Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

23.02.2021 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу від 09.08.2018 у розмірі 25 368,44 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, відповідно до умов Кредитного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 22 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за Договром, у відповідача утворилась заборгованість. На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3\~ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. 30.03.2021 у відповідь на запит суду відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області підтвердив місце реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Ухвалою суду від 06.04.2021 справу прийнято до провадження судді Коваленко К.В. та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 919 від 16.08.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ. Позивач просив суд слухати справу за відсутності його представника та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень\~ч. 4 п. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 09.08.2018 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, на умовах якого, відповідачу було встановлено (бажаний) кредитний ліміт у розмірі 22\~000,00 грн., максимальний кредитний ліміт становив 25\~000,00 грн. (а.с. 13 14). Також, між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 15). Висновком рішенням погодження надання (встановлення) кредиту від 10.09.2018 АТ «Ощадбанк» погоджено надання відповідчау кредиту на споживчі ціліза банківським продуктом «Моя кредитка» (а.с. 17). У відповідності до п. 3.3. Кредитного договору кредит надавався на 60 місяців, з можливістю подовжити на той самий строк. Відповідно до п. 3.6.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплючує відповідну плату у розмірі 38 % річних. Дана процентна ставка є фіксованою. Суду надано копію публічного договору приєднання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 18 37), який розміщений на сайті позивача, який не може братись судом до уваги, оскільки не містить підпису відповідача. Також не надано доказів того, що відповідач буз ознайомлений саме з умовами даного Договору та погодився з ними. Матеріали справи містять копію ID-карти відповідача, відповідно до якої [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 45). Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивач виконав умови кредитного договору та надав у користування кредитні кошти, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 09.08.2018 по 12.11.2020 (а.с 7 -12). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості (а.с. 5 - 6), станом на 08.04.2019 загальний розмір заборгованості становить 25\~368,44 грн. (а.с. 12 -13) з яких: загальна сума заборгованості за кредитом 21 875,94 грн.; 3\~431,73 грн. відсотки за користування кредитом; 0,00 грн. загальна сумазаборгованості за РКО; 1,37 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 0,48 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 41,37 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 17,55 грн. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа N 14-10цс18. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року N 661-VI, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Суд звертає увагу на те, що безпосередньо укладений між сторонами Кредитний договір від 09.08.2018 у вигляді заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту, підписаної сторонами, містить інформацію щодо умов кредитування. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 25\~368,44 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved