Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В обґрунтування позову зазначено, що від спільного шлюбу з відповідачем вони мають малолітнього сина [PERSON] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням суду від 25 травня 2016 року шлюб між нею з відповідачем розірвано, відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє інтересу в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується із сином. Тому оскільки відповідач є фізично та психічно здоровим, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться ним, вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 15 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. Ухвалою суду від 16 червня 2022 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст.. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, письмових заперечень проти вимог не надійшло. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про задоволення позову з наступних мотивів. Як встановлено судом, сторони з 24 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року між ними розірваний (а.с. 28-29 - копія рішення). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 25 - копія свідоцтва). Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов`язків надано письмові докази. Так, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) до повноліття дитини (а.с. 26-27 - копія виконавчого листа). Згідно характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 126 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, батько [PERSON] за 3 роки навчанням та успіхами сина не цікавився, жодного разу у школі не з`являвся, з класним керівником не спілкувався. Зі слів матері, батько взагалі участі у житті сина не приймає, не спілкується з ним. Дитина проживає разом з матір`ю та бабусею, де добрі стосунки, засновані на взаєморозумінні та повазі один до одного, для проживання дитині створені необхідні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання малолітньої дитини, складеного спеціалістами виконкому Покровської районної у місті ради, як органом опіки та піклування. Згідно висновку Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 07.09.2021 № 8/22-3908 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування висновку зазначено, що "зі слів малолітнього [PERSON] встановлено, що останній раз він бачився з батьком на його дні народження (висновок станом на 07.09.2021), який йому подарував барсетку. Йому не комфортно з його біологічним батьком, батьком він називає громадянського чоловіка матері, який проживає разом з ними. З біологічним батьком він не спілкується з лютого 2021 року, тому не заперечує щодо вирішення питання позбавлення його батьківських прав". Однак встановити місцезнаходження [PERSON] та, відповідно, повідомити думку щодо доцільності чи недоцільності позбавлення його батьківських прав, не є можливим. Тому і недоцільно позбавляти його батьківських прав. За відомостями Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 04.08.2021, станом на 27.07.2021 заборгованість по аліментам [PERSON] складає 152 373,97 грн. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях ( постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 752/16443/16-ц), суд не погоджується з позицією по справі Виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як органу опіки та піклування, викладеної у висновку від 07.09.2021, оскільки вважає, що наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов`язками, тому враховуючи викладене вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням сина, не забезпечує його матеріально, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не турбується про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 908,00 грн, сплачений нею при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved