Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.08.2009. Відповідач по справ є його колишньою дружиною, яка зареєстрована у вказаному житлі, але не проживає за вказаною адресою з 01.12.2017, що підтверджується актом про непроживання особи від 29.11.2021. Добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою відповідач відмовляється. У зв`язку з чим, для захисту своїх прав як власника він звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив що наполягає на задоволенні вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області. Беручи до уваги, що позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у відповідності до договору дарування від 29.08.2009 та Витягу про реєстрацію права власності на житло є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 18.05.2018, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 22.11.2021, виданої Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] (заявник), [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (дочка). Згідно акту №б/н про фактичне непроживання особи від 29.11.2021, складеного сусідами [PERSON] , засвідченого начальником відділу реєстрації місця проживання ВЦА м. Торецьк, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 01.12.2017 фактично не проживає за вказаною адресою. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,317,319,321 ЦК України). Враховуючи, що квартира [ADDRESS] є власністю позивача, суд доходить висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст.\~383,\~405 ЦК України, ст. ст.\~64,\~150,\~156 ЖК Української РСР. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом. Отже, положення\~статей 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК УРСР\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у вказаному житлі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 908,00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved