Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 «КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Відповідно до договорів купівлі продажу від 26.06.2009 № 316 та від 26.06.2009 № 313 [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради № 1271 від 12.11.2009 вказані житлові приміщення, як виняток, переведені у нежиле, під офіс з влаштуванням окремого виходу. 12.07.2019 між сторонами укладено договір № 250331-11 на постачання теплової енергії. Предметом договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених договором. Проте порушуючи умови договору, відповідачем не вносились плата за отриману теплову енергію, внаслідок чого у період з серпня 2019 року по квітень 2021 року утворилась заборгованість, яка склала 34429 грн. 60 коп. Крім того, за прострочення виконання зобов`язань відповідачка повинна сплатити: пеню у розмірі 678 грн. 04 коп., інфляційні втрати у розмірі 3328 грн. 53 коп. та 3 % річних у розмірі 1347 грн. 85 коп., у зв`язку з чим просив стягнути з вказані боргові зобов`язання та судовий збір у розмірі 2270 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 31 серпня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Бондаренко О.О. в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала з урахуванням часткового погашення боргу відповідачкою, а саме, просила стягнути 3 % річних у розмірі 1347 грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн., про що надала відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмовий відзив, в якому зазначила, що 26.10.2021 нею сплачено заборгованість у повному обсязі, а саме: 34429 грн. в якості оплати за теплову енергію, 6475 грн. в якості оплати пені, 4434 грн. 77 коп. оплата інфляційних втрат, 247 грн. 74 коп. оплата за послуги обслуговування вузла комерційного обліку (будинкового) теплової енергії. А тому, вважає, що у зв`язку з погашенням боргу, відсутній предмет спору, відтак просила у задоволенні позову відмовити. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що, відповідно до договорів купівлі - продажу від 26.06.2009 № 316 та від 26.06.2009 № 313, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради № 1271 від 12.11.2009, житлові приміщення квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , переведено у нежилі. 12 липня 2019 року між Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] укладено договір № 250331-11 на постачання теплової енергії. Предметом договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 8.1 договір набуває чинності з 01 травня 2018 року до 15 квітня 2020 року. Відповідно до п. 8.3 припинення дії договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Згідно п. 8.4 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. З додатків 8 та 9 до договору вбачається, що об`єктом постачання енергії є нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою договору на постачання теплової енергії, у період з серпня 2019 року по квітень 2021 року, утворилась заборгованість у розмірі 34429 грн. 60 коп. Крім того, за прострочення виконання зобов`язань відповідачка повинна сплатити: пеню у розмірі 678 грн. 04 коп., інфляційні втрати у розмірі 3328 грн. 53 коп. та 3 % річних у розмірі 1347 грн. 85 коп. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Обсяг та вартість теплової енергії, поставленої позивачем відповідачу у спірний період, відповідачкою визнається. Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що зобов`язання з оплати вартості цієї теплової енергії виконані відповідачкою неналежно. У спірний період позивачем було нараховано відповідачці до сплати 34429 грн. 60 коп. вартості відпущеної теплової енергії, яку відповідачка сплатила в ході розгляду справи судом, що підтверджується наявною у справі довідкою № 250331-11 від 15 листопада 2021 року. Крім того, з довідки начальника управління продажу теплової енергії Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» від 24 червня 2022 року вбачається, що станом на 24 червня 2022 року заборгованість [PERSON] за договором від 12 липня 2019 року № 250331-11 на постачання теплової енергії за період з 01.08.2019 по 01.04.2021 основного боргу, пені та інфляційної складової оплачена в повному обсязі. За таких обставин, враховуючи добровільну сплату відповідачкою суми основного боргу, пені та інфляційних втрат, після звернення позивача до суду з відповідним позовом, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови в позові в цій частині. Враховуючи викладене, позовні вимоги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості у розмірі 34429 грн. 60 коп. - основного боргу, 678 грн. 04 коп. - пені та 3328 грн. 53 коп. -до задоволенню не підлягають. В той же час, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1347 грн. 85 коп. за загальний період прострочення з серпня 2019 року по квітень 2021 року. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, за висновками суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачкою зобов`язання з оплати поставленої позивачем на виконання умов договору теплової енергії, у позивача виникло право на нарахування 3% річних у відповідності до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, а отже, з урахуванням всіх обставин справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 3 % річних у розмірі 1347 грн. 85 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 753529 від 17 серпня 2021 року про сплату судового збору у розмірі 2270 грн. Враховуючи те, що задоволено 1,82 % позовних вимог (1347 грн. 85 коп. від 74213 грн. 62 коп. складає 1,82 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 41 грн. 31 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2270 грн. х 1,82 % / 100%). Щодо залишку судового збору у розмірі 2228 грн. 69 коп., суд зазначає, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Оскільки від позивача заяви про повернення частини судового збору не надійшло, то суд не може вирішити дане питання у рішенні, що не позбавляє позивача окремо звернутись до суду із заявою про повернення судового збору у сумі 2228 грн. 69 коп.

Outcome: partial