Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

22 лютого 2022 року позивач звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року по справі №731/402/14 з нього стягнуто на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з 19 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що вказаний розмір аліментів є значно завищеним, оскільки на даний час, зважаючи на зміну його сімейного стану, він не взмозі платити визначений судом розмір аліментів, адже 10 вересня 2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Теперішня дружина позивача має статус матері одиначки та виховує малолітнього сина [PERSON] , обов`язок щодо утримання якого позивач поклав на себе. Позивач вказує, що станом на зараз він працює інженером з інформаційної політики у ПАТ «Укранафта» та сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , що вчетверо перевищують розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим, майновий стан позивача не дає змоги сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі встановленому рішенням суду. При цьому на переконання позивача, він у змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частки від його заробітку. Таким чином, через зміну у позивача сімейного стану останній вважає, що наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів та просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього до 1/8 (однієї восьмої) частки усіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму та не більше десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Додатково просить суд відкликати з ВДВС відповідний виконавчий лист. На підставі розпорядження голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» заяву було передано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Проте цивільна справа за позовною заявою не приймалася до провадження Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області та у вказаному суді не розглядалася. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 04\~травня 2022 року №\~27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність Варвинського районного суду Чернігівської області. 16 травня 2022 року заяву повернуто з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області до Варвинського районного суду Чернігівської області для розгляду за територіальною підсудністю. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 травня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 15 червня 2022 року. 01 червня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач заявлені до неї позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовує свою позицію, зокрема тим, що позивачем не було доведено факт зміни його матеріального стану та неможливості сплати ним аліментів на утримання дитини у розмірі встановленому рішенням суду. Щодо зміни сімейного стану позивача, відповідач вказує, що його теперішня дружина працездатна, має постійне місце роботи та має додатковий дохід від підприємницької діяльності. На переконання відповідача, твердження щодо обов`язку матеріального забезпечення позивачем пасинка є помилковим та є виключно його волевиявленням, адже цей обов`язок покладений на його рідного батька. Відповідач стверджує, що факт одруження позивача та проживання з новою сім`єю без підтвердження погіршення матеріального становища, не може бути безумовною підставою зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшенням розміру аліментів своїх дітей за рахунок свого волевиявлення по утриманні дітей, обов`язок щодо утримання яких лежить на інших особах. Більше того, на думку відповідача вимога щодо зменшення розміру аліментів саме до 1/8 частки не буде достатнім та не задовільнятиме потреби дитини, зважаючи на його стан здоров`я і бажання відвідувати додаткові уроки та секції. Також, відповідач вказує, що на даний час, зважаючи на військові події, які відбуваються на території України, вона разом з дитиною проживає на території Польщі, що потребує значних витрат (а.с. 29-30). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2022 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та призначено підготовче судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 03 червня 2022 року від відповідача [PERSON] засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява щодо долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 47-48). 13 червня 2022 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якого позивач заявлені ним позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с. 49-50). 15 червня 2022 року від відповідача [PERSON] засобами електронного зв`язку до суду надійшли письмові пояснення, якими відповідач заявлені до неї вимоги не визнає та підтримує свою позицію викладену у змісті відзиву на позовну заяву (а.с. 53). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30 червня 2022 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Додатково вказав, що на момент призначення аліментів у 2014 році він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та їх розлучено за рішенням суду у листопаді 2015 року. У 2014 році його дохід складав близько 9000 грн на місяць. Нерухомого майна, цінного рухомого майна, автомобіля на той період не мав. За останні роки він працював та обіймав різні посади, просувався по кар`єрним східцям, наразі його дохід в середньому становить близько 30\~000 грн. на місяць, нещодавно він отримав в межах безоплатної приватизації земельну ділянку 2 га, має у користуванні автомобіль, проживає у квартирі, що належить його матері. В останній час його стан здоров`я погіршився, однак, він не вказує це підставою для задоволення позову. Сімейний стан змінився, він одружився вдруге та здійснює догляд за дитиною дружини. Остання працює, отримує заробітну плату як державний службовець. З бюджету сім`ї на утримання дитини використовується близько 3000-4000 грн на місяць. Вказав, що на його думку аліменти на утримання дитини є завищеними адже в деяких місяцях становлять розмір, що дорівнює 10 прожитковим мінімумам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до неї позовні вимоги не визнала та заперечила щодо їх задоволення. З метою обґрунтування своєї позиції посилалася на обставини вказані у змісті відзиву на позовну заяву. Додатково вказала, що вона працює, отримує дохід близько 25\~000 грн, та на утримання дитини в середньому має витрачати 20\~000 грн. Це пов`язано зокрема з тим, що із вказаної суми вона несе витрати на оплату проживання, харчування, придбання одягу та шкільного приладдя, лікування дитини. Крім того, згадуваний розмір утримання включає додаткові витрати на відвідування дитиною додаткових спортивних секцій та додаткових освітніх занять. Крім того, останні чотири місяці вона проживає з дитиною в Республіці Польша, що суттєво збільшило витрати як на власне утримання, та і на утримання дитини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі. Від шлюбних відносин у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . В подальшому, сторони припинили спільне проживання, при цьому дитина продовжила проживати разом з матір`ю. Шлюб між сторонами було розірвано в листопаді 2015 року. Оскільки домовленості між батьками дитини щодо способу виконання свого обов`язку по її утриманню досягнуто не було, в межах цивільної справи №731/402/14, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/3 частини усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини доводяться відповідною копією рішення суду, з відміткою про набрання законної сили 07 липня 2014 року (а.с. 11). На виконання вказаного рішення суду, 08 липня 2014 року Варвинським районним судом Чернігівської області було видано відповідний виконавчий лист (а.с. 12). 10 вересня 2021 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10) Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №332, виданої 21 лютого 2022 року Варвинською селищною радою, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та пасинком [PERSON] (а.с. 13). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00019567792 від 13 лютого 2018 року, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до копії повідомлень ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» від 02 червня 2022 року, за договорами страхування застрахованої особи [PERSON] здійснювалися грошові виплати, в рахунок оплати витрат на медичну допомогу, зокрема: за період з 16 травня 2019 року до 15 травня 2020 року у розмірі 33\~344, 49 грн; за період з 16 травня 2020 року до 15 травня 2021 року 4\~811, 54 грн; за період з 16 травня 2021 року до 15 травня 2022 року у розмірі 10\~609, 21 грн; (а.с. 36, 37, 38, 48). Суд зважає, що позивачем в обґрунтування необхідності зменшення встановленого судом розміру аліментів вказано, що його сімейний стан, після призначення судом аліментів, змінився, оскільки він повторно одружився та бере участь в утримані сина дружини [PERSON] . Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз вказаних положень вказує, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи позовні вимоги в частині підстав для зменшення аліментів суд звертає увагу на те, що під час призначення аліментів у 2014 році позивач був одружений, і такий сімейний стан був врахований судом. Отже, після укладення нового шлюбу, позивач набув того самого сімейного положення яке мав під час призначення аліментів. Більш того, лише факт одруження позивача, як аргумент щодо зміни сімейного стану, без доведення погіршення його матеріального стану, не може бути обґрунтуванням для зменшення розміру призначених судом аліментів. Також, суд бере до уваги, що юридично обов`язок позивача щодо матеріального забезпечення позивачем пасинка [PERSON] не закріплений, отже, лежить на батьках дитини. Твердження ж позивача про прийняття ним рішення щодо покладення на себе обов`язку матеріально утримувати цю дитину, не може бути обґрунтуванням для компенсування вказаних витрат за рахунок зменшення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, з якою має кровне споріднення. Крім того, зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі та унеможливлює таку сплату. Ці обставини підлягають належному доказуванню. В підтвердження свого матеріального стану позивач [PERSON] подав до суду копію довідки про сплачені аліменти №83, видану 15 лютого 2022 року ПАТ «Укрнафта», з якої вбачається, що [PERSON] працює в ПАТ «Укрнафта» та займає посаду старшого інженера з інформаційної політики. За період з січня 2021 року по грудень 2021 року йому було нарахована заробітна плата у розмірі 563\~146,\~81 грн, при цьому розмір сплачених ним аліментів за вказаний період становить 145\~468,\~90 грн (а.с. 14). Аналізуючи матеріальний стан позивача, а також розмір сплачених ним аліментів за період з січня 2021 року по грудень 2021 року, суд робить висновок, що його дохід, за відрахуванням сплачених аліментів, прийнятний для забезпечення потреб позивача та його нової сім`ї, оскільки відомості щодо їх незадовільного стану здоров`я та наявності потреб у додаткових витратах, суду не повідомлялися та не були предметом розгляду. Таким чином, вказаний розмір аліментів не обмежує прав позивача на власне забезпечення і інших його утриманців та є достатнім з огляду на розмір доходу та той факт, що дружина позивача є працездатною особою та має постійне місце роботи та відповідний дохід. Більше того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан на момент звернення до суду із даним позовом є відмінним від його матеріального стану, який існував на час винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини. Навпроти, в усних поясненнях останній пояснив, що на даний час займає вищу та більш оплачувану посаду, набув у власність земельну ділянку, має у користуванні авто. Щодо твердження позивача про значний розмір сплачених ним аліментів на утримання сина [PERSON] , який перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на момент розгляду судом даної цивільної справи [PERSON] , [INFO] , виповнилося повних 9 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Таким чином, аналізуючи зміст копії довідки про сплачені аліменти №83, виданої 15 лютого 2022 року ПАТ «Укрнафта», вбачається, що середній розмір аліментів сплачених позивачем за період 2021 року становить 12\~122, 41 грн, який перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з врахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дітей, їх потреб. При цьому,\~на переконання\~суду,\~закріплений на\~законодавчому рівні\~мінімальний розмір\~аліментів не\~виконує обмежувальну\~функцію при\~визначенні розміру\~аліментів,\~який цей\~мінімум перевищує,\~що узгоджується\~правовою позицією\~вказаною у\~змісті постанови\~Верховного Суду\~від 31\~жовтня 2018\~року № 461/4936/16. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Більше того, суд вважає, що позивач не довів, що наявний розмір аліментів дійсно перевищує матеріальні потреби дитини, або вказані кошти використовуються не за цільовим призначенням та в супереч інтересів дитини, зважаючи на що критично ставиться до даного твердження позивача. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення вимоги щодо зменшення аліментів. За таких підстав, інші вимоги позову, які є похідними, також не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed