Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в Радивилівський районний суд Рівненської області до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дочки. В обґрунтування позову зазначає, що з 06.12.14 р. перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. У шлюбі народилась [PERSON] , [INFO] . Проте, бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, різні погляди на життя. Крім того, зазначає, що відповідач не приймає участь в вихованні та матеріальному забезпеченні дочки. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в сумі 2618 грн. Ухвалою Радивилівського районного суду від 02.06.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити позов. Крім того, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 2618 грн. щомісяця. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. 06.12.14 р. між сторонами зареєстровано шлюб Шевченківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №668. В шлюбі народилась [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 24.07.15 р. З матеріалів справи вбачається, що постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.07.21 р. у справі № 568/563/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: психологічне насильство стосовно своєї дружини [PERSON] . За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст.ст.104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує наступне. Як вбачається з свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.07.15 р., [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Радивилівської міської ради № 122/01.07-15 від 09.06.22 р., [PERSON] проживає в [ADDRESS] із своєю дочкою [PERSON] , яка знаходиться на повному її утриманні. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень. Суд враховує, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2618 грн. щомісяця визнав в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд дійшов висновку про стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2618 гривень, щомісячно. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся в суд з даним позовом 24.05.22 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх.. № 1857/22 від 24.05.22 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на відповідача.

Outcome: approved