Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду, мотивуючи це тим, що [INFO] померла мати позивачів та відповідача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 22.03.2021 року. Як позивачі, так і відповідач [PERSON] , являються дітьми спадкодавця і відповідно до ст.1261 ЦК України відносяться до спадкоємців першої черги за законом. 07.09.2021 року у приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області заведена спадкова справа № 170/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66297916. Згідно довідки нотаріуса від 14.12.2021 року № 674/01-16 заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із даної довідки, після смерті матері позивачі та відповідач [PERSON] у законний спосіб прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини. Відповідно до довідки Петрівської селищної ради від 19.08.2021 року № 3233, на момент смерті [PERSON] за її місцем проживання та реєстрації в [ADDRESS] разом з нею були зареєстровані син [PERSON] , син [PERSON] та співмешканець [PERSON] . Згідно даної довідки відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент смерті. Однак, відповідно до довідки Петрівської селищної ради від 29.11.2021 року № 442 зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] але не проживав за місцем реєстрації з 2007 року по теперішній час, тобто дана довідка спростовує факт постійного йога проживання разом із спадкодавцем на момент смерті. За життя спадкодавець склала заповіт посвідчений секретарем Зеленської сільської ради 07.12.2004 року, де належний їй житловий будинок по [ADDRESS] та державний акт на право приватної власності на землю серія РІ № 307808 вона заповіла своїм дітям, однак згодом склала інший заповіт, де вона земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,63 га, кадастровий номер 3524981900:02:000:0171, посвідчену державним актом, який зазначено у попередньому заповіті, заповіла [PERSON] , яка не являється родичкою. Крім вищезазначеного майна, спадкодавцю належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер: 3524981900:52:000:0026, яка не осягнута жодним заповітом. За життя спадкодавець набула також право на житловий будинок [ADDRESS] , однак не оформила його належним чином на своє ім`я. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 03.06.2005 року, власником даного будинку є ТОВ «Україна», яке ліквідовано без правонаступництва. 25.09.2001 року між ТОВ «Україна» та спадкодавцем [PERSON] було укладено угоду, про те що [PERSON] зобов`язується сплатити в касу товариства залишок коштів за викуп даного будинку в розмірі 700,00 грн. до 30.11.2002 року, а ТОВ «Україна» зобов`язується продати даний житловий будинок та переоформити на [PERSON] після закінчення виплати коштів за будинок. Згідно накладної ТОВ «Україна» №601 від 31.10.2002 року [PERSON] сплатила зазначений вище борг в сумі 700,00 грн., таким чином виконала свої договірні зобов`язання, однак в той час будинок не було переоформлено на її ім`я тому, що тільки 03.06.2005 року ТОВ «Україна» отримало правовстановлюючий документ на зазначений будинок, але в результаті ліквідації господарства будинок залишився не переоформленим на спадкодавця. Як вбачається із доданих документів, [PERSON] проживала та користувалася даним будинком на правах власника до самої смерті. В результаті вищезазначених обставин, нотаріусом було відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтв на право на спадщину на вище зазначений житловий будинок, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2021 року №673/02-31. Відмова нотаріуса мотивована тим, що згідно п.4.15, глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємці зобов`язані надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації. Правовстановлюючий документ на житловий будинок, який успадковується, спадкоємцями не надано, тому свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. Таким чином в результаті вищезазначених обставин позивачі не можуть надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді житлового будинку та позбавлені можливості оформити свої права на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] в нотаріальному порядку та вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивачів у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяви про розгляд справи без її участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі у підготовче судове засідання теж не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.12.2021 року року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідачі у встановлений судом строк відзиви не надали. Враховуючи те, що позивачі та їх представник позовні вимоги підтримують, а відповідачі позов визнали, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивачів та відповідача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 22.03.2021 року (а.с.10). Як позивачі, так і відповідач [PERSON] , являються дітьми спадкодавця і відповідно до ст.1261 ЦК України відносяться до спадкоємців першої черги за законом. 07.09.2021 року у приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області заведена спадкова справа № 170/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66297916 (а.с.11). Згідно довідки нотаріуса від 14.12.2021 року № 674/01-16 заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як вбачається із даної довідки, після смерті матері позивачі та відповідач [PERSON] у законний спосіб прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини. Відповідно до довідки Петрівської селищної ради від 19.08.2021 року № 3233 (а.с.13), на момент смерті [PERSON] за її місцем проживання та реєстрації в [ADDRESS] разом з нею були зареєстровані син [PERSON] , син [PERSON] та співмешканець [PERSON] . Згідно даної довідки відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент смерті. Однак, відповідно до довідки Петрівської селищної ради від 29.11.2021 року № 442 (а.с.14) зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] але не проживав за місцем реєстрації з 2007 року по теперішній час. За життя спадкодавець склала заповіт посвідчений секретарем Зеленської сільської ради 07.12.2004 року, де належний їй житловий будинок по [ADDRESS] та державний акт на право приватної власності на землю серія РІ № 307808 вона заповіла своїм дітям (а.с.15), однак згодом 27.10.2015 року склала інший заповіт (а.с.66), копія якого знаходиться у спадковій справі за №170/2021, де вона земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,63 га, кадастровий номер 3524981900:02:000:0171, посвідчену державним актом, який зазначено у попередньому заповіті, заповіла [PERSON] , яка не являється родичкою. Крім вищезазначеного майна, спадкодавцю належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер: 3524981900:52:000:0026, яка не осягнута жодним заповітом (а.с.19). За життя спадкодавець набула також право на житловий будинок [ADDRESS] , однак не оформила його належним чином на своє ім`я. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 03.06.2005 року (а.с.20), власником даного будинку є ТОВ «Україна», яке ліквідовано без правонаступництва. 25.09.2001 року між ТОВ «Україна» та спадкодавцем [PERSON] було укладено угоду, про те що [PERSON] зобов`язується сплатити в касу товариства залишок коштів за викуп даного будинку в розмірі 700,00 грн. до 30.11.2002 року, а ТОВ «Україна» зобов`язується продати даний житловий будинок та переоформити на [PERSON] після закінчення виплати коштів за будинок (а.с.24). Згідно накладної ТОВ «Україна» №601 від 31.10.2002 року [PERSON] сплатила зазначений вище борг в сумі 700,00 грн. (а.с.25), таким чином виконала свої договірні зобов`язання, однак в той час будинок не було переоформлено на її ім`я тому, що тільки 03.06.2005 року ТОВ «Україна» отримало правовстановлюючий документ на зазначений будинок, але в результаті ліквідації господарства будинок залишився не переоформленим на спадкодавця. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] проживала та користувалася даним будинком на правах власника до самої смерті. В результаті вищезазначених обставин, нотаріусом було відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтв на право на спадщину на вище зазначений житловий будинок, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2021 року №673/02-31 (а.с26). Відмова нотаріуса мотивована тим, що згідно п.4.15, глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємці зобов`язані надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації. Правовстановлюючий документ на житловий будинок, який успадковується, спадкоємцями не надано, тому свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. Таким чином в результаті вищезазначених обставин позивачі не можуть надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді житлового будинку та позбавлені можливості оформити свої права на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] в нотаріальному порядку. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийнятиїїі. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України,він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті. в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строкам менше шести місяців на рік. Встановлення зазначених обставин е необхідним для вирішення питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їx обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Таким чином, державна реєстрація відповідача [PERSON] у спірному житловому будинку сама по собі не с беззаперечним доказом йога постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами: довідка органу місцевого самоврядування від 29.11.2021 року № 442, а отже вважається таким, що не прийняв спадщину. При цьому частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного. У Постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року справа № 355/832/17 (номер в реєстрі судових рішень 88834102) зроблено висновок про те, що державна реєстрація спадкоємця сама по собі не е беззаперечним доказом йога постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Згідно ст.1268 ЦК Украйни, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі пава та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може подавати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1268, 1296, ЦК України.

Outcome: approved