Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач) з вимогами: - встановити факт постійного проживання разом позивача з її матір`ю [PERSON] , як померла [INFO] , по [ADDRESS] , в період з 2007 року до дня смерті матері [INFO] , де позивач продовжує проживати по даний час; - визнати за позивачем право власності по спадщині за законом на весь житловий будинок з усіма господарськими прибудовами, який розташований по [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з усіма господарськими прибудовами, який розташований по [ADDRESS] . Позивач спадщину матері прийняла шляхом спільного проживання з нею по [ADDRESS] . Однак при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини [PERSON] , позивачу було відмовлено з тих підстав, що вона невчасно звернулася до нотаріуса, а також за відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документа. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 09.05.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представником подано заяву про визнання позову та про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду\~на те,\~що в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтва про народження позивача, її матір`ю є [PERSON] (а.с. 6), яка померла [INFO] у м. Вінниця, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5). У зв`язку з укладення шлюбу з [PERSON] , позивач отримала прізвище чоловіка. Мати позивач проживали разом по [ADDRESS] , з 2007 року до 15.12.2017, що підтверджується актом опиту сусідів за місцем такого проживання (а.с. 7,11) та довідкою Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради (а.с.10). Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Липовецької міської ради, за даними погосподарської книги №2 Зозівської сільської ради на 2016-2020 [PERSON] є власником житлового будинку з усіма господарськими прибудовами, який розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,54 га (а.с. 8), а раніше таке підтверджувалося довідкою від Зозівської сільської ради (а.с. 9). Також у матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на згаданий будинок із описаними характеристиками (а.с. 12-16). За запит суду щодо витребування спадкової справи [PERSON] було надано відповідь про те, що вона не заведена. Однак при зверненні до нотаріуса, позивачу було усно відмовлено з тих підстав, що вона невчасно звернулася до нотаріуса, а також за відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документа. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даній справі у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок з усіма господарськими прибудовами, який розташований по [ADDRESS] , як спадкове майно за законом як спадкоємця першої черги, після смерті матері [PERSON] . Щодо вимоги про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування факту постійного проживання разом позивача з її матір`ю [PERSON] , як померла [INFO] , по [ADDRESS] , в період з 2007 року до дня смерті матері [INFO] , де позивач продовжує проживати по даний час. Крім того, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Представником відповідача було подано заяву про визнання позову. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем, як спадкоємцем першої черги доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини своєї матері. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, беручи до уваги обумовленість заявлених вимог настанням юридичних наслідків у вигляді можливості позивачу реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про визнання за позивачем право власності по спадщині за законом на весь житловий будинок з усіма господарськими прибудовами, який розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved