Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Представник позивач адвокат Діордієв Олексій Сергійович, який діє в інтересах фізичної особи-підприємця [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ФОП [PERSON] заборгованість у розмірі 7000,00 грн., 357,01 грн. інфляційних витрат, 142,68 грн. 3% річних, пеню сумі 2240,20 грн., штраф у розмірі 20% від загальної вартості Договору в сумі 5720,00 грн., та судові витрати в сумі 5908,00 гривень, посилаючись на те, що 22.03.2021 року між ФОП [PERSON] і [PERSON] було укладено договір №78-06243 предметом якого є виготовлення т встановлення металопластикових конструкцій, наведених у Специфікації, у порядку і строки визначенні п.1.1. цього договору. Між позивачем та відповідачем було укладено саме змішаний договір, який включає в себе елементи договору поставки та елементи договору підряду. Відповідно до договору загальна вартість складає 28600,00 гривень. Згідно пунктів 3.1.1, 3.1.2. зазначеного договору, Покупець сплачує Продавцю авансований платіж у розмірі 14000,00 гривень, а кінцева оплата в розмірі 14600,00 гривень здійснюється в день встановлення металопластикових конструкцій. Відповідач сплатила 26.03.2021 року аванс у сумі 14000,00 гривень, та 06.05.2021 року 7600,00 гривень. 09.04.2021 року позивач виконав свої зобов`язання за договором здійснив доставку та встановлення продукції за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня сторони підписали акт приймання-передачі на доставлену та встановлену продукцію. Тобто, відповідачем було підтверджено належне виконання позивачем послуг, про що свідчить підпис відповідача. 19.08.2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію щодо сплати сум заборгованості, однак відповідач відповіді на претензію не надала. Незважаючи на спроби позивача врегулювати спір в позасудовому порядку, відповідачем досі не сплачено суму заборгованості. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості та судові витрати. Позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав викладене в позовній заяві, а також просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання, призначенні на 28.02.2022 року і 29.06.2022 року, відповідач, будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.12.201 року, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем основним видом діяльності є діяльність посередників у торгівлі деревинною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (а.с.15). 22.03.2021 року між ФОП [PERSON] (виконавець) і [PERSON] (замовник) було укладено договір №78-06243 предметом якого є виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій (а.с.6). Відповідно до акту приймання-передачі на доставку та встановлення продукції від 09.04.2021 року до договору №78-06243 позивач виконав свої зобов`язання за договором здійснив доставку та встановлення продукції за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1934 від 26.03.2021 року відповідачем сплачено суму 14000,00 гривень (а.с.9). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №3297 від 06.05.2021 року відповідачем сплачено суму 7600,00 гривень (а.с.10). Згідно акту звірення взаємних розрахунків станом на 16.08.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] , остання не здійснила оплату у розмірі 7000,00 гривень (а.с.11). Відповідно до п.1.1 предметом договору є виконання робіт по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій. На підставі п.2.1 вказаного договору загальна вартість договору складає 28600,00 гривень. Згідно пунктів 3.1.1, 3.1.2. зазначеного договору, Покупець сплачує Продавцю авансований платіж у розмірі 14000,00 гривень, а кінцева оплата в розмірі 14600,00 гривень здійснюється в день встановлення металопластикових конструкцій. Відповідно до п.7.1. вказаного договору за несвоєчасне виконання зобов`язань, передбачених п. 3.1. покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не менше 1% вартості товару за кожний день прострочення його виконання. У разі затримки розрахунку понад 14 днів покупець на вимогу продавця додатково сплачує штраф у розмірі 20% від загальної вартості договору. Отже, позивач ФОП [PERSON] виконав свої зобов`язання згідно Договору №78-06243 від 22.03.2021 року по виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій у повному обсязі і у належний строк. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. На підставі ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушила свої зобов`язання за договором №№78-06243 від 22.03.2021 року про виготовленню та встановленню металопластикових конструкцій, частково не сплатив суму вартості наданих послуг, передбачених в предметі цього договору, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованість у розмірі 7000,00 грн., 357,01 грн. інфляційних витрат, 142,68 грн. 3% річних, пеню сумі 2240,20 грн., штрафу у розмірі 20% від загальної вартості Договору в сумі 5720,00 грн., та судові витрати в сумі 5908,00 гривень. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання від 01 жовтня 2014 року по справі №6-113 цс 14, будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, враховуючи характер правовідносин між сторонами, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті втрати від інфляційних процесів за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року. За розрахунком, зробленим представником позивача, втрати від інфляційних процесів за період квітня 2021 року листопад 2021 року складає 357,01 гривень, а 3 % річних 142,68 гривні. До розрахунку пені за період 10.04.2021 року по 10.10.2021 року відповідно до 2 ставок НБУ за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 2240,20 гривень. Згідно розрахунку штрафу передбаченого п.7.1. договору він складає 5720,00 гривень. Враховуючи період за який проведено розрахунок, час звернення до суду, суму грошового зобов`язання, суд вбачає проведені представником позивача розрахунки достовірними та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованість у сумі 7000,00 грн., 357,01 грн. інфляційних витрат, 142,68 грн. 3% річних, пеню сумі 2240,20 грн., штрафу у розмірі 20% від загальної вартості Договору в сумі 5720,00 грн., та судові витрати в сумі 5908,00 гривень. На підставі статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому склад та розміри витрат, пов`язаних із оплатою правничої допомоги, беззаперечно входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Договором про надання юридичних послуг від 09.012.2021 року, укладеним між позивачем і адвокатом Діордієвим О.С., закріплені повноваження останнього на представництво інтересів позивача у даній справі та визначено порядок вираховування винагороди (а.с.16-18). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 14.12.2021 року до вказаного договору і розрахунку наданих послуг, між клієнтом і адвокатом було погоджено гонорар у розмірі 5000,00 грн., який був сплачений клієнтом, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 14.12.2021 року (а.с.19-21). Адвокатом надано суду копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.23). Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 3000,00 грн. Так, послуги з «зібрання доказів, вивчення та на наліз документів …», на які було витрачено одну годину, з огляду на специфіку спірних правовідносин, а також необхідністю володіння адвокатом певним ресурсом знань при наданні консультацій, є такими, що не потребують окремих зусиль. А охоплюються послугою «написання позову до суду», і тому не підлягають відшкодуванню. Вищенаведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17 (провадження № 61-41310св18). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908,00 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved