Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення 84469,73 грн заборгованості за послуги газопостачання, а також судового збору в розмірі 2102 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі є споживачами природного газу та за місцем свого проживання використовують для побутових потреб газ, який надається ТОВ "Львівгаз збут". Правовідносини між ТОВ "Львівгаз збут" та споживачами регулювались спеціальною нормою - "Правилами надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004 р. №476) надалі Правила. Позивач вказує що даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ "Львівгаз збут" зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальником та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827 (надалі -Правила постачання). ТОВ "Львівгаз збут" виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не оплачували повністю вартість спожитого газу. Позивач зазначає, що заборгованість за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.06.2021 року складає 84469,73 грн. А тому, з урахуванням вищевикладеного просять позов задоволити та стягнути з боржників основну заборгованість в розмірі 65000,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 13780,00 грн. та 3 % річних в розмірі 5689, 73 грн., а також судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 30 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення по справі не заперечив. Просить позов задоволити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку. Оскільки відповідачі не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подали відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права - «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004 № 476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827 (надалі - Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 8-10). Так, за змістом ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч. 1 п. 17 Правил, плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п.29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. У розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз.2, п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017 р. № 187.Факт сплати споживача за поставлений природній газ а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента) (арк.спр. 2-3, 7). Згідно з п. 11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Як встановлено зі змісту позовної заяви, відповідачі не зверталися до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалися послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані та проживають у будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №308 від 13.07.2021. За вказаною адресою відповідачі є споживачами природного газу для побутових потреб, який надається ТОВ «Львівгаззбут». Відповідно до доданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 01.06.2021 за спожитий газ становить: основну заборгованість в розмірі 65000,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 13780,00 грн. та 3 % річних в розмірі 5689, 73 грн. Доказів оплати вказаних послуг за спірний період відповідачами не надано. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а тому позов у цій частині є підставним і підлягає до задоволення. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 01.01.2019 року по 29.07.2021 року нараховано індекс інфляції в сумі 13 780,00 грн. та три проценти річних 5689,73 грн., згідно з розрахунками заборгованості. Через військову агресію Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 чт.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який на даний час Указом Президента України №341/2022 «про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" до [PERSON] , [PERSON] в частині стягнення з відповідачів нарахованого індексу інфляції в сумі 13780, 00 грн та 3 % річних в розмірі 5 689,73 грн, оскільки на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків по сплаті коштів за надані позивачем послуги, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з газопостачання, а саме основного боргу в розмірі 65000,00 грн. Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2 270,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачів в сумі по 873,95 з кожного.

Outcome: approved