Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивачка 25 червня 2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем. Також просить суд стягнути з відповідача 14\~013 гривень 06 копійок заборгованості за договором оренди за 2019 та 2020 роки. Згідно заяви від 06 грудня 2021 року позивачка збільшила свої позовні вимоги та просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року, укладений між [PERSON] та відповідачем, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням права оренди, зобов`язати повернути спірну земельну ділянку та стягнути заборгованість по орендній платі. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02 вересня 2019 року належить земельна ділянка, кадастровий номер 1225055400:01:016:0012, загальною площею 7,6667 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою адреса: Дніпропетровська область, Солонянський район, Новопокровська селищна рада. Зі Свідоцтва про право на спадщину з`ясувалось, що земельна ділянка перебуває в оренді у СТОВ «Союз-3» строком на 10 років з датою реєстрації речового права - 26 грудня 2011 року. Позивачка посилається на те, що з 2019 року, тобто з моменту коли вона набула права власності на земельну ділянку, відповідач не сплачує їй оренду плату за 2019 та 2020 рік в розмірі по 7\~006 гривень 53 копійки на рік, що дорівнює 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Тому, у зв`язку з систематичним порушенням відповідачем умов Договору оренди від 01 січня 2008 року в частині виплати орендної плати, просила розірвати даний договір, скасувати державну реєстрацію права оренди, а з посиланням на положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також просила припинити право оренди відповідача на спірну земельну ділянку та витребувати земельну ділянку. Позивачка, яка про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у судове засідання не з`явилася, а згідно поданої заяви просила здійснювати розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити. Представник відповідача СТОВ «Союз-3» - адвокат Степанов Є. В. в судовому засіданні проти позову заперечував зазначивши, що дійсно з 2019 року підприємство не сплачувало на користь [PERSON] орендну плату у зв`язку з тим, що не знали про зміну орендодавця, а також її реквізити для перерахування оренди або адресу позивачки. Проте писали їй листи, в яких зазначали що готові виплатити заборгованість, а також і під час розгляду справи готові погасити заборгованість. Стосовно земельної ділянки повідомив про те, що на даний час вона використовується СТОВ «Союз-3», здійснено посіви. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На період укладання даного договору оренди, спірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року\~зі змінами та доповненнями на день укладання договору оренди,\~Цивільним кодексом України\~та Земельним кодексом України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, якою затверджено типову форму договору оренди земельної ділянки. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), зокрема шляхом застосування інших,\~передбачених законом,\~способів. Частиною 4 ст. 124 цього Кодексу передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. У судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2008 року між [PERSON] та відповідачем був укладений Договір оренди земельної ділянки б/н, відповідно до якого була передана в оренду відповідачу земельна ділянка площею 7, 6667 га, що належала орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №002207 від 10 квітня 2002 року, та яка розташована на території Новопокровської селищної\~ради Солонянського району Дніпропетровської області, строком на десять років (а.с.4-16). З наданих доказів судом з`ясовано, що позивачка є власницею вказаної земельної ділянки, яка була передана відповідачу за Договором від 01 січня 2008 року б/н, оскільки відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 вересня 2019 року успадкувала земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON] (а.с.20), яка в свою чергу успадкувала земельну ділянку після смерті [PERSON] . Тобто судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки з 2019 року та має право вимагати від відповідача сплати орендної плати в якості виконання обов`язків за Договором оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час укладання спірного договору, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що Договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року був зареєстрований відділом Держкомзему в Солонянському районі Дніпропетровської області 26 грудня 2011 року (а.с.7). Згідно ст.ст.125,126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто право оренди за спірним Договором оренди у орендаря відповідача по справі, виникло з моменту державної реєстрації, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.23 зворот). Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, а відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Судом встановлено, що укладений Договір оренди земельної ділянки б/н від 01 січня 2008 року був прийнятий сторонами до виконання і продовжує діяти в період розгляду справи судом, оскільки строк його дії не закінчився. Суд прийшов до такого висновку на підставі того, що відповідно до п. 8 спірного Договору, строк його дії - 10 років, який починається з моменту державної реєстрації Договору. Оскільки така реєстрація була вчинена 26 грудня 2011 року, тому Договір діяв до 26 грудня 2021 року. Однак на підставі п. 8 Договору у зв`язку з проведенням польових робіт відповідачем, що було підтверджено і представником відповідача в судовому засіданні, такий договір вважається продовженим до повного збирання врожаю. Тому суд приходить до висновку про те, що на момент розгляду справи строк дії Договору оренди не закінчився, а позивачка, як новий власник земельної ділянки, не виконала вимоги п. 8 Договору щодо письмового повідомлення орендаря про наявність наміру припинення дії договору, тобто про його припинення в договірному порядку, оскільки з позовом про розірвання договору вона звернулася до суду через наявність деліктних відносин між сторонами. Пунктами 9, 11 зазначеного Договору оренди передбачено форму та розмір орендної плати, а саме: згідно п. 9 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній, відробітковій формах у розмірі 3% на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в строк до 30 грудня кожного року. Орендар є платником фіксованого сільськогосподарського податку. Пунктом 28 Договору оренди передбачено, що орендодавець має право вимагати своєчасну виплату оренди (а.с.5). Згідно положень\~ст.\~ст.\~21,\~22\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (в\~редакції\~на дату\~укладання договору),\~орендна плата\~за землю\~-\~це платіж,\~який орендар\~вносить орендодавцеві\~за користування\~земельною ділянкою. Розмір,\~форма і\~строки внесення\~орендної плати\~за землю\~встановлюються за\~згодою сторін\~у договорі\~оренди (крім\~строків внесення\~орендної плати\~за земельні\~ділянки державної\~та комунальної\~власності,\~які встановлюються\~відповідно до\~Податкового кодексу\~України). Обчислення\~розміру орендної\~плати за\~землю здійснюється\~з урахуванням\~індексів інфляції,\~якщо інше\~не передбачено\~договором оренди. Орендна\~плата справляється\~у грошовій\~формі. За\~згодою сторін\~розрахунки щодо\~орендної плати\~за землю\~можуть здійснюватися\~у натуральній\~формі.\~Розрахунок у\~натуральній формі\~має відповідати\~грошовому еквіваленту\~вартості товарів\~за ринковими\~цінами на\~дату внесення\~орендної плати. Суд вважає, що відповідач за умовами укладеного Договору зобов`язався виплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки саме такі умови в частині способу її виплати були визначені сторонами при укладенні договору та протягом строку дії договору за взаємною згодою сторін не змінювались. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданих доказів судом з`ясовано, що розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 1225055400:01:016:0012, загальною площею 7,6667 га становить 233\~551 гривня 17 копійок (а.с.19), а коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянко за 2019 та 2020 роки становить 1,0 (а.с.93). Тому розмір орендної плати в 2019 та в 2020 роках становить 7\~006 гривень 53 копійки, що дорівнює 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач, достовірно знаючи про розгляд справи судом, не надав належних та допустимих доказів на спростування посилань позиваки щодо невиплати орендної плати за 2019-2020 роки, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Згідно відзиву на позову (а.с.46-48), посилань представника відповідача, а також наданих суду письмових доказів, судом було встановлено, що відповідач не сплачував на користь [PERSON] орендну плату зокрема за 2019 та 2020 роки, що не заперечувалося і представником відповідача в судовому засіданні, а тому не підлягає доказуванню. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач в порушення укладеного Договору оренди земельної ділянки систематично не виконував свої обов`язки щодо нарахування та виплати орендної плати за 2019-2020 роки у визначених Договором оренди розмірах та строки. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами і застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Виплата орендарем орендної плати за договором є основним обов`язком відповідача, невиконання якого суд вважає істотним порушенням умов договору, оскільки орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує на її виплату. Положеннями\~ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»,\~ст. 141 ЗК України\~та\~ч. 1 ст. 782 ЦК України\~передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне \~порушення вже може свідчити про систематичність. Згідно\~ч. 2 ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини в силу положень Закону України «Про оренду землі» є підставами для розірвання Договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція суду щодо підстав для задоволення позову в частині розірвання спірного Договору оренди з підстав систематичного невиконання орендарем своїх обов`язків щодо виплати орендної плати, відповідає позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 20 червня 2019 року по справі № 383/708/16-ц. Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення права оренди СТОВ «Союз-3» на земельну ділянку та в частині скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, суд виходить з такого. Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки відповідно до положень ЗК України, Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права оренди на підставі укладеного договору залежить від державної реєстрації такого права, та з урахуванням існування підстав для розірвання спірного договору, суд вважає, що вимоги про скасування державної реєстрації права оренди за спірним Договором оренди, а також вимоги про припинення права оренди є похідними від вимоги про розірвання Договору оренди. У зв`язку з існуванням правових підстав для розірвання Договору оренди земельної ділянки, суд вважає, що похідні позовні вимоги також підлягають задоволенню. Також з вказаних підстав підлягають задоволенню і вимоги про зобов`язання відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 7,6667 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Дніпропетровська область, Солонянський район, Новопокровська селищна рада, кадастровий номер 1225055400:01:016:0012, оскільки відповідно до Акту приймання-передачі від 01 січня 2008 року остання була передана СТВ «Союз-3», а позивачка має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від учинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з несплатою позивакою судового збору під час подання заяви про збільшення позовних вимог від 06 грудня 2021 року, суд вважає, що у зв`язку з задоволенням позову, судовий збір в цій частині слід тягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved