Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила визнати кредитний договір, укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. В обґрунтування позову зазначено, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір, згідно яким [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вважає вказаний договір недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» було надано фінансову послугу шляхом підписання Анкети-заяви, під час підписання якої вона не була ознайомлена із «Умовами та правилами надання банківських послуг», нею не було підписано Витяг із «Умов та правил надання банківських послуг». А отже, без наданих підтверджень про конкретних запропонованих позивачу «Умов та правил надання банківських послуг», а також відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, кредитний договір в цій частині підлягає визнанню недійсним, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2021 року прийнято справу до провадження та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» належним чином завірену копію кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк», розрахунок заборгованості за кредитним договором. Копію ухвали від 21.10.2021 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 12.01.2022 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача, в якому просить відмовити у позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Разом з тим, відповідачем на виконання ухвали від 21.10.2021 року надано копію Анкети-заяви від 07.10.2014 року, копію паспорту споживчого кредиту, копію довідки про видані карти та ліміти, розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 07.10.2014 року. У відзиві, зокрема, зазначено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву б/н, згідно якого позивачу відкрито картковий рахунок. За умовами вказаного договору позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у Анкеті-заяві позивач підтвердила, що підписана нею Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 07.10.2014 року, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви. Своїм підписом у Анкеті-заяві позивач підтвердила, що підписана нею Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг (а.с. 19). Як вбачається із довідки АТ КБ «ПриватБанк», між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» був підписаний кредитний договір б/н, за яким за період із 2016-2020 роки було видано наступні кредитні картки: [NUMBER] (дата відкриття 14.04.2016 року, термін дії 07/17), [NUMBER] (дата відкриття 08.06.2017 року, термін дії 02/21), [NUMBER] (дата відкриття 18.02.2019 року, термін дії 01/23), [NUMBER] (дата відкриття 29.09.2020 року, термін дії 12/23) (а.с. 22). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 29.09.2020 року, встановлено такі типові умови кредитного договору: строк дії договору 12 місяців з можливістю пролонгації, пільговий період до 55 днів, мета кредиту - споживчі потреби, процентна ставка у пільговий період 0, 00001 % річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду 42 % (картка Універсальна), 40,8 % (картка Універсальна Gold), 36 % (картка Platinum), тип процентної ставки - фіксована (а.с. 10-21). Укладаючи оспорюваний кредитний договір, позивач підтвердила що підписана нею Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг (а.с. 19). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правила надання грошових коштів у кредит АТ КБ «ПриватБанк» в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті (https://privatbank.ua), а саме у розділі «Умови та правила надання банківських послуг» «Тарифи банку». Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Разом з тим, позивач укладаючи даний кредитний договір, приєдналась до вказаних умов договору (договір-приєдання). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. .Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом статей 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні ризики тощо, які передують укладенню договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. До такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року по справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила визнати кредитний договір недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності, укладений між банком та нею, посилаючись на те, що під час укладання договору, банк не надав їй об`єктивної, повної та достовірної інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору, в умовах кредитного договору та приховав фактичне значення реальної процентної ставки і не попереджено про валютні ризики, а також що пункти спірного договору є несправедливими та такими, що суперечать статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання позивача на те, що під час укладення спірного кредитного договору їй не надано усю необхідну та достатню інформацію щодо умов кредитування, кредитний договір, а саме Анкета-заява не містить всіх необхідних для споживчих кредитів умов визначених законом є безпідставні, оскільки спірні правочини укладені у письмовій формі, містять положення щодо розміру кредиту, дату його видачі, розмір річної відсоткової ставки, право дострокового повернення кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту. Разом з тим, позивачем було підписано Анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, а отже сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов цього договору та в подальшому виконувала його умови протягом періоду із 2019 року по 2021 роки, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 07.10.2014 року (а.с.24-26). З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача, як споживача, на нього покладаються судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 908, 00 грн на користь держави.

Outcome: approved