Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є споживачем послуг, які надаються Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] . За період з 01.10.2015 року по 31.10.2021 року за послугу із централізованого опалення та гарячого водопостачання у відповідача утворилась заборгованість у сумі 48 851,46 грн., у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою. 31.03.2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи у судовому засіданні. У судові засідання, призначені на 25.05.2022 року та 04.07.2022 року відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відзиву на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавала. Представник позивача у позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до статуту Концерну «МТМ», основною метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на договірних засадах.\~Договори про\~надання житлово-комунальних\~послуг укладаються\~відповідно до\~типових або\~примірних договорів,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України\~або іншими\~уповноваженими законом\~державними органами\~відповідно до\~закону.\~Такі договори\~можуть затверджуватися\~окремо для\~різних моделей\~організації договірних відносин\~(індивідуальний договір та\~колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» також передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Згідно електронного Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого 31.03.2022 року, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води, на [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким позивач здійснював облік у зв`язку з відсутністю укладеного договору. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. У період з 01.10.2015 року по 31.10.2021 року оплата за надані послуги відповідачем не здійснювалася, а тому станом на 01.11.2021 року сума накопиченої непогашеної заборгованості склала 48\~851, 46 грн., що підтверджується доданим до позову розрахунком. Згідно пояснень, викладених у позові та не спростованих відповідачем, жодних заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем, крім того, відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялись. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що у нього відсутній борг перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved