Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 17.06.2008 р. між позивачем та ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», укладено договір №КРМ.192.VGRC-202/12-207, відповідно до якого позивачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі не більше 25000 грн. строком до 15.06.2009 р. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 19.02.2021 р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1944. Про виконавчий напис нотаріуса позивачу стало відомо 02.04.2021 р. після отримання відповіді від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. на заяву позивача з проханням надіслати матеріали виконавчого провадження №64660516. Так, 01.03.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1944 вчиненого 19.02.2021 р., яким запропоновано стягнути заборгованість у сумі 13026,64 грн. за кредитним договором №КРМ.192.VGRC-202/12-207. За таких обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.02.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №1944, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суми заборгованості у розмірі 13026,64 грн. Провадження у справі відкрито 08.12.2021 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву не подавав. Треті особи не скористались правом надати пояснення по суті спору та будучі повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явились. За таких обставин, з огляду на положення ст. 223,280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, їх представників, провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи на надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни 04.12.2020 р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5783, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №066540024 від 28.12.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач. Стягнення заборгованості за виконавчим написом № 1944 від 19.02.2021 року, проводиться за період з 04.07.2019 року по 02.02.2021 року. Сума заборгованості складає 12376,64 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 7345,59 грн., сума заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1391,12 грн., строкова заборгованість за комісією становить 447,50 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3192,43 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та не чинною з дня її прийняття. Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.02.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису відбулось з недотриманням умов їх вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 15.04.2020 по справі № 158/2157/17. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача належним чином доведено обставини, з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved