Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг №562815/3304725 від 30.11.2018 року у розмірі 37 055 грн. 19 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн., зазначаючи, що 30.11.2018 року з відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої послуги. Відповідно до правил, та на підставі заяви-анкети на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачі кредитної картки сторонами погоджено максимальний (граничний) розмір кредитного ліміту на картковому рахунку відповідача в розмірі 30000 грн. зі строком користування в 36 місяців та відсотковою ставкою 36% відсотків річних. Відповідачем порушені умови кредитного договору. Відповідач не повертає кредит у строки передбачені графіком, не сплачує проценти за користування кредитом. З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу лист-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, проте відповідач заборгованість не сплатив. Станом на 07.12.2021 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 37\~055,19 грн. та складається з наступного: 3632,89 прострочена заборгованість за кредитом; 26366,96 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 748,86 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6306,48 - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Чутівський районний суд Полтавської області від 25 травня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, про свідчить повідомлення про отримання поштового відправлення, особисто під підпис 07.06.2022 року. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 30.11.2018 року АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №562815/3304725. Згідно до заяви анкети від 10.09.2020 року на відкриття поточного карткового рахунку та видачі кредитної картки банк надає позичальнику кредит у сумі 30000,00 грн. для особистого користування строком на 36 місяців. Відсоткова ставка у пільговий період становить 0,01%, річна відсоткова ставка становить 36%. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1050 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Досліджені докази, зокрема виписки по картковому рахунку, вказують на те, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 07.12.2021 року позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу заборгованість у розмірі 37\~055,19 грн., яка складається з наступного: 3632,89 прострочена заборгованість за кредитом; 26366,96 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 748,86 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6306,48 - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved