Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

30.03.2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в якому просив розірвати договір оренди належної йому на праві власності земельної ділянки від 01.11.2006 року, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить земельна ділянка площею 4,9121 га, яка знаходився в межах Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області і була надана свого часу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 4825483800:01:000:0033. 01.11.2006 року [PERSON] уклав договір оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» терміном на 50 років. Договір зареєстровано в книзі державної реєстрації договорів оренди землі по Кумарівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2007 року за № 040702200244. Відповідно до п. 9 Договору оренди щорічний розмір орендної плати складає 840 грн. на день укладення договору. Орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі (п. 11 Договору). Однак відповідач порушує умови договору оренди, так як за 2020-2021 роки не сплачує орендну плату, що на переконання позивача свідчить про систематичність її невиплати Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішення суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених цим договором та законодавством. Відповідно до ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Доказами несплати орендної плати є відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків. Так позивачу за 2020 рік була нарахована орендна плата в розмірі 7329,19 грн., з якої виплачено 0 грн., утримані податки в сумі 1319,25 грн. За 2021 рік орендна плата не нарахована та не виплачена. Загальна сума заборгованості по орендній платі за 2020-2021 роки після утримання податків складає 12019,50 грн., яка не виплачена без поважних причин. За наведеного позивач просить розірвати договір оренди землі, зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку позивачу в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання передачі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність. Представник позивача у своїй заяві підтримала позов та просила його задовольнити а представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні посилаючись на викладене у письмовому відзиві на позов. Представник відповідача у відзиві послався на відсутність порушень умов договору та законодавства по викладеним у позові вимогам. Представник відповідача вважає, що викладені позивачем в позовній заяві обставини свідчать про недобросовісну поведінку позивача, оскільки його дії щодо дострокового розірвання Договору оренди землі з Агрофірмою суперечать попередній поведінці щодо прийняття виконаного за Договорами оренди землі із Агрофірмою, зокрема, отримання орендної плати за попередні роки. Звертає увагу суду на той факт, що позивач обізнаний про нарахування орендної плати по Договору оренди землі з Агрофірмою, оскільки не заперечує цей факт у позовній заяві. Крім того, щодо отримання орендної плати за 2020 рік відповідачем було направлено на адресу позивача 26.04.2021 року № 444 відповідний лист (додається). Водночас позивач на переконання відповідача умисно створює умови щодо дострокового розірвання Договору оренди землі з Агрофірмою. За приписами ч. 1 ст.613 ЦК України Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочено на час прострочення кредитора. З огляду на викладене, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було позбавлене можливості здійснити виплату орендної плати за оскаржуваним Договором оренди землі з Агрофірмою за 2020-2021 роки. За приписами пункту 42 Договору оренди землі з Агрофірмою сторона яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. При цьому, позивачем не доведено, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у строк 2020-2021 роках чинились будь-які перешкоди для отримання позивачем в ТОВ «Агрофірма Корнацьких» орендної плати, а від так, неотримання орендних платежів позивачем викликано саме внаслідок поведінки позивача і не пов`язане з неправомірними діями ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.11.2006 року між [PERSON] , як орендодавцем, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», як орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Договір було укладено на строк 50 років терміном до 31.12.2056 року. У п. 9 спірного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю або його уповноваженому представнику готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Верховний Суд України у своїй постанові № 6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, зазначив, що аналіз вищезазначених норм Закону дає підстави для висновку про те, що розірвання договору оренди вимагає систематичної несплати орендної плати. Суд вважає, що позивач в даному випадку не довів, що орендна плата за договором оренди землі не отримана ним саме з вини відповідача. Позивач не надала документальних підтверджень відмови відповідача виплачувати їй орендну плату за землю та не довела існування відкритого на її ім`я банківського рахунку, на який відповідач, відповідно до вимог п. 9 договору оренди міг перерахувати орендну плату. Позивач не заперечує наявність заборгованості по орендній платі проте наголошує на тому, що не мав та на даний час не має можливості виплатити її через те, що позивач або його представник не отримує її з каси підприємства та не надає відповідачу реквізити свого банківського рахунку, на який відповідач міг би перерахувати кошти, як це визначено у п. 9 Договору. Іншого порядку розрахунку сторони не погоджували. З доданого до відзиву листа від 26.04.2021 року вбачається, що відповідач письмово повідомляв позивача про те, що підприємством нараховано по орендну плату за 2020 рік та сплачено до бюджету відповідні податки. Позивачу запропоновано у будь-який зручний час у робочий день прибути до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та отримати нараховану по договору орендну плату, або надати актуальні дані банківського рахунку на який слід перерахувати кошти. Попереджено, що у разі відмови (неотримання)орендної плати, настають наслідки, передбачені ст. 613 ЦК України. Статтею 96 ЗК України встановлено обов`язок землекористувачів своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пп. "в" частина 1). Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Законом України від 12.02.2015 року N 191-VIII, який набрав чинності 05.04.2015 року, у частині другій ст. 21 Закону України "Про оренду землі" слово "форма" замінено словом "умови" Пунктом 11 договору оренди землі від 01.11.2006 року встановлено, що орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором (ст. 9) встановлено наступні умови виплати орендної плати, а саме: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю або його уповноваженому представнику готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця Отже у разі ненадання орендодавцем орендарю реквізитів банківського рахунку, на який слід перераховувати орендну плату, орендодавець прийняв на себе обов`язок отримувати орендну плату готівкою із каси орендаря. Відповідач вчасно нарахував орендну плату за 2020 рік та сплатив податки з цієї суми ( у ІV кварталі 2020 року), про що свідчить додана позивачем відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивача. Крім того відповідач звертався до позивача з вищенаведеним листом, в якому повідомляв про необхідність отримання орендної плати. Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13.02.2013 р. у справі N 6-170цс12). На переконання суду відповідач доклав всіх зусиль для виконання зобов`язання в частині виплати орендної плати та надав докази на їх підтвердження. Позивач, в свою чергу не надав суду доказів звернення до відповідача з приводу невиплати йому орендної плати, доказів повідомлення відповідача про відкриття банківського рахунку для виплати орендної плати та доказів виконання свого обов`язку отримати орендну плату в касі підприємства. Враховуючи, що відповідачем доведена відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати у строки, встановлені договором оренди, суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині розірвання договору оренди немає. Враховуючи те, що вимоги про повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати викладені в позові (у мотивувальній його частині), як похідні від розірвання договору оренди, то у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed