Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

23.11.2021 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду із вказаним позовом. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] та передати дитину органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до вирішення його подальшої долі. Стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись неповнолітній [PERSON] , [INFO] , аліменти, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказав, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати без законного представника, відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками з виховання, розвитку та утримання дитини, своїми діями та способом життя створює загрозу життю та здоров`ю дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити матір, [PERSON] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 25.11.2021 року суддя відкрив по справі загальне позовне провадження та призначив по справі підготовче судове засідання (а.с. 44). 07.02.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового засідання за місцем реєстрації, проте до суду не з`явилась, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надала, у зв`язку з чим суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, виданого 19.04.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя (а.с. 7). Згідно з інформацією Хортицького районного у місті Запоріжжі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України від 16.04.2019 відомості про батьків неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 16.04.2019 року, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, через неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків відносно сина. Причиною постановки дитини на облік стали неодноразові повідомлення Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 51 стосовно порушення [PERSON] , 2005 р.н., дисципліни, численних пропусків уроків без поважних причин. Мати дитини, [PERSON] , не контролювала навчання сина, не підтримувала зв`язок з класним керівництвом та адміністрацією школи, ігнорувала виклики до школи, не відвідувала батьківські збори, не забезпечувала сина належним чином учбовим приладдям, не слідкувала за його способом життя, особистою гігієною. [PERSON] , 2005 р.н., майже не відвідував уроки в школі та взагалі не виконував домашні завдання. Відповідно до пояснень баби дитини, [PERSON] , мати неповнолітнього постійно працює за кордоном, додому не повертається та коли повернеться їй невідомо, сина залишила їй на виховання, але [PERSON] не має на нього впливу. [PERSON] постійно до неї застосовує фізичну силу, вимагає гроші та погрожує, в зв`язку з чим, з її слів, неодноразово викликала співробітників поліції. Також зазначила, що онук постійно приводить додому друзів, з якими вживає алкогольні напої та палить, якщо йому не дозволяють цим займатися, він застосовує фізичну силу відносно неї та тримає у постійному страху. [PERSON] взагалі не навчається, постійно лежить на дивані, палить та вказує, що робити, щоб його обслуговувати (а.с. 36-37). Спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно зі спеціалістами відділу соціальної роботи по Хортицькому району ЗМЦСССДМ та співробітниками поліції неодноразово були здійснені виходи за адресою проживання родини. Під час відвідування було з`ясовано, що в квартирі постійно напалено, [PERSON] лежить на дивані, взагалі не відвідує навчання, зі спеціалістами розмовляє в зухвалій та грубій формі, на прохання та рекомендації не реагує, визнає, що не навчається та не має намір продовжувати навчання. Також зі слів баби, [PERSON] , було з`ясовано, що [PERSON] часто зустрічається зі своїм біологічним батьком, який неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі та навчає його, як себе поводити з людьми. На теперішній час через перебування матері за кордоном та байдужості до свого сина [PERSON] залишається без законних представників, тому не має змоги оформити та отримати паспорт громадянина України. 20.11.2019 року матір дитини [PERSON] надала письмове пояснення, в якому зазначила, що не справляється зі своїми батьківськими обов`язками в зв`язку з тим, що її син не піддається впливу (а.с. 10). Згідно з інформацією Запорізького ліцею «Промінь» від 30.09.2021 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у вересні 2021 року не приступив до навчання. Вихованням неповнолітнього займається баба, [PERSON] , яка не має впливу на онука. [PERSON] є одинокою матір`ю, яка проживає за межами України, на повідомлення класного керівника та адміністрації ліцею не реагує, до закладу освіти жодного разу не з`являлася, на повідомлення в соціальних мережах не відповідає. 25.10.2021 року спеціалістами відділу спільно зі старшими інспекторами, старшими лейтенантами управління патрульної поліції в Запорізькій області був здійснений черговий вихід за адресою мешкання родини. В ході відвідування було з`ясовано, що баба, [PERSON] , не має впливу на онука, не контролює його навчання та проведення дозвілля, якщо вона вчиняє всупереч його волі, [PERSON] застосовує примус та фізичну силу. Мати продовжує знаходитися на заробітках за кордоном, повертатися найближчим часом додому не планує, життям, навчання та здоров`ям сина не цікавиться. Під час бесіди [PERSON] поводив себе зухвало та грубо, не бажав чути жодних рекомендацій та порад. На теперішній час він не приступив до навчання, продовжує ігнорувати усі попередження. Відповідно до інформації Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 09.04.2019, 03.06.2020 в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Як тільки [PERSON] повернеться до м. Запоріжжя її буде притягнуто до відповідальності згідно з чинним законодавством. Свідок [PERSON] надала пояснення про те, що [PERSON] навчався у Запорізькому ліцеї Промінь з квітня 2021 року, прийшов навчатись у 10 клас. Маму дитини ніколи в ліцеї не бачили, [PERSON] привела баба. [PERSON] навчався погано, нічим не цікавився. У вересні 2021 року він не розпочав навчання у новому навчальному році в 11 класі. Приходила баба дитини та пояснила, що онук не хоче ходити в ліцей. Вона 4 рази виходила за місцем проживання [PERSON] , але ніхто не відчинив двері. [PERSON] був відрахований з навчального закладу. Відповідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради від 19.11.2021 року, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 41-42). З досліджених по справі доказів суд робить висновок, що відповідач по справі ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, а тому вона підлягає позбавлення батьківських прав. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, суд вважає їх обґрунтованими з таких підстав. Як роз`яснено у абз. 7 п. 16 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язків щодо утримання дитини. Згідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач не виділяє грошових коштів на утримання дитини, вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved