Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем у справі 10 жовтня 2009 року було укладено шлюб. Позивач зазначає, що з 2019 року подружжя не проживає разом, причиною розірвання шлюбу стали протилежні погляди на життя, нехтування сімейними цінностями, непорозуміння та сварки. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб укладений між сторонами. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвалу суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому, 26.05.2022 року (вх. № 3525) на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Мазур Н.С., згідно якого представник зазначає,що у зв`язку з веденням воєнного стану, сторона позивача просить розгляд справи провести за її відсутності, зазначила, що позивач позов підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.19-20). Відповідач [PERSON] , у судове засідання також не з`явився, разом з цим, 31.05.2022 року (вх. № 9133) звернувся на адресу суду з заявою про визнання позовних вимог, просив розгляд справи провести за його відсутності, проти ухвалення рішення не заперечував (а.с.28). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 10 жовтня 2009 року, Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 818. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками малолітньої дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, зазначила, що сім`я розпалася остаточно, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають окремо, та позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, відповідач позов визнав, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 992 гривень, 40 коп.

Outcome: approved