Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат звернулась [PERSON] . У своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2015 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років у подружжі розладилися стосунки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя диве окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. За згодою між сторонами, дочка [PERSON] залишається проживати спільно з матір`ю. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе, а перебування у шлюбі суперечить інтересам спільної дитини від даного шлюбу, а також її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Також, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] . Тому, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повнолітня, а також стягнути понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір. В судове засідання 17 червня 2022 року позивач не з`явилась. Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, в частині розірвання шлюбу вимоги підтримує, в частині вимоги про стягнення аліментів розмір зменшила до 2100,00 грн. В судове засідання 17 червня 2022 року відповідач не з`явився. Представник відповідача подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та представника позивача. Проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечили та не заперечили проти стягнення аліментів в розмірі 2100,00 грн. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2015 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 04 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 вересня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №1195. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 28 лютого 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №522. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до повного задоволення. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» визначено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що представник відповідача не заперечила проти стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в зменшеному розмірі в сумі 2100,00 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 992,40 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача; а судовий збір в частині позовних вимог про стягнення аліментів, від якого позивач звільнена при подачі позову до суду, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved