Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач у травні 2022 року звернувся до суду із позовом до Устилузької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах по колишній СС «Прибужжя», що розташована на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Позивач зазначає, що [PERSON] заповіту не залишила. Він є єдиним спадкоємцем майна за законом. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме земельну частку (пай) розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах по колишній СС «Прибужжя», що розташована на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 20 травня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області у підготовче засідання також не з`явився, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] є сином [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 14, [PERSON] померла [INFO] . Довідкою Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08.02.2022 року №29-3-0.331-44/14-22 стверджується, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянці [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишній СС «Прибужжя» серії ВЛ №0176700 зареєстрований 30.12.1997 року за №124, Розмір ділянки складає 4,13 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) на території Микитичівської сільської ради по колишній СС «Прибужжя» станом на 01.01.2022 року становить 72 224, 10 грн. З дослідженої судом довідки Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 11.02.2022року №81/05-01 вбачається, що позивач спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований та проживав за однією адресою зі спадкодавцем по [ADDRESS] . За наданими відомостями позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи №74/2022, заведеної Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 18.02.2022 року на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2022. Проте, постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Долгунської А.П. від 18.02.2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах по колишній СС «Прибужжя», що розташована на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, у зв`язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом вищевказаного спадкового майна, однак через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно не може оформити спадкові права, тому право власності позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання за ним. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд дійшов висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Outcome: approved