Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали у власному житловому будинку по [ADDRESS] . У спільному шлюбі мали двоє дітей: [PERSON] та позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер у вересні 1970 р. спадщину прийняла його дружина [PERSON] шляхом вступу в управління, володіння та нагляду за спадковим майном,однак не оформила у встановленому законом порядку. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина на будинковолодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останньої є позивач [PERSON] та його брат [PERSON] , який спадщину прийняв належним чином, однак не оформив у встановленому законом порядку, помер [INFO] і після його смерті 1/2 частку вищевказаного будинку успадкувала його дружина [PERSON] . Окрім позивачів, інших спадкоємців немає, однак нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просять визнати за кожним з них по 1/2 частки права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У підготовче засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів подав заяву, в якій вказує, що позов підтримує, просить проводити підготовче засідання без його участі. Представник відповідача - Дубівської сільського ради Ковельського району Волинської області в підготовче засідання не з`явився, однак до суду надійшов відзив представника відповідача, відповідно до якого відповідач просить розгляд справи проводити у відсутності представника та проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ст.529 ЦК УРСР). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 18) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у якому вона постійно проживала і була зареєстрована, проживала одиноко. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 22-23, 73). Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Буцинської сільської ради не посвідчувався (а.с. 22-23). [PERSON] та [PERSON] є синами спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження їх народження (а.с. 12-13). 22.12.1997 р. [PERSON] та [PERSON] подали в Старовижівську державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а [INFO] [PERSON] подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) та права на майновий пай. 23.07.2008 р. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна (права на земельну частку пай, майновий пай) (а.с. 24-26, 30). Аналіз наведених обставин дає підстави для висновку, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, відповідно до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] в рівних частках і зазначене вище нерухоме майно належало їм з моменту відкриття спадщини - дня смерті [PERSON] ( [INFO] ). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19), заповіту за життя не складав, спадкова справа після смерті останнього не заводилася, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового будинку після його смерті не видавалося (а.с. 21, 57-58). Відповідно до вимог ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 12), прийняла спадщину до спливу 6-ти місяців з дня його смерті, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 21), 04.09.2008 р. подала в Старовижівську державну нотаріальну контору Волинської області заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 часту спадкового майна, що залишилося після чоловікової матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої він прийняв, але не оформив спадкових прав (а.с. 27). 04.09.2008 р. позивачці [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна (права на земельну частку пай, майновий пай, грошові вклади) (а.с. 31). Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дружина спадкодавця [PERSON] , є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка відповідно до положень ст.ст. 1268, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Постановою нотаріуса від 18.06.2022 р. позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 47). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 237/197 до майна померлої [PERSON] (а.с. 59-68). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавці правовстановлюючих документів на житловий будинок не мали, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавці за життя набули право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті спадкодавців, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивачі можуть лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за ними право власності на 1/2 частку за кожним з них спадкового будинку.

Outcome: approved