Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

15.04.2021 року позивач ТзОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 13.01.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладений Кредитний договір № 490930537, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 15839,50 грн зі сплатою 39,9 % річних. Дата остаточного повернення кредиту 14.01.2020 року. Так, 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні інціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні інціативи» право вимоги за кредитним договором № 490930537 від 13.01.2015 року. Після цього 26.12.2018 року ТОВ «Кредитні інціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Поряд з цим, 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за спірним договором. Відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору станом на 17.03.2021 року становить 51442,49 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~15572,52 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~22706,12 грн.; заборгованість по пені 8878,80 грн, нараховані 3% річних -1402,81 грн, втарти від інфляції 2882,24 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 490930537 від 13.01.2015 в розмірі 51442,49 грн., та судові витрати по справі з яких: 2270 грн. судового збору та 200000 грн. витрат на правничу допомогу. Дана справа надійшла до суду 15.04.2021 року і згідно протоколу авторозподілу знаходилася у провадженні судді Вітера І.Р. Ухвалою від 12.05.2021 року у спарві було відкритто провадження та призначено до судового розгляду. Згідно протоколу повтрного авторозподілу судової справи від 06.10.2021 року справу передано до провадження судді Лященка О.В. Згідно протоколу повтрного авторозподілу судової справи від 20.05.2022 року справу передано до провадження судді Кусік І.В. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву пророзгляд справи у її відсутнсті, у задоволенні позову просила відмовити, покликаючись на те, що строки позовоної давності за даним позовом минули. Зазначає, що право позивача слід вважати порушеним з моменту порушення відповідачем строку внесення черговогоплатежу, тобто з 13 січня 2015 року, після якого починає перебіг позовна давність щодо вимог простягнення кожного такого платежу. Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.01.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладений Кредитний договір № 490930537, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 15839,50 грн зі сплатою 39,9 % річних. Дата остаточного повернення кредиту 14.01.2020 року. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні інціативи» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні інціативи» право вимоги за кредитним договором № 490930537 від 13.01.2015 року. Згідно витягу Додаток 1 до Договору факторингу від 21 червня 2016 року (характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників) (а.с. 184) від ПАТ «Альфа-Банк» (клієнт) до ТОВ «Кредитні інціативи» (фактор) перейшло право вимоги до боржника [PERSON] . Загальна сума заборгованості (проценти, комісія та тіло кредиту станом на дату укладення договору) становить 22363, 87 гривень. 26 грудня 2018 року ТОВ «Кредитні інціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за спірним договором. Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Із наведеного слідує, що на даний час ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 490930537 від 13.01.2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] , в обсязі і на умовах, що існували на момент укладення договору Факторингу між ПАТ «Альфа-Банк» таТОВ «Кредитні інціативи» від 21 червня 2016 року. Відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору. Як вбачається з Детального розрахунку відступленої суми боргу, який наданий на виконання ухвали суду від 05.08.2021 року, станом на 21 червня 2016 року, тобто на день укладення між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні інціативи», сума заборгованості відповідачки перед кредитором становила 22363,87 грн., включаючи ппроценти, комісію та тіло кредиту. А відтак, позов підлягає частковому задоволенню у межах загальної суми заборгованості. Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень\~ЦК України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Положеннями\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 13.05.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо звернення до банку з письмовою заявою про його припинення/розірвання. Приписи ч. 1\~ст 1049 ЦК України\~встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, згідно вимог ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України\~у встановлений строк. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернула отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 490930537 від 13.01.2015 року, тобто умови Кредитного договору виконані не були. Положеннями\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, судом встановленонаступне. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки датою остаточного повернення кредиту є 14.01.2020 року, а позивач звернувся до суду із даним позвом 14 квітня 2021 року, то дане звернення було здійснено у межах строку позовоної давності. А тому доводи представника відповідача про те, що позивач звернувся з даним позвом до суду після закінчення строку позовної давності, суд до уваги не бере з огляду на наведене. Щодо судових витрат: Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Згідно ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно вимог\~ч.1\~ст.\~133,\~п.\~1\~ч.3\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Вимогами ч.6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідач жодних заяв чи клопотань з даного приводу не подавала. Згідно вимог\~ч.ч. 1,2,10 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Оскільки суд позовні вимоги ТзОВ «Вердикт Капітал» задовольняє частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 986,96 грн та 8695,65 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі ст.ст.526,527,530,610,625,1054 ЦК України,

Outcome: approved