Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області (далі по тексту - позивач) в особі селищного голови Соць І., як орган опіки та піклування звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей Турбівської селищної ради як дитина позбавлена батьківського піклування, оскільки мати дитини - [PERSON] залишила доньку на сусідів, а батька дитина не має, так як запис про батька вчинено зі слів матері, у порядку ст.135 СК України. Ураховуючи те, що з серпня 2020 року дитина проживала у ПУ «Вінницький християнський реабілітаційний центр опіки та піклування «Нове життя», а після його закриття з березня 2021 у сусідки [PERSON] , перебуває на її утриманні та вихованні, мати не вживала жодних дій щодо повернення дитини, не працевлаштована, проживає із співмешканцем у іншому населеному пункті, ведуть антигромадський спосіб життя, зловживають спиртними напоями, в помешканні антисанітарні умови. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурного і духовного розвитку, не створює умов для отримання освіти, не забезпечує матеріально, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки. Наведене стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом, в якому вони просять позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , а також вирішити питання про присудження аліментів із відповідача на користь дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, у відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Також відповідач не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Ухвалою суду від 11.10.2021 було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.02.2022 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, вирішено заслухати неповнолітню дитину [PERSON] за участі психолога з метою з`ясування її думки щодо вирішення спору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених у ньому, просила суд його задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що відповідачка проживає в с. Сиваківці, вихованням дитини взагалі не займається, проживає із співмешканцем, влаштовує своє особисте життя, ведуть антигромадський спосіб життя, зловживають спиртними напоями, незважаючи на проведені із відповідачкою профілактичні бесіди щодо виховання дитини та зміни способу життя не реагує. Під час судового розгляду, відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 СК судом була заслухана думка неповнолітньої [PERSON] за участі психолога КУ «ЦНСП» Пустовойт В.В., яка суду показала, що бажає аби матір [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно неї, оскільки остання не піклується про неї взагалі, у тому числі не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Мати проживає зі своїм співмешканцем, з яким зловживають спиртними напоями, що ображає її людську гідність, мати погано відносилась до неї, ображала її, тому вона не хоче підтримувати з нею будь - які стосунки. При цьому, психолог зауважила, що відповіді дитини відповідають її віку та розвитку, тиску на дитину не здійснювалось. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. В адресу суду було надано нотаріально посвідчену заяву за підписом відповідачки, відповідно до якої вона просила про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно її дитини [PERSON] огляду на викладене, суд не вбачав підстав визначених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності відповідача. Суд, вислухавши учасників цивільної справи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.15), батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , зазначено - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначення відомостей про батька встановлено, що запис про батька дитини [PERSON] вчинено на підставі ст.135 СК України. Судом було встановлено, що згідно повідомлення старости Козинецького старостинського округу вих. №02-15/28 від 27.07.2021 направленого в адресу Служби у справах дітей Турбівської селищної ради, дитина [PERSON] залишилась без батьківського піклування, в [ADDRESS] , її мати [PERSON] разом із своїм співмешканцем поїхали проживати в с. Сиваківці, дитина проживає у сусідки [PERSON] (а.с. 9). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 27.07.2021 (а.с.11), слідує, що будинок в якому проживає дитина в [ADDRESS] , перебуває в аварійному стані, шиферне покриття повністю занепало, вікна оббиті плівкою, в кімнатах антисанітарні умови, на подвір`ї все заросло бур`янами та багато сміття (пляшок з алкоголю), зі слів дитини мати її ображає, не приймає ніякої уваги у її вихованні, з березня 2021 дитина проживає в сім`ї сусідки [PERSON] , мати не цікавиться нею, не виконує своїх батьківських обов`язків. Відповідно до довідки КЗ «Косаківський заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» від 18.08.2021 № 60 слідує, що [PERSON] 2009 року народження учениця 6 класу, була виявлена як дитина, що не відвідує навчальний заклад. З власної ініціативи директор, прийняла дитину до навчального закладу та розшукала матір, яка написала заяву про прийняття дитини до навчального закладу (а.с. 19). Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , було предметом вирішення на виконавчому комітеті Турбівської селищної ради 27.08.2021, за наслідками якого було складено висновок (а.с.13,14), відповідно до якого визнано за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він поміж іншого ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку, що наявні усі правові підстав, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати самоусунулась від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача шляхом позбавлення її батьківських прав, який відповідає інтересам дитини, отож позов підлягає до задоволення в цій частині. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2, 3 ст.166 С України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути із відповідачів на користь дітей аліменти на їх у триманні у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як було встановлено відповідач не надала жодних заперечень проти позову, не повідомили про наявність обставин, що мають істотне значення, які підлягають з`ясуванню при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів. За встановлених у ході судового розгляду обставин, обставин передбачених ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач спроможна надавати утримання дитині у частці від заробітку (доходу), яка має складати по 1/4 частку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає до часткового задоволення, оскільки орган, якому надано право на звернення до суду із даним позовом обрав спосіб стягнення аліментів, не передбачений діючим законодавством, утім з метою захисту прав дитини позбавленої батьківського піклування, аліменти визначені у частці від доходу відповідача будуть належним та ефективним способом захисту її порушених прав. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial