 18,19). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є дружина - позивач [PERSON] , та сини - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а. с. 70). Вказана обставина підтверджується копією спадкової справи та не заперечується учасниками. 18 січня 2012 року у Хмільницькій міській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 4/2012 після смерті [PERSON] (а. с. 11). Згідно наданих матеріалів спадкової справи, 18 січня 2012 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (а. с. 86). Відповідно до довідки про № 1798 від 03 листопада 2011 року, з померлим [PERSON] на день його смерті [INFO] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 87). Вказана обставина також підтверджується довідкою про склад сім`ї від 07 листопада 2011 року (а. с. 71) та показами сторін. Дані докази спростовують довідку № 2052 від 28 грудня 2011 року, згідно якої [PERSON] по [ADDRESS] не зареєстрований (а. с. 21). 23 листопада 2012 року [PERSON] , відбуваючи покарання у Піщанській виправній колонії № 59, підписав заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а. с. 88) Заяву аналогічного змісту було подано і [PERSON] 28 листопада 2012 р. (а. с. 89). Згідно вироку Хмільницького міськрайонного суду від 13 січня 2011 [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України та, з урахуванням ст. ст. 71, 72 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. При цьому [PERSON] було затримано 05 січня 2011 року (а. с. 169-170). Позивачами з січня 2012 року по 2020 рік було проведено дії по інвентаризації спірного будинку та виготовленню технічної документації на земельну ділянку під ним (а. с. 22, 23, 24, 25, 26-45). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною п`ятою\~статті 1224 ЦК України\~за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тлумачення цієї норми права свідчить про те, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У постановах Верховного Суду у складі колегії\~суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблений висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно з вимогами ст. 76 - 83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З наданих суду доказів, слідує, що спадкодавець [PERSON] хворів на рак шлунку та прямої кишки, починаючи з 23 травня 2011 року, а помер [INFO] . Вказане також узгоджується із зазначенням в позові того, що [PERSON] останній рік свого життя боровся з раком. Як вбачається з вироку суду, та не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] з 05 січня був затриманий та перебував в місцях позбавлення волі, відбуваючи призначене судом покарання 4 роки 6 місяців, що об`єктивно позбавило його можливості надавати батькові, за час його документально підтвердженої хвороби , будь-яку допомогу. При цьому суд зазначає, що умисел відповідача при вчиненні злочинів був спрямований на вчинення кримінально караних діянь, а не на те, щоб ухилитись від надання батькові допомоги, перебуваючи в місцях позбавлення волі. Крім того з показів учасників, в тому числі позивачів, слідує, що [PERSON] за такою допомогою не звертався. Таким чином в судовому засіданні не доведено ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON] , наявність у нього такої можливості, період перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме спадкоємця [PERSON] . Наведене свідчить про відсутність підстав для усунення [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON] . Відмови [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини подані поза межами строку, визначеного ст. 1270 ЦПК України, тому вони правомірно не прийняті нотаріусом. Підстав їх приймати немає і в суду. Вимога про прийняття рішення щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину не передбачена чинним законодавством та не являється належним способом захисту прав позивачів. Крім того, суд бере до уваги той факт, що перешкод в нотаріальному оформленні спадщини в сторін немає, постанова про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом не виносилась, сторони також не позбавлені можливості оформити нотаріальний договір про поділ спадщини, або розпорядитись після оформлення спадщини належними їм частками, уклавши відповідні цивільно-правові договори. З наведених вище підстав суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо оформлення спадщини в цілому на спадкоємця [PERSON] .

Outcome: dismissed