Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на 8/17 частин житлового будинку [ADDRESS] , визначений в технічному паспорті під літерами - «А-1», «а», «а'''», «п/г», загальною площею 36,2 м.кв. та житловою площею 21,5 м.кв., з надвірними спорудами та господарськими будівлями «В'» літня кухня, «Ж» гараж, «М», «С» сараї, «Н» навіс, «д» літній душ, «Г» вбиральня, «N» огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] в місті Торецьк Донецької області. В обґрунтування позову зазначив наступне. На підставі рішення народного суду м. Дзержинська Донецької області від 05 квітня 1963 року, матері позивача, [PERSON] , на праві власності належали 8/17 частин домобудівлі за адресом: [ADDRESS] , та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла, і після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві власності, до складу якої увійшла і 8/17 частин житлового будинку [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем померлої за законом був її чоловік, який є батьком позивача, [PERSON] , який спадщину прийняв фактично, так як на час смерті дружини був зареєстрований і фактично мешкав з нею за однією адресою, але належним чином своє право не оформлював та свідоцтва про право на спадщину не отримував. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на момент його смерті на праві власності, до складу якої увійшла і 8/17 частин житлового будинку [ADDRESS] , який, як вже зазначалось вище, він успадкував після своєї дружини, але своє право не оформлював. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом є позивач, [PERSON] , який є сином померлого. На теперішній час позивач у встановленому порядку звернувся до Торецької державної нотаріальної контори за оформленням спадщини після свого батька, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після батька його було відмовлено, в зв`язку з неможливістю ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, відсутністю документів про створення нового об`єкту та наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Так, для підтвердження права власності батьків позивача на частину житлового будинку [ADDRESS] позивач звернувся до КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька», де отримав архівну довідку з інформацією про належність зазначеного нерухомого майна, в якій зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] є двоквартирним і 8/17 його частин, які належать [PERSON] на підставі рішення нарсуду м. Дзержинська від 05.04.1963 року, відповідають квартирі № 2 . При цьому, яким чином 8/17 частин зазначеного будинку перетворились у квартиру №2 не зазначено та документально не підтверджено, в зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 8/17 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] . Даний факт є перешкодою для реалізації позивачем свого права отримання спадщини і визнання за ним права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим він змушений вернутися до суду. Позивач до судового засыдання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, судом встановлено наступне: Як встановлено судом, позивач є сином [PERSON] та [PERSON] . Рішенням народного суду м. Дзержинська Донецької області від 05 квітня 1963 року, матері позивача, [PERSON] , на праві власності належали 8/17 частин домобудівлі за адресом: [ADDRESS] , та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку. Даний факт також підтверджений копією реєстраційного посвідчення, відповідно до якого [PERSON] на праві власності належали 8/17 частин домобудівлі за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №52 від 21.04.2020, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» станом на 31.12.2012 квартира в двоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] частки жилого будинку, що становить квартиру №2 , належить [PERSON] на підставі рішення нарсуду м. Дзержинська Донецької області від 05.04.1963р. Інформація про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі №14, стор. 113 під № 3359 від 27.05.1963. Крім того, згідно з копією довідки про технічний стан об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] частки жилого будинку що становить квартиру №2 належить [PERSON] на підставі рішення нарсуду м. Дзержинська Донецької області від 05.04.1963 р. Інформація про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі № 14, стор. 113 під № 3359 від 27.05.1963. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 03 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №553. Відповідно до копії довідки №5144 від 11.06.2020, виданої Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області, [PERSON] на дату смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та мала наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , її чоловік. [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину фактично, але не оформив її згідно з чинним законодавствов. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 01 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №83. Відповідно до копії довідки №5145 від 11.06.2020, виданої Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області, [PERSON] на дату смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51110639 від 02.03.2018, інформація після смерті [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно з копією Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51110650 від 02.03.2018, інформація після смерті [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Однак після смерті [PERSON] , позивачу було відмовлено в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, відсутністю документів про створення нового об`єкту, наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. З огляду на це суд зазначає наступне. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 2 статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі діти спадкодавця. Згідно із ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Згідно із ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна позиції викладена в роз`ясненні, наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на 8/17 частин житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, відсутністю документів про створення нового об`єкту, наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Даний факт підтверджено постановою державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області Волобуєва О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 грудня 2020 року. Згідно з постановою пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, тому суд вважає, що факт визнання за позивачем права власності на 8/17 частин житлового будинку [ADDRESS] , визначений в технічному паспорті під літерами «А-1», «а», «а'''», «п/г», загальною площею 36,2 м.кв. та житловою площею 21,5 м.кв., з надвірними спорудами та господарськими будівлями «В'» літня кухня, «Ж» гараж, «М», «С» сараї, «Н» навіс, «д» літній душ, «Г» вбиральня, «N» огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в місті Торецьк Донецької області., також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved