Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

19.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 27.01.2022, обґрунтовуючи тим, що 31.05.2018 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 16260,00 грн. на строк до 25.11.2019 включно, процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 28% річних. 07.10.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» був укладений Договір факторингу №149, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ\~ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за Договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] .\~ Після цього, 08.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №08-10/19, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі, за Договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. З огляду на те, що позичальником не виконано грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, позивач набувши права вимоги за вищевказаним кредитним договором, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість, яка утворилась станом на 28.12.2021 в сумі 24482,65 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн., та\~ відповідно до ст. 137 ЦПК України\~ стягнути з відповідача 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу. 23.02.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04.05.2022 судом постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача, за довіреністю у справі, адвокат Бурдюг Тетяна Вікторівна, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, 27.06.2022 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов до суду не подала. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 31.05.2018 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28% річних, а за користування кредитним коштами понад встановлений договором термін - 35% річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком до 25.11.2019\~ (а.с.7-11). Згідно розділу 3 Кредитного договору сума кредиту за договором становить 16260,00 грн., яка надається у термін не пізніше ніж 30 календарних днів. Кредит надається позичальнику на особисті потреби, а саме на споживчі цілі шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника. Розмір ануїтетного платежу становить 1475,00 грн., який повинен сплачуватися щомісячно до 25 числа кожного місяця. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «УкрСиббанк» виконало свої зобов`язання за договором № 94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018 та виплатило [PERSON] кредитні кошти в сумі 16260,00 грн., що підтверджується випискою по кредитному договору (а.с. 27-40). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Також, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Отже, встановлено, що вказаний кредитний договір між ПАТ «УкрСиббанк» та\~ [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому, саме з 31.05.2018 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. 07.10.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» був укладений Договір факторингу №149 (а.с. 41-45), відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) відступило ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (фактор), а ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (фактор) зобов`язується прийняти право вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених договором. Сума фінансування що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги складає 6,2 % від суми прав вимоги, визначеної в реєстрі\~ боржників, що складає 11732788,34 грн.. Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем в дату підписання сторонами реєстру боржників. Згідно положень п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписання сторонами акту прийому-передачі прав вимоги (Додатку №1.2), що підписується одночасно з реєстром боржників, за умови сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному договором. Згідно платіжного доручення №501 від 07.10.2019 (а.с. 46) фактор ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» сплатило клієнту ПАТ «УкрСиббанк» суму фінансування в розмірі 1173178,34 грн. Згідно акту прийому передачі прав вимоги за договором факторингу №149 від 07.10.2019 (а.с.47), клієнт ПАТ «УкрСиббанк» передав фактору ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», в свою чергу, фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах визначених договором та реєстром боржників від 07.10.2019, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором до боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 07.10.2019 до договору факторингу №149 від 07.10.2019 (а.с. 48-52) ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] Договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018в сумі 18876,29 грн. 08.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №08-10/19 (а.с. 53-57), відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (клієнт) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» (фактору), а ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) зобов`язується прийняти право вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених договором. Сума фінансування що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги складає 6,2 % від суми прав вимоги, визначеної в реєстрі\~ боржників, що складає 1176311,20 грн. Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування до 28.10.2019. Згідно положень п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписання сторонами акту прийому-передачі прав вимоги (Додатку №1.2), що підписується одночасно з реєстром боржників, в день підписання цього договору. Згідно платіжного доручення №5 від 24.10.2019 (а.с. 58) фактор ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило клієнту ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» суму фінансуванняв розмірі 1176311,20 грн. Згідно акту прийому передачі прав вимоги за договором факторингу №08-10/19від 08.10.2019 (а.с.59), клієнт ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» передав фактору ТОВ «Вердикт Капітал», в свою чергу фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах визначених договором та реєстром боржників від 08.10.2019, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором до боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 08.10.2019 до договору факторингу №08-10/19від 08.10.2019 (а.с. 60-65) ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за Договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018 в сумі 18876,29 грн. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги на підставі договору факторингу до відповідачаБарінової Наталії Леонідівниза Договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018в сумі 18876,29 грн.. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з довідки-розрахунку заборгованості за договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018 від 07.10.2019 (а.с. 21-26) вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 07.10.2019 (момент переходу права вимоги) становить 18876,29 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту - 10519,57 грн., заборгованості по відсоткам - 2529,42 грн., заборгованості по комісії 5827,20 грн. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала договір №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018, однак умови договору порушила. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а\~ прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором визначена станом на 07.10.2019 року в розмірі 18876,29 грн. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 3411,06 грн., яка\~ нарахована ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 05.10.2018 по 25.11.2019, слід зазначити наступне. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 20), вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором №94505239000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 31.05.2018 станом на 28.12.2021 становить 24482,65 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту - 10519,57 грн., заборгованості по відсоткам (на дату відступлення права вимоги 07.10.2019) - 2529,42 грн., заборгованості по комісії 5827,20 грн., а також нарахованих відсотків за період з 05.10.2018 по 25.11.2019 3411,06 грн. та заборгованості по інфляції 1534,73 грн., заборгованості 3% річних - 660,58 грн.. Однак, суд критично оцінює нараховані відсотки за період з 05.10.2018 по 25.11.2019 в розмірі 3411,06 грн., оскільки, як вбачається з даних розрахунків, позивачем здійснено повторне нарахування відсотків за період з 05.10.2018 по 07.10.2019 в розмірі 3010,24 грн., що є неправомірним, а тому до стягнення підлягають відсотки нараховані саме з 07.10.2019 по 25.11.2019 (строк дії договору) в розмірі 400,82 грн. Щодо позовної вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, необхідно зазначити наступне. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) ст.625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12,\~ від\~ 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що\~ після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому, лише зі спливом визначеного договором строку кредитування позивач має право забезпечити свої права та інтереси на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу 10519,67 грн. за період з 26.11.2019 по 28.12.2021, в розмірі 660,58 грн. Як встановлено судом, строк дії кредитного договору №94505239000 від 31.05.2018 визначено строком повернення суми кредиту, а саме до 25.11.2019, та станом на 26.11.2019 борг [PERSON] перед позивачем складає 10519,67 грн., кількість днів прострочення за період з 26.11.2019 по 28.12.2021 становить 764 днів, тому, розмір трьох відсотків річних на вказану суму боргу за вказаний період\~ - 660,58 грн., з розрахунку 10519,67 х 3% х 764 : 365, де 365 кількість днів на рік, 764 кількість днів прострочення виконання. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 3% річних від простроченої суми кредиту за період з 26.11.2019 по 28.12.2021 в розмірі 660,58 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків з урахуванням індексу інфляції за період з 26.11.2019 по 28.12.2021у розмірі 1534,73 грн. Згідно із інформацією про індекси інфляції розміщеної на офіційному сайті Держстандарту, за період з грудня 2019 року по листопад 2021 року сукупний індекс інфляції за відповідний період становить 114,6 %, а тому, з відповідача на користь позивача за прострочення погашення кредитних коштів підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 1534,73 грн. (10519,67 грн.*114,6%/100 10519,67 грн.). Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив з відповідними доказами в спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем в їх сукупності, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором в розмірі 19277,11 грн., 3% річних у розмірі 660,58 грн., інфляційних втрат у розмірі 1534,73 грн., всього 21472,42 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги №05-03/2021 від 05.03.202, копію прайс-листа Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» №1 від 05.08.2021, копію платіжного доручення №0307390000\~ від 02.12.2021 на суму 90 000,00 грн., копію заявки про надання юридичної допомоги №42 від 27.09.2021, копію витягу з акту №3 про надання правових послуг від 30.09.2021 року, відповідно до якого визначено розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 9 000,00 грн. (а.с.80-87). Також, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (а.с.1). Згідно ч. 2 ст.\~ 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються\~ з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та витрат на правничу допомогу, тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в загальному розмірі 10069,37 грн. (2175,95 грн. судового збору та 7893,42 грн. витрат на правничу допомогу).

Outcome: approved