Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі ? ТОВ «Фінпром маркет») про визнання виконавчого напису нотаріуса №1849 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 15 093,51 грн, таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати з відповідача зі сплати послуг на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що на роботу позивача надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату. Так, 02 квітня 2021 року державним виконавцем Бакуліною А. В. відкрито виконавче провадження №65008770 про стягнення коштів із [PERSON] на підставі виконавчого напису №1849, виданого 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення із позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість у сумі 15 093,51 грн. Позивач вважає, що на дату вчинення виконавчого напису не було правових підстав для його вчинення нотаріусом, оскільки останній не перевірив факту безспірності заборгованості та договір за яким стягується заборгованість нотаріально не був посвідчений. Крім того, позивач вказує, що у кредитора відсутні докази про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань, оскільки позивачеві не надходило жодних повідомлень про існування спірних правовідносин та їх порушення. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі №536/1877/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Задоволено клопотання представника позивача Циганкової І. І. про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. засвідчену копію нотаріальної справи за виконавчим написом нотаріуса №1849 від 16 липня 2020 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 15 093,51 грн. Витребувано у ТОВ «Фінпром маркет» засвідчену копію кредитної справи на підставі якої вчинено приватним нотаріусом Остапенко Є. М. виконавчий напис №1849 від 16 липня 2020 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 15 093,51 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року у справі №536/1877/21 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення до вирішення по суті цивільної справи №536/1877/21, що проводяться в межах виконавчого провадження ВП №65008770 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 15 093,51 грн, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. за №1849 від 16 липня 2020 року. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі №536/1877/21, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача Циганкова І. І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. Крім того, відповідач не надав витребувані у нього ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року докази, а саме засвідчену копію кредитної справи на підставі якої вчинено приватним нотаріусом Остапенко Є. М. виконавчий напис №1849 від 16 липня 2020 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 15 093,51 грн. Разом з тим, відповідно до частини 10 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Третя особа, Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) свого представника в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду невідомі, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Крім того, приватний нотаріус Остапенко Є. М. не надав витребувані у нього ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року докази, а саме засвідчену копію нотаріальної справи за виконавчим написом нотаріуса №1849 від 16 липня 2020 року про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 15 093,51 грн. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №1849) на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №1867/7595ВСLKC від 19 листопада 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] , права вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ? Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Бізнесфінанс» відповідно до договору факторингу №20141028-Г від 28 жовтня 2014 року. В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Бізнесфінанс» на підставі договору факторингу №1706/01 від 17 червня 2015 року відступлено право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яким у свою чергу відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», яким відступлено право вимоги за договором факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року ТОВ «Фінпром маркет». У виконавчому написі вказано, що заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 27 жовтня 2014 року по 16 липня 2020 року становить загальну суму 15 093,51 грн з яких: 5 857,60 грн за тілом кредиту, 1 385,91 грн за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 7 800,00 грн за нарахованою та несплаченою пенею та 50,00 грн за вчинення виконавчого напису. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо правонаступництва від Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Бізнесфінанс», також від останнього до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та у свою чергу від останнього до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», а також відсутні договори про відступлення права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром маркет». На виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса за заявою ТОВ «Фінпром маркет» державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бакуліною А. В. винесено постанову 02 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65008770 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» боргу у сумі 15 093,51 грн. Згідно із статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису ? це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту першого якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Всупереч вище зазначеним нормам законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Є. Остапенко протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача у загальній сумі 15 093,51 грн, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22.02.2017 року, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання умов вчинення виконавчого напису. Разом з тим, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та встановити факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Крім того, у матеріалах справи відсутні та не були надані відповідачем або третьою особою ? приватним нотаріусом Остапенко Є. М. будь-яких доказів, які б свідчили про наявність безспірної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінпром маркет», що давало б законні підстави для видачі нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до положень статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з частиною 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, до позовної заяви додано підписаний сторонами договір про надання правничої допомоги №26/10-21 від 26 жовтня 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Циганкова І. І. згідно пункту 4.1 якого послуги за цим договором надаються у розмірі згідно акта наданих послуг та розрахунку вартості послуг. Крім того, додано акт приймання-передачі наданих послуг №1 на виконання договору про надання правничної допомоги №26/10-21 від 26 жовтня 2021 року і розрахунок наданих послуг від 26 жовтня 2021 року, що містять детальний опис наданих послуг адвокатом та їх вартість, яка у загальній сумі складає 2 000,00 грн та квитанцію №1 від 26 жовтня 2021 року про сплату гонорару адвокату у сумі 2 000,00 грн. Суд ураховує правову позицію, викладену у поставні Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплаченостороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався, хоча положеннями пункту 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності відповідних витрат покладено саме на нього. Таким чином, установивши, що витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем є співмірними зі складністю цієї справи і підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про можливість їх стягнення з відповідач на користь позивача. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Фінпром маркет» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved