Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач, 09 грудня 2021 року звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить: визнати незаконним і скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №12 від 16 липня 2021 року, в частині зняття його зі складом сім`ї 3 (три) особи з черги обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень; скасувати пункт наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 19 липня 2021 №1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини [NUMBER] та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині [NUMBER] », яким його зі складом сім`ї 3 особи (в тому числі він), знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень; зобов`язати відповідача поновити його, зі складом сім`ї, а саме: дружина [PERSON] , 1972 року народження, син [PERSON] , 1992 року народження, на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та в черзі обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. Вимоги обґрунтував тим, що перебував на військовій службі в Збройних Силах України та був звільнений наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил\~України від 10 червня 2020 року №77 із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. Наказом командира в/ч А0307 від 26 червня 2020 року №124 його виключено із списків особового складу частини. Вислуга років в ЗС складає 25 років 01 місяць 19 днів (календарна). З 02 квітня 2003 року перебував на квартирному обліку у військовій частині A 1201. Рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформленого протоколом №12 від 16 липня 2021 року, його зі складом сім`ї 3 особи (в тому числі він), знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. На підставі вказаного рішення командиром військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) видано наказ від 19 липня 2021 року №1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених у запас або відставку військової частини А 1201 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині [NUMBER] », яким його зі складом сім`ї 3 особи (в тому числі він), знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. Рішення житлової комісії прийняте з посиланням на забезпеченість позивача житловою площею за нормою згідно з розділом І п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 №626, а також відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 №370/2/5240, в якому зазначено, що особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов. Посилання на будь-які норми чинного законодавства, які б мотивували прийняття такого рішення житлової комісії, відсутні.Також відсутні посилання на умови та будь-які відповідні роз`яснення житлової комісії чому його та членів його сім`ї знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. Аналогічний за змістом є і оскаржуваний наказ, в якому, зокрема, є посилання на виконання вимог наказу Міністерства Оборони України №380 від 16 липня 2021 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Таким чином, рішення житлової комісії та наказ, що оскаржуються, винесені без жодних правових підстав, посилання на норми діючого законодавства та жодного мотивування відповідних дій, окрім посилання на вищезазначений лист-роз`яснення, який не є нормою права, а тому не може бути підставою для прийняття такого рішення, Крім того, вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 25 років 01 місяць 19 днів , на квартирному обліку він перебував з 03 квітня 2003 року, а відтак у відповідача взагалі були відсутні правові підстави для прийняття зазначених рішень. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Представником відповідача, 10 січня 2022 року на позовну заяву подано відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та вказав, що оскаржуване позивачем рішення житлової комісії прийнято з посиланням на лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року №370/2/5240. Зазначений лист повністю відповідає низці нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері забезпечення військовослужбовців службовими жилими приміщеннями, а також роз`яснює, що житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне військовослужбовцям для отримання жиле приміщення, надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби. На сьогоднішній день житловий фонд військового містечка №3 перебуває у державній власності в особі МОУ та в оперативному управлінні квартирно-експлуатаційного відділу м.Кропивницький, складається з одного гуртожитку на 11 кімнат та 17 житлових будинків на 173 квартири, з яких лише 19 квартирам рішенням органів виконавчої влади надано статус житлового житла, у зв`язку з чим житловий фонд містечка №3, в якому не визначено статус службового житла, відноситься до категорії житла, що надається для постійного користування і може бути приватизоване у встановленому порядку. Тобто, питання щодо забезпечення постійним житлом військослужбовців запасу мешканців військового містечка №3, які зареєстровані та проживають у квартирах, що відповідають санітарно-технічним нормам, слід вирішувати шляхом реалізації права громадян в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Також зазначеним листом встановлено, що особи, які забезпечені житлом для постійного користування, яке відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, втрачають право на перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Так, позивач зі складом сім`ї три особи зареєстрований в квартирі, що відноситься до фонду житлового містечка №3. Фактично у квартирі проживає дві особи. Зазначена квартира має дві кімнати загальною площею 44,60 м?, житлова площа складає 28,5м?, а тому фактично на кожну особу, яка проживає у цій квартирі, припадає 14,2 м? житлової площі, у зв`язку з чим зазначене житло повністю відповідає санітарно-технінчим вимогам відповідно до постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року №626. Крім того, розмір житлової площі на кожну особу є більшим на 6,4м?. Квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач, підпадає під категорію житла, що надається для постійного користування і за бажанням може бути приватизована. Оскільки позивач забезпечувався житлом для постійного користування, проживання за рахунок Міністерства оборони України, яка відповідає як санітарно-технічним нормам, так і нормам, що встановлюють розмір мінімальної житлової площі на одну особу, тому оскаржувані рішення житлової комісії та наказ командира військової частини А1201 відповідають вимогам чинного законодавства. Позивачем, 10 січня 2022 року подано відповідь на відзив, у якому вказано на неправомірність посилання представника відповідача, що квартира, у якій проживає позивач, може бути приватизована, оскільки рішенням Коституційного Суду України визнано, що не підлягають приватизації квартири (будинки), розташовані на територіях військових поселень, до яких також відноситься житлове містечко №3, розташоване на території військової частини А1201, яка має статус потенційно небезпечного об`єкта. Тобто, житловий фонд військового містечка №3 призначений виключно для розміщення військовослужбовців і працівників ЗСУ, які здійснюють охорону та забезпечують життєдіяльність об`єкта, та не може надаватися як житло для постійного проживання. Крім того, підставою для користування жилим приміщенням в будинках державного фонду є договір найму, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення. Проте, ордер на вселення до квартири позивач не отримував, відповідний договір найму з ним не укладався. Дослідивши матеріали справи та матеріали облікової справи Ярового С.В., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач Яровий С.В. з 01 серпня 1988 року до 26 червня 2020 року проходив військову службу в Збройних Силах України. Перерва у військовій службі з 05 серпня 2009 року до 11 травня 2016 року. Звільнений у відставку наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу ) від 10 червня 2020 року №77, за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини А1201 від 26 червня 2020 року №124 позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 26 червня 2020 року. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 21 червня 2020 року складає 25 років 01 місяць 19 днів у календарному обчислені. Відповідно до витягу з протоколу спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету військової частини А1201 №3 від 03 квітня 2003 року позивача складом сім`ї три особи було поставлено на квартирний облік. У зв`язку зі звільненням у запас та виключенням зі списків особового складу частини, яке мало місце у 2009 році, Яровий С.В.Ю рішенням житлової комісії Черкаського гарнізону від 12 травня 2011 року поставлений в чергу для позачергового отримання житлової площі зі складом сім`ї з трьох осіб. 28 травня 2015 року рішенням житлової комісії Черкаського ОВК №439, Ярового С.В. разом з сім`єю знято з черги на поліпшення житлових умов із виключенням із списків. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2018 року, позивача із сім`єю у складі трьох осіб поновлено на квартирному обліку у військовій частині А1201 у списках осіб, що мають право на поліпшення житлових умов з 03 квітня 2003 року. Згідно з протоколом №5 засідання житлової комісії військової частини А1201 від 04 травня 2018 року, Ярового С.В. на підставі заяви від 14 березня 2018 року №393 та наданих документів, відповідно рішенню Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року та Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2018 року поновлено на обліку для поліпшення житлових умов у Кіровоградському гарнізоні з 03 квітня 2003 року та внесено у списки осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень у Кіровоградському гарнізоні з 04 травня 2018 року, зі складом сім`ї 3 особи, а саме: дружина - [PERSON] , [INFO] , син Яровий П.С., [INFO] . Наказом командира військової частини [NUMBER] (з основоної діяльності) від 12 серпня 2020 року №1469, підполковника Ярового С.В. поставлено на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03 квітня 2003 року у зв`язку зі звільненням з військової служби у відставку з іншої військової частини з наступникм складом сім`ї, а саме дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . В періоди з 1993 року по 2011 роки, з 22 вересня 2016 року і по теперішній час Яровий С.В. зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Будинок, у квартирі якого мешкає позивач, знаходиться на території військової частини А1201. Квартира складається з 2 кімнат, житловою площею 44,32?/43,62 м?, розташована на 4 поверсі 4 поверхового будинку, який належить КЕВ м.Кропивницький. Рахунок відкритий на ім`я позивача, благоустрій дома водопровід, каналізація, центральне опалення, ванна, газ. Технічний стан будинку та характеристика приміщення задовільні. Рішенням житлової комісії військової частини А1201\~від 16\~липня 2021\~року,яке оформлене протоколом №12 (п.7), позивача зі складом сім`ї три особи, а саме дружина Ярова Т.М., син Яровий П.С., знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у зв`язку із забезпеченням житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року №370/2/5240. На підставі даного рішення житлової комісії командиром військової частини [NUMBER] видано наказ №1247 від 19 липня 2021 року (п.4), яким у зв`язку із забезпеченням позивача житловою площею за нормою згідно з розділом 1 п.3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року №626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року №370/2/5240, позивачазі складом сім`ї три особи знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. За період військової служби та після звільнення з неї позивач постійним житлом не забезпечувався, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, не виплачувалася. Відомостей про те, що позивачем чи членами його сім`ї використано право на безоплатну приватизацію житла, або ж набуття його у власність іншим чином, матеріали справи не містять. Як визначено статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з абз.1, 4 ч.1 ст.12 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Відповідно до абз.1 ч.9 ст.12 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у тому числі звільнених, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На виконання приписів вищевказаної статті закону постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок №1081). Згідно з п.3 Порядку №1081 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку №1081. Пунктом 30 Порядку №1081 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому вказаний пункт Порядку №1081 не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках. Відповідно до п.21 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 (далі Інструкція №380) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач, як військовослужбовець, на час звільнення у запас мав вислугу понад 20 років, перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов з 03 квітня 2003 року, а з 04 травня 2018 року на обліку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. Був знятий з квартирного обліку рішенням житлової комісії військової частини А1201, оформленим протоколом №12 від 16 липня 2021 року, та виданим на підставі цього рішення наказом командира військової частини А1201 №1247 від 19 липня 2021 року. При цьому, за час перебування на військовій службі та після звільнення з неї у відставку, позивач не реалізував своє право на житло, передбачене ч.1 ст.12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства свідчить про те, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку відсутні, а право позивача на отримання житла, гарантоване державою, є порушеним. Суд відзначає, що забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну тривалу військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямоване на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу та під час її проходження, позивачу державою було гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України. Доводи представника відповідача щодо правомірності зняття позивача разом із сім`єю з обліку судом відхиляються з наступних підстав. Так, представник відповідача вказує, що позивач забезпечений житлом за рахунок Міністерства оборони України, яке відповідає як санітарно-технічним нормам, так і нормам, що встановлюють розмір мінімальної житлової площі на одну особу, що і стало підставою для зняття позивача з обліку відповідно до листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року №370/2/5240. Крім того, представник відповідача з урахуванням цього листа-роз`яснення, посилається на те, що квартира, в якій зареєстрований та проживає позивач, підпадає під категорію житла, що надається для постійного користування і за бажанням може бути приватизована, і це дає підстави стверджувати, що позивач забезпечений житлом. Разом з цим суд констатує, що згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. У правовій системі України нормативно-правовий акт є основним джерелом права. Нормативно-правові акти поділяють на закони та підзаконні нормативно-правові акти. Оскільки зазначений вище лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року №370/2/5240 не є нормативно-правовим актом, обставини, викладені в такому листі та які стали підставою для видання оскаржуваних рішення та наказу, повністю суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ЖК УРСР, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також іншим нормативно-правовим актам, виданим на виконання цих норм Закону, тому вказані у цьому листі роз`яснення не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору. Крім того, згідно з п.3 Порядку №1081 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом. Суд зазначає, що обов`язок держави перед згаданою категорією військовослужбовців виконується та припиняється саме фактом надання постійного житла (чи грошової компенсації за нього), а не формальним правом на приватизацію такого житла. При цьому, статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначено, що жилі приміщення для постійного проживання або грошова компенсація надаються військовослужбовцям один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Згідно зі ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Всі умови, які відповідають нормам законодавства для отримання житла за загальною та позачерговою чергами позивачем дотримано, і, як зазначалось вище, позивача із родиною поставлено на квартирний облік у загальній та позачерговій чергах. З 1993 року по 2011 роки та з 22 вересня 2016 року і по теперішній час позивач зареєстрований та проживає разом зі своєю сім`єю у квартирі, яка відноситься до фонду житлового містечка військовій частині А1201, заселений у вказану квартиру у зв`язку з проходженням військової служби. Як вказано у відзиві на позовну заяву, квартира не є службовим житловим приміщенням, а підпадає під категорію житла, що надається для постійного користування і за бажанням може бути приватизована відповідно до встановленого порядку. З огляду на те, що квартира підпадає під категорію житла, що надається для постійного користування, вона може бути приватизована, однак відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» це є правом громадянина, а не його обов`язком. Як встановлено судом, позивач правом на приватизацію вищевказаної квартири не скористався і такого бажання не виявляв, тому відсутні підстави вважати, що маючи право на приватизацію, особа забезпечена житлом. Крім того, згідно з ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Таким чином, відсутність відповідного рішення органу приватизації дає підстави вважати, що позивач не забезпечений житлом. При цьому, стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначає, що жилі приміщення для постійного проживання або грошова компенсація надаються військовослужбовцям один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Також, відповідно до Порядку №1081, на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім`я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі. Аналогічні положення також закріплені й в Інструкції №380, згідно з якою затверджений список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Як встановлено судом, рішення про надання житла позивачу не ухвалювалося, ордер на постійну житлову площу для вселення в надане житлове приміщення йому не видавався, а відтак житловою площею позивач не забезпечений. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що фактично забезпечення житловою площею позивача не відбулося, представником відповідача відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надано і таких в судовому засіданні не здобуто. Оскільки при зарахуванні позивача на квартирний облік на отримання житла та перебування його на квартирному обліку порушень позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на час звільнення він перебував на обліку для поліпшення житлових умов як у загальній чергі, так і у позачерговій, календарна вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні, тому суд дійшов висновку про незаконність дій відповідача щодо зняття позивача разом із сім`єю з квартирного обліку та про наявність правових підстав для задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 908 грн., сплачений ним за подання даного позову до суду.

Outcome: approved