Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

19.12.2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 1\~295,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19.04.2019 року становить 34\~654,20 грн. та складається з: заборгованості з суми позики у розмірі 18\~732,00 грн. та відсотків за користування позикою у розмірі 15\~922,20 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, розподілено судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позов обґрунтовано тим, що 10.06.2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав відповідачу грошову позику в розмірі 700 доларів США зі строком повернення до 10.01.2018 року. Передача коштів підтверджується розпискою, відповідно до якої [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплатити позикодавцю за кожний місяць користування коштами до повного погашення боргу 5 відсотків від суми позики. За договором поруки, укладеним між позивачем та [PERSON] , остання зобов`язалася відповідати за невиконання умов договору позики як солідарний боржник разом з [PERSON] . Відповідачі у встановлений договором позики строк кошти не повернули. На підставі викладеного, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.10.2020 року, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 1\~591,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 16.10.2020 року, становить 45\~068,45 грн., яка складається з суми боргу в розмірі 700 доларів США та процентів в розмірі 891,40 доларів США. 27.03.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позов та 03.11.2020 року на уточнений позов, в яких відповідач заперечував проти задоволення позову [PERSON] . Заперечення обґрунтовано тим, що під час виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання заочного рішення по даній справі, з [PERSON] стягнуто 8\~419,46 грн. Також [PERSON] частково погашено заборгованість в розмірі 7\~385,18 грн. Окрім того, проценти відповідно до договору позики не можуть нараховуватися після 10.01.2018 року, дати повернення коштів, визначеному в договорі позики. На підставі викладеного, просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою, постановленою 12.11.2020 року без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 09.02.2022 року представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні 09.02.2022 року відповідач [PERSON] позов визнав частково, просив позов задовольнити частково. У судовому засіданні 09.02.2022 року відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. У судове засідання 10.06.2022 року учасники справи не з`явилися. [PERSON] просила закінчити розгляд справи без її участі. Інші учасники справи про причини неявки не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши 09.02.2022 року представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що 10.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (а.с.11-12). Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передає, а [PERSON] приймає 700 доларів США з кінцевим терміном повернення до 10.01.2018 року та сплатою 60 % річних від залишку суми позики за користування коштами. Згідно з п. 1.2.1. договору позики проценти виплачуються щомісячно 10 числа до дня повернення позики. Отримання [PERSON] коштів за вказаним договором підтверджується його власноручною розпискою (а.с.6). 10.06.2017 року між [PERSON] (позикодавцем), [PERSON] (позичальником) та [PERSON] (поручителем) укладено договір поруки за договором позики грошових коштів між фізичними особами (а.с.13). Відповідно до умов договору поруки [PERSON] зобов`язалася відповідати перед [PERSON] за виконання [PERSON] всіх зобов`язань відповідно до договору позики від 10.06.2017 року, в тому числі зобов`язань з повернення суми позики, сплати процентів. За період з 09.07.2017 року по 21.01.2018 року [PERSON] повернуто [PERSON] 4\~993,22 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій: 09.07.2017 року на суму 954,77 грн.(а.с.47), 10.09.2017 року на суму 834,42 грн. (а.с.48), 10.12.2017 року на суму 2\~311,56 грн. (а.с.49), 11.01.2018 року на суму 475,38 грн. (а.с.53), 21.01.2018 року на суму 417,09 грн. (а.с.54). Таким чином, з урахуванням курсу НБУ станом на дати платежів, [PERSON] повернуто [PERSON] 185,23 доларів США. Інші надані [PERSON] дублікати квитанцій про перерахування коштів [PERSON] [PERSON] (а.с.50-52) суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні остання пояснила, що зазначені платежі не стосуються боргу за договором позики від 10.06.2017 року. У виконавчому провадженні № 60143243, відкритому за виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8\~419,46 грн. (а.с.86), що за курсом НБУ станом на дату закінчення виконавчого провадження (а.с.85), тобто 26.03.2020 року, становить 301,13 долар США. Таким чином, враховуючи, що договором позики передбачено повернення процентів до 10 числа місяця, повернуті позикодавцю [PERSON] в загальному розмірі 486,36 доларів США, є погашенням процентів за договором позики. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за договором позики від 10.06.2017 року становить 700 доларів США основного боргу та 891,40 доларів США процентів, розрахованих станом на 16.10.2020 року наступним чином: 39 місяців * 5 відсотків від основної суми боргу, тобто 35 доларів США, з вирахуванням сплаченої суми за курсом НБУ станом на 16.10.2020 року в розмірі 473,60 доларів США. Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено\~статтею 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до частин першої та другої\~статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог до відповідачів та стягнення з них солідарно суми основного боргу в розмірі 700 доларів США, та відсотків, нарахованих по 16.10.2020 року, з вирахуванням добровільно сплачених сум, розрахованих за курсом НБУ на дату платежів та стягнутої у виконавчому провадженні суми, розрахованої за курсом НБУ на дату закінчення виконавчого провадження, в розмірі 878,64 доларів США, а всього 1\~578,64 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 16.10.2020 року (28,34 грн. за один долар США) становить 44\~738,66 грн. Щодо правомірності нарахування процентів після 10.01.2018 року, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, сторонами договору позики погоджено процентну ставку в розмірі 60 процентів річних та порядок їх сплати, а саме щомісяця 10 числа до дня повернення позики. Таким чином, сторонами договору погоджено нарахування відсотків до дня повернення позики. Однак, як встановлено у судовому засіданні відповідач позику станом на 16.10.2020 року не повернув, тому суд дійшов висновку про правомірність нарахування відсотків на залишок суми позики після 10.01.2018 року відповідно до умов договору позики. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду по справі № 913/11/18 від 13.12.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 704,80 грн. в рівних частках, тобто по 352,40 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial