Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

11 січня 2022 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з травня 2020 року і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. 19 січня 2022 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 2006 року і вони мають спільного сина віком 15 років. З травня 2020 року вона не проживає з відповідачем через несумісність характерів, не ведуть спільного господарства. Вона проживає разом з мамою та сином. Відповідач сплачує аліменти на дитину та допомагає матеріально. Вважає примирення не можливим та просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засідання позов не визнав. Пояснив, що до 2020 року вони жили нормально, а потім виникли сімейні проблеми. Жив разом з дружиною, тещею та сином. Було узгоджено подати на стягнення аліментів з нього, про розлучення не домовлялись. Потім йому довелося виїхати, оскільки теща не хоче його бачити. З травня 2020 року він не проживає з дружиною, не ведуть спільного господарства. Але він бачиться з сином, надає матеріальну допомогу. Причин для розірвання шлюбу він не бачить. Намагався примиритись, вони спілкувались, але останнім часом спілкується тільки з дитиною. Просив надати час для примирення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. 17 листопада 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Місце реєстрації: Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Актовий запис № 511. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо з травня 2020 року. Дитина проживає з відповідачем. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відтак, системний аналіз згаданих норм вказує на те, що наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved