Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Джаз Ойл», у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2017 року по 24 вересня 2019 року в розмірі 48026,10 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 23 вересня 2019 року по 28 жовтня 2021 року в розмірі 205597 грн., а також інфляційну складову - компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за період з вересня 2019 року по вересень 2021 року в розмірі 7684,17 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 02.09.2017 по 23.09.2019 вона працювала в ТОВ «Джаз Ойл» на робочому місці в приміщенні автозаправної станції по [ADDRESS] на посаді касира. Звільнена була за власним бажанням. Заробітна плата за відпрацьований час перераховувалася працедавцем їй на банківську карту ПАТ АБ «Укргазбанк». За квітень 2019 року відповідач припинив виплачувати позивачу заробітну плату без будь-яких пояснень та припинив нараховувати податки та збори, у зв`язку з чим 23.09.2019 вона звільнилася з роботи за власним бажанням. Позивач вважає, що її середній заробіток становить 638,50 грн. Тому просить задовольнити її позов. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ЦПК. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань, до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 5 ст. 97 цього Кодексу передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч.1,2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. В силу ч.2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Згідно запису в трудовій книжці 02.09.2017 прийнята до ТОВ «Джаз Ойл» на посаду касира (наказ №172-к від 01.09.2017) та звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України 23.09.2019 згідно наказу №183-к від 23.09.2019. Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) позивачу [PERSON] відповідачем ТОВ «Джаз Ойл» була нарахована заробітна плата: з вересня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 12187,18 грн.; з січня 2018 року по грудень 2018 року на загальну суму 64723,85 грн.; з січня 2019 року по серпень 2019 року на загальну суму 44333,19 грн. Усього з вересня 2017 року по серпень 2019 року нараховано121244,22 грн., тому після відрахування податків (податок на доходи фізичних осіб 18% та військовий збір 1,5%, що становить 23642,62 грн.) фактично позивач мала отримати заробітну плату у сумі 97601,60 грн. Згідно виписки з особового рахунку позивача, відкритому у АБ «Укргазбанк», за період з 01.09.2017 по 16.08.2019 вбачається, що відповідачем на рахунок позивача здійснено виплати на загальну суму 75308,52 грн.(а.с.11-30). Отже, сума фактично недоотриманої заробітної плати за період з вересня 2017 року по серпень 2019 року складає 22293,08 грн. (97601,60 - 75308,52). При цьому суд враховує, що вирахування суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Відтак, на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата у сумі 27693,27 грн., яка після відрахування податків і зборів (19,5%) буде складати 22293,08 грн. Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) у вересні 2019 року заробітна плата позивачу не нараховувалась. Враховуючи факт перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем до 23 вересня 2019 року та відсутність відомостей про те, що позивач не виконувала роботу, обумовлену трудовим договором, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання заробітної плати до 23 вересня 2019 року, яка має розраховуватись, виходячи з середнього заробітку позивача з урахуванням кількості відпрацьованих днів. Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (надалі Порядок) середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100). Враховуючи наведене середньоденна заробітна плата позивача розраховується, виходячи з розміру заробітної плати за липень 2019 року та серпень 2019 року (два місяці, що передували місяцю звільнення) : (4097,41(заробітна плата за липень)+4766,11 (заробітна плата за серпень)) /45 (кількість робочих днів у липні та серпні 2019)=196,97 грн. Тому заробітна плата позивача за період з 02.09.2019 по 23.09.2019 складає 3939,4 грн. (196,97х20(кількість робочих днів). В силу ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 2 цієї статті передбачено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Джаз Ойл» в порушення вказаних вище правових норм не проведено розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП, при звільненні з роботи [PERSON] , а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованої заробітної плати за період з вересня 2017 року по 23 вересня 2019 року у сумі 31632,27 грн. (3939,4 + 27693,27). Зазначена сума заборгованості підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Статтею 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Як встановлено судом, середньоденний заробіток позивача складає 196,97 грн., тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні розраховується наступним чином: 196,97 грн. х 524 (кількість днів з 24.09.2019 по 28.10.2021) = 103212,28 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, суд виходить з наступного. За змістом ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12. Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Позивачем заявлено вимоги про нарахування компенсації за період з вересня 2019 року по вересень 2021 року, тому саме в межах цього періоду судом проводиться перерахунок. Судом встановлено суму заборгованості по заробітній платі - 31632,27 грн., яка після утримання 19,5% податків складає 25463,98 грн. Приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу за вересень 2019 року, розраховується шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Держстату), починаючи з жовтня 2019 і до вересня 2021 року включно, становитиме: 100,7%х100,1%х 99,8%х 100,2%х 99,7%х 100,8%х 100,8% х 100,3%х 100,2%х 99,4%х 99,8%х 100,5%х 101,0%х 101,3%х 100,9 101,3%х 101,0 %х 101,7%х 100,7%х 101,3%х100,2%х 100,1%х 99,8%х 101,2 = 114 %; Сума компенсації розраховується наступним чином: 25463,98грн х 114 % : 100 = 29028,94-25463,98 грн. = 3564,96 грн. Таким чином, враховуючи, що позивачем не в повному обсязі виплачено заробітну плату позивачу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2017 року по 23 вересня 2019 року з у сумі 31632,27 грн., середній заробіток за час розрахунку при звільненні у сумі 103212,28 грн., та компенсація за порушення строків виплати заробітної плати у сумі 3564,96 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 31632,27 грн. та компенсації за несвоєчасну виплату заробітну плату у сумі 3564,96 грн., за якими позивач звільнений від сплати судового збору, тому в цій частині судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 908 грн. За вимогу про стягнення середнього заробітку на суму 205597 грн. позивачем сплачено судовий збір у сумі 2055,97 грн., зазначену вимогу задоволено частково на суму 103212,28 грн., отже з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1032,12 грн., що буде пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial