Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~Ленінського районного\~суду м.Запоріжжя\~з позовом\~ до\~Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позову вказано, що позивач у період з 06.06.1994 року по 06.06.2012 року, як малолітня та неповнолітня особа постійно проживав та знаходився в наступних установах: Комунальна установа «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради; Комунальний заклад «Молочанська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» Запорізької обласної ради; Державний навчальний заклад «Запорізьке вище професійне училище Моторобудівник». Причиною перебування позивача в вищезазначених закладах освіти стала наявність у нього таких захворювань як: легка розумова відсталість у стадії дебільності (олігофренія) з вираженим емоційно нестабільною поведінкою; східна косоокість; гіперметропія високого ступеня, амбліопія лівого ока, астигматизм, атрофія дисків зорового нерву, сліпота одного ока з народження та відмова біологічних батьків від нього з народження. 25.01.2007 року заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя у справі № 2-895/07 біологічних батьків у відношенні до заявника було позбавлено батьківських прав, внаслідок чого Службою у справах дітей було надано витяг з облікової-статистичної картки дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування № б/н від 10.12.2019 року. 13.06.2021 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою надати розгорнуту інформацію про розмір та порядок виплати належної йому допомоги, як інваліду з народження за минулий час у розмірі 70% від прожиткового мінімуму, з урахуванням виплатити разом з компенсацією за несвоєчасність її виплати, а саме: із сумою інфляційних витрат та 3% річних на суму боргу, що накопилась від моменту порушення його прав з народження в період з 06.06.1994 року по [INFO] (з 1 року народження до 18 років включно) станом на 25.07.2021 року. В межах існуючих повноважень відновити права шляхом виплати позивачу державну соціальну допомогу як особі з інвалідності з дитинства II групи, за період з 06.06.1994 року по 06.04.2012 року (з 1 року народження до 18 років включно) у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму в сумі 356374,20 гривень, з урахуванням виплатити разом з компенсацією за несвоєчасність її виплати, а саме: із сумою інфляційних витрат, пені та 3% річних на суму боргу за період (з 06.06.1994 по 06.04.2012) від суми заборгованості 356374,20 гривень, яка є станом на 25.07.2021 року. Проте, на вказану вище заяву відповідачем станом на 07.11.2021 року не було надано відповідь, що є порушенням відповідно до вимог чинного законодавства України. Також зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року від 334/8674/21 позовні вимоги позивача було задоволено частково, внаслідок зобов`язано Дніпровський районний у м Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести зміни імені (по-батькові) позивача « [PERSON] » з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з цим видано свідоцтві про зміну імені (імені, по-батькові та прізвища) з « [PERSON] » на « [PERSON] » виданий дніпровський районний у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивач звертає увагу, що юридичний акт про право на виплату соціальної допомоги за минулий час підтверджується також наступними документами, а саме: переведений епікриз на дитину № б/н від 08.04.1998 року; медичною карткою № б/н від 08.04.1998 року, записи які зроблені 08.04.1998 року, 03.06.1999 року, 28.11.2002 року, 18.09.2003 року, 04.09.2003 року, 06.05.2004 року, 14.04.2006 року, 20.09.2006 року, 16.01.2007 року, 31.08.2007 року; епікризом № 879 від 03.12.2008 року; епікризом № б/н від 12.06.2009 року; висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини № б/н від 1104.2010 року; висновком про час настання інвалідності медико-соціальною експертною комісією, що видається інвалідам з дитинства № б/н від 10.06.2020 року Міністерства охорони здоров`я України. З вищезазначених медичних документів, підтверджуються діагнози позивача, а саме: легка розумова відсталість у стадії дебільності (олігофренія) з вираженим емоційно нестабільною поведінкою; східна косоокість; гіперметропія високого ступеня, амбліопія лівого ока, астигматизм, атрофія дисків зорового нерву та сліпота цното ока з народження, які входять та входили до «Переліку медичних показань, дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років». Крім того, із висновку про встановлення часу настання інвалідності № 4, виданий Комунальною установою «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради від 02.06.2021 року остаточно встановлено час настання інвалідності, а саме: 06.06.1994 року до настання 18 років. Після встановлення остаточного часу настання інвалідності у позивача виникло право на повернення за минулий час коштів у зв`язку із захворюванням та настанням інвалідності з народження, які не було виплачено в дитинстві позивачу. З урахуванням викладеного, просить встановити факт, що він мав право на соціальну допомогу у зв`язку із захворюванням та настанням інвалідністю у встановленому законом порядку за період з 06.06.1994 року по 06.04.2012 року до настання 18 років. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, просить прийняти до уваги письмові пояснення. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 124 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є інвалідом II групи по зору з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01.01.2023 року, дата чергового переогляду 11.12.2022 року, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 260822 від 11.12.2019 року (а.с.72-73). Позивач у період з 06.06.1994 року по 06.06.2012 року, як малолітня та неповнолітня особа постійно проживав та знаходився в наступних установах: Комунальна установа «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради; Комунальний заклад «Молочанська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» Запорізької обласної ради; Державний навчальний заклад «Запорізьке вище професійне училище Моторобудівник», що підтверджується довідками. Причиною перебування позивача в вищезазначених закладах освіти стала наявність у нього таких захворювань як: легка розумова відсталість у стадії дебільності (олігофренія) з вираженим емоційно нестабільною поведінкою; східна косоокість; гіперметропія високого ступеня, амбліопія лівого ока, астигматизм, атрофія дисків зорового нерву, сліпота одного ока з народження та відмова біологічних батьків від нього з народження. 25.01.2007 року заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя у справі № 2-895/07 біологічних батьків [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти на його утримання. Відповідно до Витягу електронної обліково-статистичної картки дитини № б/н від 10.12.2019 року Службою у справах Запорізької міської ради 31.03.2010 року було взято на облік [PERSON] , [INFO] , та надано статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування: дитина-сирота. Знятий з обліку: 06.04.2012 року у зв`язку із досягненням повноліття (а.с.18). 20.12.2018 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі 334/8674/21 за позовом [PERSON] , позовні вимоги позивача було задоволено частково, внаслідок зобов`язано Дніпровський районний у м Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести зміни імені (по-батькові) позивача « [PERSON] » з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.35). Відповідно до свідоцтва про зміну імені позивач змінив прізвище, ім`я, по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що 29.01.2019 року складений актовий запис № 07, свідоцтво видане Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.36). У зв`язку зі зміною місця проживання з 22.02.2016 року позивач був поставлений на облік в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства II групи та перебуває на обліку і по теперішній час на строк, зазначений у медичному висновку, до 31.12.2022 року, та з 01.07.2021 року отримує допомогу. Відповідно до п. 2.1. Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством охорони здоров`я України та Міністерством фінансів України за № 226/293/169 від 30.04.2002 року, (який діяв на момент виникнення обставин) далі - Порядок № 226/293/169), право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років. Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність особам з інвалідністю з дитинства, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України. Причина і строк, на який встановлюється інвалідність дітям з інвалідністю, визначаються лікарсько-консультативними комісіями дитячих лікувально-профілактичних закладів. Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затверджено спільним наказом МОЗ, Мінпраці та Мінфіну України від 08.11.2001 № 454/471/516 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2001 за № 1073/6264. Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або пенсія, або державна соціальна допомога згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». При цьому, якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю») і на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», ці виплати призначаються одночасно. Під законними представниками дітей з інвалідністю треба розуміти батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікунів, піклувальників. В п. 2.2. Порядку № 226/293/169 зазначено, що Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю призначається у таких розмірах: особам з інвалідністю з дитинства І групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства II групи - 80 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства III групи - 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; на дітей з інвалідністю віком до 18 років - 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Державна соціальна допомога призначається на кожну особу з інвалідністю з дитинства чи дитину з інвалідністю відповідно до цього Порядку. Органи медико-соціальної експертизи та заклади охорони здоров`я у триденний строк зобов`язані надіслати виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - виписка з акта огляду МСЕК) особи з інвалідністю з дитинства або медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років (далі - медичний висновок про дитину з інвалідністю) до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або законного представника дитини з інвалідністю. Так у випадку позивача, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2007 року по справі № 2-895/07 [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] . Та згідно зазначеного рішення суду було надано дитині статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. З того моменту позивач перебував на утриманні в комунальній установі «Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко», який знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Олімпійська, буд. 6А та за територіальністю відноситься до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району. Відповідно до п. 4.7. Порядку № 226/293/163, особам з інвалідністю з дитинства, які перебувають на повному державному утриманні у будинках-інтернатах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, пансіонатах для ветеранів війни та праці, стаціонарних відділеннях територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), навчальних закладах тощо (далі - установа (заклад)), виплачується 25 відсотків призначеного розміру державної соціальної допомоги. Різниця між розміром призначеної державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства, яка перебуває в установі (закладі), і розміром державної соціальної допомоги, яка виплачується особі з інвалідністю з дитинства відповідно до абзацу першого цього пункту, перераховується установі (закладу), де перебуває особа з інвалідністю з дитинства, за її особистою письмовою заявою або заявою його законного представника. У разі тимчасового вибуття з установи (закладу) у зв`язку із хворобою або за особистими мотивами (без виключення із списку підопічних) призначена державна соціальна допомога виплачується в повному розмірі за весь період відсутності в установі (закладі) з дати вибуття до дати повернення включно. Виплата у вказаний період проводиться на підставі наказу (витягу з наказу) установи (закладу) про зняття з матеріального забезпечення, копія якого надсилається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцезнаходженням установи (закладу), який видає розпорядження про припинення перерахування частини державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства установі (закладу). Виплата в повному розмірі державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства в разі влаштування їх до установи (закладу) на повне державне утримання або зняття з повного державного утримання відповідно припиняється або відновлюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому виникли ці обставини. У разі переведення особи з інвалідністю з дитинства до іншої установи (іншого закладу) на повне державне утримання виплата державної соціальної допомоги за новим місцем перебування проводиться з дня, наступного за днем припинення виплати такої допомоги за попереднім місцем перебування особи. Згідно з п. 4.8. Порядку 226/293/169 дітям з інвалідністю із числа сиріт за період перебування на повному державному утриманні державна соціальна допомога виплачується в повному розмірі та перераховується на їх особисті рахунки у банку. Іншим дітям з інвалідністю, які перебувають у будинках-інтернатах, навчальних закладах, інших стаціонарних установах (закладах) на повному державному утриманні, призначена державна соціальна допомога виплачується в розмірі 50 відсотків та перераховується на їх особисті рахунки у банку. При цьому частина державної соціальної допомоги, що залишилася після виплати суми державної соціальної допомоги, перераховується на банківський рахунок установи (закладу) за місцем перебування дитини і спрямовується виключно на поліпшення умов проживання дітей. У разі влаштування дитини з інвалідністю віком до 18 років до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання або зняття з повного державного утримання виплата державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю у повному розмірі відповідно припиняється або відновлюється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому виникли ці обставини. У разі тимчасового вибуття з установи (закладу) у зв`язку з хворобою або з особистих причин (без виключення зі списку підопічних) призначена державна соціальна допомога виплачується у повному розмірі за весь період відсутності в закладі (установі) з дати вибуття до дати повернення включно. Виплата у зазначений період проводиться на підставі наказу (витягу з наказу) установи (закладу) про зняття з матеріального забезпечення, копія якого надсилається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем перебування законного представника дитини з інвалідністю на обліку (місцем отримання державної соціальної допомоги), який видає розпорядження про припинення перерахування частини державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю установі (закладу). У разі переведення дитини з інвалідністю до іншої установи (іншого закладу) на повне державне утримання виплата державної соціальної допомоги за новим місцем перебування проводиться з дня, наступного за днем припинення виплати такої допомоги за попереднім місцем перебування дитини. Порядок зарахування та використання коштів, що підлягають перерахуванню структурними підрозділами з питань соціального захисту населення установам (закладам), де особи з інвалідністю з дитинства чи діти з інвалідністю перебувають на повному державному утриманні, а також відкриття рахунків в банківських установах на дітей з інвалідністю здійснюються відповідно до чинного законодавства України. Якщо дитина з інвалідністю, яка перебуває на повному державному утриманні, по досягненню 18-річного віку визнана особою з інвалідністю з дитинства, виплата призначеної допомоги здійснюється в розмірі 25 відсотків відповідного розміру державної соціальної допомоги з місяця, наступного за тим, в якому дитині з інвалідністю виповнилось 18 років. Тобто всі питання по виплаті, які позивач мав би отримати після досягнення ним 18 років повинні з`ясовуватися не з Управлінням, а з комунальною установою «Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко». До Управління [PERSON] звернувся в лютому 2016 року з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг. Зазначивши допомогу інвалідам з дитинства IІ групи. Тобто, виходячі з вищенаведеного, призначення державної соціальної допомоги проведено спеціалістами Управління згідно норм чинного законодавства, а здійснити перерахунок допомоги за минулий час, як того бажає позивач та встановити юридичний факт того, що [PERSON] мав право на соціальну допомогу у зв`язку із захворюванням та настанням інвалідності немає законних підстав.

Outcome: dismissed