Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , АТ "СК"АРКС" (АТ "СК" АХА СТРАХУВАННЯ) про стягнення матеріальної шкоди у результаті ДТП та надання правової допомоги. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.11.2018 року [PERSON] уклала з АТ «СК» АХА СТРАХУВАННЯ», правонаступником якої є АТ «СК» «АРКС» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності Поліс № АК/9150639. 06 липня 2019 р. о 13.30 год. на одній із вулиць с. Новосамарка Окнянського району Одеської області [PERSON] після зупинки транспортного засобу марки "NISSAN " н/ з[NUMBER] , не вжила всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, що призвело до самовільного руху автомобіля і зіткнення з транспортним засобом марки "SSANG YONG" д/н [NUMBER] , який на праві приватної власності належить [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб "SSANG YONG" д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження у вигляді деформованого переднього правого крила, пошкодженого правого повторювача повороту, деформації передньої правої двері, пошкодження лакофарбового покриття задньої правої двері. [PERSON] по телефону повідомила свого страховика про настання страхового випадку. Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 10.09.2019 року [PERSON] , [INFO] визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративний штраф у розмірі 340 гривень. [PERSON] уклав 06.11.2018 р. з ТВД СК "Ю.С.АЙ" обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності Поліс №АМ/8435477. Позивач [PERSON] є приватним підприємцем та займається вирощуванням сільськогосподарської продукції. У липні місяці 2019 р. йшли жнива і йому вкрай необхідний був автомобіль для організації жнив, але через ДТП він не міг належним чином користуваися вказаним автомобілем, а Страховик не направляв свого представника для огляду транспортного засобу, тому 07.07.2019 р. [PERSON] уклав усний договір з ПП " [PERSON] " на ремонт транспортного засобу "SSANG YONG" д/н [NUMBER] . ПП " [PERSON] " у вкрай стислі строки відремонтував автомобіль "SSANG YONG" д/н [NUMBER] та надав накладну № 008, Акт виконаних робіт від 19.07.2019 р., а [PERSON] сплатив ПП " [PERSON] " за ремонт транспортного засобу кошти у сумі 20 800 грн.. Автомобіль "SSANG YONG" д/н [NUMBER] з 06.07.2019 р. по 19.07.2019 р. був в ремонті. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Кресюн В.А. була направлена претензія на адресу [PERSON] та АТ "СК" АРКС"( АТ "СК"АХА СТРАХУВАННЯ"). [PERSON] відповіді на претензію не надала. АТ "СК" АРКС" (АТ "СК"АХА СТРАХУВАННЯ") на претензію надала відмову на відшкодування відновлюваного ремонту автомобіля «SSANG YONG" д/н [NUMBER] , мотивуючи тим, що їй не було повідомлено про страховий випадок та не визвали їх представника для огляду транспортного засобу та визначення вартості шкоди та відновлювального ремонту. У зв`язку з тим, що [PERSON] та АТ "СК" АРКС"(АТ "СК"АХА СТРАХУВАННЯ") відмовилися сплачувати кошти на відновлювальний ремонт автомобіля та моральну шкоду, то позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив стягнути матеріальну шкоду, судові витрати понесені у справі та за явку позивача та його представника у судові засідання. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача АТ «СК «АРКС» (АТ «СК`АХА СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про перенесення судового засідання до закінчення воєнного стану, але ухвалою судді від 17.06.2022 року у задоволенні заяви було відмовлено. Стаття 10 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06 липня 2019 р. о 13.30 год на одній із вулиць с. Новосамарка Окнянського району Одеської області [PERSON] після зупинки транспортного засобу марки "NISSAN " н/з [NUMBER] , не вжила всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, що призвело до самовільного руху автомобіля і зіткнення з транспортним засобом марки "SSANG YONG" д/н [NUMBER] , який на праві приватної власності належить [PERSON] , в результаті чого транспортний засіб "SSANG YONG" д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження у вигляді деформованого переднього правого крила, пошкодженого правого повторювача повороту, деформації передньої правої двері, пошкодження лакофарбового покриття задньої правої двері. Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 10.09.2019 року [PERSON] , [INFO] визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУПАП та накладено адміністративний штраф у розмірі 340 гривень. Згідно вищевказаної постанови своїми діями [PERSON] вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП доведена. Позивач керував автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом [NUMBER] та реєстраційним документом на транспортний засіб [NUMBER] , а тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю "SSANG YONG" д/н [NUMBER] шляхом пред`явлення вимоги до відповідача, з вини якого завдано шкоду. Позивач не звертався до страховика і не одержував від нього страхове відшкодування, а враховуючи, що його право як потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір укладений на користь третіх осіб, то позовні вимоги про стягнення з страхувальника 20 800,00 грн. матеріального збитку підлягають задоволенню. Відповідно до статті 33 Закону №1961-IV страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП. У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону №1961-IV). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування. Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обовязків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом № 1961-IV, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин. Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Положеннями статті 988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Відповідно до положень пункту 6 частини першої статті 991 ЦК України, пункту 37.1.3. Закону страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Такі обов`язки потерпілого визначені статтями 33 та 33-1 Закону. Так, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (пункт 33.3. статті 33 Закону). Відповідно до пункту 33-1.1. статті 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Отже, невиконання потерпілим наведених обов`язків може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування лише в тому випадку, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] про настання події ДТП відразу в телефонному режимі повідмила АТ "СК "АРСК", а пізніше надіслала заяву. Позивач [PERSON] уклав усний договір з ПП " [PERSON] " на ремонт транспортного засобу, так як він є приватним підприємцем та займається вирощуванням сільськогосподарської продукції і йому дуже необхідний автомобіль. З 06.07.2019 року по 19.07.2019 року автомобіль "SSANG YONG" д.н.з. [NUMBER] знаходився на ремонті. Відповідно до накладної № 008 та акту виконаних робіт від 19.07.2019 року позивач сплатив ПП " [PERSON] " за ремонт транспортного засобу 20 800 гривень. На адресу відповідача [PERSON] та АТ "СК "АРСК" була направлена притензія, але [PERSON] відповіді не надала, а АТ "СК "АРСК" на претензію надала відмову на відшкодування відновлюючого ремонту. Встановивши ці обставини, суд дійшов висновку, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування потерпілому не ґрунтується на вимогах закону, оскільки матеріали справи не містять даних про невиконання останнім своїх обов`язків, які призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди. При цьому потерпілий, в силу норм Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Враховуючи вищенаведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що вина позивача у незбереженні транспортного засобу в пошкодженому вигляді відсутня, оскільки представником страхової компанії пошкоджений автомобіль не був оглянутий через неналежне повідомлення винної особи про страховика. Про даний страховий випадок відповідачу було відомо. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133, ст.137, ст.141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Кресюн В.А. надав правову допомогу позивачу, що підтверджується договором №30 про надання професійної правової допомоги від 27.12.2019 р. та квитанцією від 12.02.2020 року, згідно якої [PERSON] сплатив за надання правової допомоги 3 000 грн.. Також відповідно до квитанцій долучених до матеріалів справи позивач витратив кошти на бензин за явку представника до суду в сумі 1510,00 грн.. Зазначений розмір судових витрат підтверджений належними та допустимими доказами, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частинні стягнення матеріальної шкоди та надання правової допомоги з АТ «СК`АС» АХА СТРАХУВАННЯ» підлягають задоволенню, а в частинні стягнення з [PERSON] слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Outcome: partial