Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

07 жовтня 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути: - заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2020 року до 31 липня 2021 року в сумі 5507 грн. 95 коп.; - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2017 року до 31 липня 2021 року в сумі 47540 грн. 20 коп. Обгрунтовано позов тим, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Відповідачі є споживачами послуг, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] . Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з неї заборгованості. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначила, що не визнає позов у повному обсязі. Відповідач дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивач просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води з жовтня 2017 року, хоча звернувся до суду з позовом 07 жовтня 2021 року. Таким чином, наявні підстави для застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позову в частині стягнення боргу, який виник до 07 жовтня 2018 року. Крім того, позивачем не додано до позовної заяви довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за весь період утворення боргу. Так, у період виникнення заборгованості за вказаною адресою проживала і [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з чим при обчисленні заборгованості необхідно враховувати цю обставину. Також, з жовтня 2017 року до 23 січня 2019 року відповідач не проживала за адресою реєстрації, оскільки перебувала разом із сином в Київській міській дитячій лікарні № 1. Відповідач сплачувала за надані послуги за себе, а позивачем не надано чіткого розрахунку боргу кожного із зареєстрований у вказаній квартирі осіб. Окрім цього, разом з відзивом на позов відповідач подала заяву, в якій просить застосувати строки позовної давності за період з 01 жовтня 2017 року до 07 жовтня 2018 року і відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 5102 грн. 66 коп. Також, відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з нього заборгованості. У відзиві відповідачем викладені заперечення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позов відповідачем [PERSON] . Додатково відповідач зазначив, що позивач просить стягнути з усіх відповідачів заборгованість, але не враховує суми коштів, які кожен з відповідачів сплачував самостійно, наявність у відповідача пільг і те, що він особисто сплачував частину комунальних послуг та отримував від держави кошти, які перераховувалися позивачу на погашення заборгованості. Позивач не надав чіткого розрахунку заборгованості щодо кожного відповідача включно з померлою [PERSON] , на яку нараховувалися пільги. Також, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзив на позов не подали. 11 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» подало заяву, в якій просить визнати поважними причини пропущення позовної давності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що 23 листопада 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01\~грудня 2017\~року до\~30\~вересня 2020 року в сумі 34429\~грн.\~44\~коп. Вказаний судовий наказ скасовано ухвалою цього ж суду лише 26 січня 2021 року, а тому позивач після скасування судового наказу звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Крім того, Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» подало відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якій просить задовольнити позов у повному обсязі та вказує, що 23 листопада 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ у справі № 750/10390/20 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованості з централізованого постачання гарячої води в сумі 34429 грн. 44 коп. за період з 01 грудня 2017 року до 30 вересня 2020 року, який ухвалою цього ж суду від 26 січня 2021 року було скасовано. Оскільки вказаний судовий наказ скасовано лише 26 січня 2021 року, а тому позивач звернувся до суду з позовом тільки після його скасування. Також, до суду було подано заяву для поновлення строку позовної давності, у зв`язку із поважністю причин її пропуску. Крім того, факт смерті [INFO] [PERSON] врахований позивачем під час здійснення відповідних нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води, оскільки, як вбачається із розрахунку, з квітня 2021 року нарахування зменшилися на суму 362 грн. 18 коп. Також, довідка про перебування дитини відповідача на лікуванні не може бути належним та допустими доказом, адже відповідач зазначила, що не проживала в квартирі з жовтня 2017 року до 23 січня 2019 року, бо була разом з дитиною в лікарні, однак з цієї довідки вбачається, що дитина перебувала на лікуванні з 17 листопада 2011 року до 14 грудня 2018 року. Окрім цього, з довідки не вбачається, чи постійно проживала відповідач у неврологічному стаціонарному відділенні Київської міської дитячої лікарні № 1, тобто не спростовано факт відвідування нею місця реєстрації та не користування у цей період гарячою водою за місцем реєстрації. Також, доводи відповідача про те, що позивач повинен надати чіткий розрахунок боргу щодо кожної особи, зареєстрованої в указаній квартирі є помилковими, адже спірна квартира не поділена в натурі на частки, нею спільно користуються всі відповідачі, а тому вони несуть тягар солідарної відповідальності за непогашення заборгованості. Кожен споживач послуг має можливість погасити усю заборгованість та звернутись до суду з регресним позовом до інших відповідачів про стягнення з них частини понесених витрат. Позивач не зобов`язаний вести облік платників за надані послуги. При наявності солідарних зобов`язань боржників має значення тільки сам факт сплати боргу і, якщо відповідачі здійснювали оплату наданих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, то вони як платники повинні зберігати платіжні документи та мають можливість самостійно визначити суми таких сплат. Відповідач [PERSON] подала заперечення, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом через дев`ять місяців після скасування судового наказу, не довів та не надав належних доказів поважності причин пропущення позовної давності, не надав розрахунку заборгованості за період з 01 жовтня 2017 року до 07 жовтня 2018 року. Також, є підстави для зменшення загального боргу на суму нарахувань, які здійснювалися позивачем на покійну [PERSON] , оскільки стягнення боргу в даному випадку має відбуватися на підставі статей 1223, 1281, 1282 Цивільного кодексу України. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення не визнає, а щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води визнає частково, оскільки сплачував за ці послуги та має пільги. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні, яке відбулося 22 червня 2022 року, зазначили, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 1384 грн. 05 коп., а щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 2987 грн. 44 коп. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні вказали, що відповідач вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення не визнає, а щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води визнає частково в межах строку позовної давності та із вирахуванням наданих йому пільг. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлася, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлялася завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами послуг, які надає позивач за цією адресою. При цьому, відповідач [PERSON] з 17 листопада 2011 року до січня 2019 року не проживала у вказаній квартирі, оскільки знаходилася разом із сином в Київській міській дитячій клінічній лікарні № 1 (а.с. 51, 91). Водночас, за даною адресою була зареєстрована та проживала [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 122). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 42). Також, відповідачі у судовому засіданні вказали, що зазначена квартира є неприватизованою, порядок користування нею не встановлювався, засіб обліку води в ній відсутній. 23 листопада 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова у справі № 750/10390/20 було видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01\~грудня 2017\~року до\~30\~вересня 2020 року у сумі 34429 грн. 44 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2021 року вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 8-9). Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 Житлового кодексу України). Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. При цьому, статтею 64 Житлового кодексу України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1\~частини першої\~статті 7 Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~зокрема,\~що споживач\~має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із\~частиною першою\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до\~частин п`ятої,\~сьомої статті\~21\~та частини\~четвертої статті\~22\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» ціною\~послуги з\~постачання теплової\~енергії є\~тариф на\~теплову енергію\~для споживача,\~який визначається\~як сума\~тарифів на\~виробництво,\~транспортування та\~постачання теплової\~енергії. Послуга\~з постачання\~теплової енергії\~надається згідно\~з умовами\~договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом.\~Послуга з\~постачання гарячої\~води надається\~згідно з\~умовами договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання гарячої\~води,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом . У разі\~відсутності у\~квартирі (будинку\~садибного типу)\~та на\~вводах у\~багатоквартирний будинок\~засобів обліку\~води і\~теплової енергії\~плата за\~надані послуги\~справляється згідно\~з установленими\~нормативами (нормами)\~споживання:\~з централізованого\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення -\~з розрахунку\~на одну\~особу та\~на ведення\~особистого підсобного\~господарства;\~з централізованого\~опалення -\~з розрахунку\~за 1\~кв.\~метр (куб.\~метр)\~опалюваної площі\~(об`єму)\~квартири (будинку\~садибного типу)\~та з\~урахуванням фактичної\~температури зовнішнього\~повітря і\~фактичної кількості\~днів надання\~цієї послуги\~в місяці,\~який є\~розрахунковим (пункт\~17\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~630\~від 21\~липня 2005\~року, які були чинними на час виникнення спірних відносин). Пунктом 18\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~630\~від 21\~липня 2005\~року, які були чинними на час виникнення спірних відносин, було встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~630\~від 21\~липня 2005\~року, які були чинними на час виникнення спірних відносин, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надавалися відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Однак, відповідачі свої зобов`язання щодо оплати наданих\~позивачем послуг належним чином та в повному обсязі не виконували, у зв`язку з чим виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2020 року до 31 липня 2021 року в сумі 5507 грн. 95 коп. та за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2017 року до 31 липня 2021 року в сумі 47540 грн. 20 коп., що підтверджується розрахунками позивача та не спростовано відповідачами. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води та зясовано судом у судовому засіданні нарахування за ці послуги в спірний період здійснювалося позивачем з урахуванням зареєстрованих осіб, в тому числі і на [PERSON] , яка померла [INFO] , і в заборгованість позивачем включено також суму, яка нараховувалася на неї. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~частиною першою\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою\~статті 612\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом . Згідно із\~частиною другою\~статті 615\~Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас, відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води, а позивач подав заяву, в якій просить визнати причини пропущення строку позовної давності поважними. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Як вже зазначалося, згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а пунктом 18 Правил № 630, які регулювали спірні правовідносини, передбачалося, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Враховуючи, що між сторонами не визначений інший, ніж той, що встановлювався у пункті 18 Правил № 630 термін внесення платежів, а тому з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам. Слід зазначити, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 Цивільного кодексу України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. У даному випадку мало місце скасування судового наказу і звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за надані ним послуги. Таким чином, подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Разом з тим, частиною п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд враховує, що 23 листопада 2020 року видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості, який скасовано 26 січня 2021 року. При цьому, позивач після скасування судового наказу звернувся до суду з позовом не одразу, а лише 07 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим суд не вважає причини пропущення позивачем позовної давності поважними. Оскільки послуги за централізоване постачання гарячої води, надані у жовтні 2017 року, мали бути оплачені до 20 листопада 2017 року, а позивач звернувся до суду з позовом 07 жовтня 2021 року, тому позивач має право на стягнення заборгованості за період з жовтня 2018 року, а не з 01 жовтня 2017 року. Посилання відповідачів на те, що заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води має бути поділена на кожного відповідача суд не може взяти до уваги, оскільки нарахування за ці послуги здійснювалося відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, які були чинними на час виникнення спірних відносин, з розрахунку на зареєстрованих осіб, проте відповідальність за зобовязаннями,\~що випливають\~із договору\~найму,\~в тому\~числі і\~за зобов`язаннями\~щодо сплати\~комунальних послуг, відповідно до статті 64 Житлового кодексу України відповідачі несуть солідарну. За таких\~обставин,\~враховуючи,\~що відповідачі\~не в\~повному обсязі\~здійснювали оплату\~наданих позивачем\~послуг,\~беручи до\~уваги період непроживання у квартирі відповідача [PERSON] , суд знаходить підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за надані позивачем послуги в межах строку позовної давності. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 10733 грн. 10 коп. (нарахування, які здійснювалися відповідно до тарифів у спірний період на [PERSON] , яка померла [INFO] ), оскільки така заборгованість має стягуватися відповідно до положень статей 1216, 1281, 1282 Цивільного кодексу України. Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки вимоги позивача задоволені на 72,02%, а тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 326 грн. 97 коп. з кожного. Іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору в сумі 653 грн. 94 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial