Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» 30.08.2021 року звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 199 470,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2992,06 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.07.2008 року сторони уклали кредитний договір № 490081462 (а.с.5). Згідно з пунктом 2 розділу №1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави на наступних умовах:сума кредиту та валюта кредиту - 26 091,70 (двадцять шість тисяч дев`яносто один долар США 70 центів), номінальна процентна ставка - 17,25% річних, дата остаточного повернення кредиту - 08.07.2015 року. Банк виконав свої зобов`язання, однак позичальник у встановлений строк не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, через що банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року по третейській справі №2393-3/160/11 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №490081462 у сумі 611292,87 грн. та судових витрат - третейського збору в сумі 100,00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2011 року у справі №6-5704/11 вирішено видати ПАТ «Альфа- Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській Гомадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року (а.с.12). Наразі виконавчий лист №6-5704/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк» на виконанні в органах Державної виконавчої служби та у приватних виконавцях не перебуває. Станом на дату подання цього позову Позичальник не виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року по третейській справі №2393-3/160/11, не погасив заборгованість за кредитним договором №490081462 від 08.07.2008 року в розмірі 611 292,87 грн. Ухвалою суду від 06.09.2021 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін (головуючий суддя Войтенко Ю.В.) (а.с. 23). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2022 року розподілено згадану справу головуючому судді - Ключнику А.С. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦПК України справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалою суду від 09.05.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 63-64). Ухвалою суду від 09.05.2022 року відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 09.02.2022 р. відповідачем було надіслано відзив по справі, в якому останній не погоджується із позовними вимогами і вважає їх необґрунтованими, оскільки сума заборгованості відповідача перед позивачем на підставі кредитного договору №490081462 від 08.07.2008 у розмірі 611 292,87 грн. не є безспірною та не підтверджується належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги на думку відповідача не підлягають задоволенню (а.с. 37-42). Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2008 року сторони уклали кредитний договір № 490081462 (а.с.5). Згідно з пунктом 2 розділу №1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави на наступних умовах:сума кредиту та валюта кредиту - 26 091,70 ( двадцять шість тисяч дев`яносто один долар США 70 центів), номінальна процентна ставка - 17,25% річних, дата остаточного повернення кредиту - 08.07.2015 року. Банк виконав свої зобов`язання, однак позичальник у встановлений строк не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, через що банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року по третейській справі №2393-3/160/11 задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №490081462 у сумі 611292,87 грн. та судових витрат - третейського збору в сумі 100,00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2011 року у справі №6-5704/11 вирішено видати ПАТ «Альфа- Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській Гомадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року (а.с.12). Наразі виконавчий лист №6-5704/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк» на виконанні в органах Державної виконавчої служби та у приватних виконавцях не перебуває. Станом на дату подання цього позову Позичальник не виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року по третейській справі №2393-3/160/11, не погасив заборгованість за кредитним договором №490081462 від 08.07.2008 року в розмірі 611 292,87 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 7.1. Кредитного договору встановлено, що цей договір діє до повного повернення Позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання Позичальником будь-яких інших грошових зобов`язань, прийнятих ним на себе згідно з умовами цього Договору. За змістом ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом ч.1-2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У Постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 року у справі №918/329/16 стверджується, що правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ст.625 цього кодексу, за час прострочення. У Постанові від 10.04.2018 року у справі №914/1033/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, що відповідач досі не виконав рішення Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року по третейській справ №2393-3/160/11 про стягнення заборгованості з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №490081462, продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що порушує право стягувача на мирне володіння своїм майном, позивач має право на отримання суми боргу за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення. Відповідно до заборгованості за договором №490081462 від 08.07.2008 року за статтею 625 ЦК України загальна заборгованість [PERSON] в період з 12.08.2018 року по 12.08.2021 року складає 199 470,35 грн., а саме: 54 877,95 грн. - 3% річних, 144 592,40 грн. - інфляційні витрати. У Постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18 зазначається, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором №490081462 від 08.07.2008 року в розмірі 199 407,35 грн., що свідчить про неналежне виконання останнім умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 992,06 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved