Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 15 966 грн. та 516 польських злотих, що станом на день подачі позову становить 3308 грн., в загальному розмірі 19 274 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, за час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2018 вирішено стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів його доходів. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13.01.2020 вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 усіх видів заробітку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 24.09.2021 щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у відповідача наявна заборгованість в розмірі 2429,32 грн, яка на даний час ним не погашена. Віповідач офіційно працює в Львівському національним університеті імені Івана Франка, отримує стабільний дохід та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи. Вона працює у Львівському міському центрі зайнятості, її дохід є мінімальним та не взмозі самостійно оплачувати комунальні послуги, утримувати двох дітей, які навчаються у Польщі, а розмір аліментів, що сплачує відповідач на обох дітей не покриває половини додаткових витрат на них, лише забезпечує їх мінімальні щоденні потреби. Донька [PERSON] навчається на філософсько-історичному факультеті в Університеті ім.Адама Міцкевича у Польщі. Син [PERSON] з жовтня 2021 року навчається у Краківській політехніці ім.Тадеуша Костюша у Польщі. З 2017 року вона з відповідачем проживає окремо, не спілкується, окрім випадків коли відповідач приходь у квартиру з черговими скандала та чинить психологічний тиск на неї та дітей. У дітей був один ноутбук на двох, який відповідач 17.08.2018 забрав. Зважаючи на те, що синові був потрібний ноутбук для навчання 26.11.2018 вона придбала у кредит новий ноутбук, до нього додатковий сервіс, сумку, на загальну суму 14999 грн. 16.08.2021 вона придбала ноутбук для доньки вартістю 9500 грн. Крім цього, 24.09.2019 нею був придбаний для сина телефон Huawei вартістю 329 польських злотих, для доньки 27.12.2018 вона придбала навушники Sony за 999 грн., 16.02.2019 придбала навушники Panasonik вартістю 199,90 грн та 17.08.2021 мишку для ноутбуку F4ТЕСН вартістю 149 грн. Також син [PERSON] відвідував музичну школу, в підтвердження в неї залишилось лише дві квитанції за оплату навчання в розмірі 685 грн. Крім того, у період навчання у 2019 році в Краківській політехніці син проживав у гуртожитку за яке вона оплачувала власними коштами без допомоги відповідача та вартість такого становить 703,50 польських злотих. Крім цього, оскільки донька також розпочала навчання у Польщі, у неї була потреба у вивчені польської мови у зв`язку із чим у 2020 році вона відвідувала курси польської мови, вартість яких становить 5400грн. Із покликанням на норми ст. 185\~ Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 07.12.2021 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 28.12.2021 надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, оскільки у нього відсутня заборгованість по аліментах, польську мову діти вивчали у школі за місцем навчання і вільно володіли. Відсутні докази, що саме [PERSON] та [PERSON] проходили курси вивчання польської мови, відсутній акт виконаних робіт по наданню послуг [PERSON] та [PERSON] по вивченню польської мови. Ухвалою від 15.03.2022 витребувано докази. Позивач у судовому засіданні позов підтримала із підстав, що наведені в такому. Додатково пояснила, що заборгованість по аліментах на даний час погашена. З відповідачем придбання речей для потреб дітей та проходження курсів по вивченню польської мови не погоджувала. Рішення приймала самостійно, оскільки відповідач завжди заперечував. Щодо одержання донькою [PERSON] грошових коштів у розмірі 12 000 грн. від відповідача не заперечує. Діти отримують виплати (стипендію) по карті поляка. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала із підстав, що наведені в такому, просить позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити. Оскільки з моменту розірвання шлюбу до постановлення рішення про стягнення аліментів повністю утримував дітей. Зазначив, що неодноразово пропонував самостійно займатись з сином так і мав можливість залучення знайомих викладачів до вивчення додаткових дисциплін дітьми. Подарував сину телефон яким він користувався, однак позивач заборонила ним користуватись. Стосунки з дітьми в нього погіршились через вплив позивача. Коли донька їхала на навчання в Польщу він надав доньці 12\~000 грн. Позивач з ним жодних покупок для дітей не узгоджувала та не повідомляла. Діти маю картку поляка у зв`язку із чим отримують стипендію. При розмові з дітьми останні повідомляють про наявність повного матеріального забезпечення. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серій: [NUMBER] та [NUMBER] . Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2018 вирішено стягувати з\~ [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини із всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13.01.2020 вирішено стягувати з\~ [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27 грудня 2019 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років. На підтвердження позовних вимог позивач надала суду докази, які безпосередньо досліджувалися в судовому засіданні, а саме: - квитанції про оплату за проживання [PERSON] в гуртожитку від 15.10.2019, 27.09.2019 на загальну суму 700 польських злотих; - фіскальний чек на придбання товару: мобільний телефон Huawei Y5 2018 вартістю 329 польських злотих; - рахунок від 07.08.2020 про оплату курсів польської мови, рівень початковий А1, 30 занять на суму 2500 грн.; - рахунок від 01.10.2020 про оплату курсів польської мови, рівень середній В1, 30 занять на суму 2900 грн; - фіскальний чек від 27.12.2018 про придбання навушників Sony вартістю 988 грн.; - фіскальний чек від 17.08.2021 про придбання миші F4TECH вартістю 149 грн.; - фіскальний чек від 16.02.2019 про придбання навушників Panaso вартістю 199,90 грн; - видаткову накладну №К400010820 від 16.08.2021 на придбання ноутбука марки ASUS VivoBook вартість якого становить 9\~500 грн.; - фіскальний чек від 26.11.2018 на придбання ноутбука Lenovo IdeaPad, додаткового сервісу 2 роки, сумки для ноутбука, загальна вартість яких становить 14\~999 грн.; - довідку від 21.10.2021 про те, шо [PERSON] навчається у Лодзькому університеті на філосовсько-історичному факулультаті, стаціонарне навчання, планований термін закінчення навчання 31.10.2024; - довідку від 13.10.2021 про те, шо [PERSON] навчається у Університеті імені Адама Міцкевича у Познані на факультеті польської та класичої філології, стаціонарне навчання, планований термін закінчення навчання 30.09.2024; - заяву від 19.09.2018 подану в Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області з приводу викрадення [PERSON] ноутбука; - відповідь Сихівського ВП ГУНП у Львівській області; - заяву від 21.10.2021 подану в Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області; - відповідь ЛРУП 2ВП 2 ГУНП у Львівській області; - розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.09.2021, згідно з якого заборгованість відповідача по несплаті аліментів станом на 24.09.2021 становить 2429,23 грн.; - чеки про оплату за навчання в музичній школі [PERSON] на суму 660 грн.; - довідку від 20.10.2020 про те, шо [PERSON] навчається у Краківській політехніці імені Тадеуша Костюшки у Кракові на факультеті інформатики і телекомунікації, запланований термін закінчення навчання 26.02.2023; Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Як вбачається з долучених до позовної заяви доказів, додаткові витрати, понесені позивачем складаються з: витрат на придбання ноутбуків, наушників, миші, мобільних телефонів та витрат пов`язаних з оплатою за проживання, курси польської мови, навчання сина в музичній школі. Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України. Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. При цьому, суд враховує ті обставини, що з відповідачем не було узгоджено питання та досягнуто домовленість щодо понесених нею додаткових витрат. Суд також враховує, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, що не оспорюється позивачем, а також те, що відповідачем надавались грошові кошти дітям, напередодні був придбаний мобільний телефон сину, яким позивачка заборонила користуватись та після цього самостійно прийняла рішення про купівлю нового. Крім цього, судом встановлено, що діти навчаються у Польщі, мають Карту поляка та отримують стипендію. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України (далі по тексту -СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, посилання позивачки на те, що додаткові витрати на оплату курсів по вивченню іноземної мови, навчання в музичні школі були понесені на розвиток здібностей дитини, є безпідставними, оскільки не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Вказаний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18. Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь понесені при звичайному способі життя, та не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без попередження відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. Позивачка звільнена від сплати судового збору, який, відповідно до вимог ст.141ЦПК України суд відносить за рахунок держави.

Outcome: dismissed