Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 15009, вчинений 17.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості в розмірі 19400,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.І2.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 15009, про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», код ЄДРПОУ 42228158, який є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Займер», код ЄДРПОУ 42146903 на підставі Договору Факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, за Договором № 149937 від 04.09.2020 року, укладеного між ТОВ «Займер» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.09.2020 року по 12.11.2021 року на загальну суму 19400,00 грн., що включає в себе: прострочену заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн.; прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14200,00 грн.; суму плати за вчинення виконавчого напису - 1200,00 грн. На підставі вищевказаного виконавчого напису 02.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександром Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68471581. Про те, що державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68471581 від 02.02.2022 року, позивач дізнався, коли не зміг зняти кошти з рахунка, відкритого у банку через те, що 02.02.2022 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. Для з`ясування всіх обставин, на адресу приватного виконавця був направлений запит щодо витребування по ВП № 68471581 копій виконавчою напису № 15009 від 17.12.2021 року, кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, первинних бухгалтерських документів щодо позивача-боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Приватний виконавець документів не надав, мотивуючи тим, що сторона виконавчого провадження має право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та отримати його копії із Автоматизованої системи виконавчого провадження, куди вносяться відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження відповіді на них та їх скановані копії, доступ до яких відбувається за допомогою ідентифікатора доступу, який додатково вказується у листі. Після ознайомлення з документами за ВП № 68471581 із АСВП, вважає, що виконавчий напис № 15009 від 17.12.2021 року вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є незаконним та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Оскільки, за загальним правилом ст.ст. 15.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким актом, іцо визначає перелік документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем є Постанова КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення Отже, станом на 17.12.2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Тобто, з 22 лютого 2017 року законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, тому були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Відомостей щодо правонаступників ТОВ «Займер» у позивача не було та немає, і про них ніхто, в тому числі, даний банк, позивача не повідомляв. Також, позивачу не надходили повідомлення щодо відступлення прав вимоги за кредитні договором і не надсилались від вищезазначених банків/ фінансових установ жодних вимог про погашення будь-якої заборгованості чи про усунення порушень чи про виконання порушеного зобов`язання, тощо. Також, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наданих відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису - не вбачається надання навіть копії кредитного договору № 149937 від 04.09.2020 року, укладеного між ТОВ «Займер» та [PERSON] . З цього можна зробити висновок, що у приватного нотаріуса при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не було жодної достовірної та/або підтвердженої інформації (документу) про період, за який проводиться стягнення, про суму заборгованості, та порядку чи алгоритму її нарахування, яка відображена у вчиненому виконавчому написі, та не містить жодної інформації (документу) щодо сплачених позивачем сум, та взагалі повідомлення - вимоги про погашення будь-якої заборгованості, а також саме кредитного договору, укладеного між позивачем і відповідачем і графіку погашень заборгованості. Тобто, це вже виключає сам факт безспірності заборгованості. Також, позивач вважає, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом самостійно зазначено у виконавчому написі, що стягнення проводиться «за період з 04.09.2020 по 12.11.2021», оскільки, строк кредитування за договором № 149937 від 04.09.2020 року -1 місяць. Тобто, це також виключає сам факт безспірності заборгованості. Отже, відповідачем не було надано жодного документа, відповідно до якого приватний нотаріус встановив факт безспірності заборгованості та міг би здійснити виконавчий напис. Більш того, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом, останнім не було враховано та/або перевірено, що позивачем не укладався 04.09.2020 року договір № 149937 з ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Оскільки саме цей банк/ фінансова установа зазначена в оскаржуваному виконавчому написі. Отже, позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинено з численними порушенням норм законодавства, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню, через те, що: відповідач не направляв позивачу жодних вимог про погашення будь-якої заборгованості чи про усунення порушень, чи про виконання порушеного зобов`язання, та про зміну реквізитів для сплати, чи повідомлення щодо відступлення прав вимоги, тощо, за даним кредитним договором; документи, надані нотаріусу на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором; виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався та взагалі не зрозуміло чи надавався такий договір відповідачем при вчиненні виконавчого напису. 28.02.2022 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомлення сторін, якою роз`яснено їх процесуальні права подачі заяв по суті справи та встановлено відповідні строки. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце слухання справи оповіщені відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзив чи пояснення на позовну заяву не надали. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис № 15009 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості в розмірі 19400,00 грн. за Договором № 149937 від 04.09.2020 р. У відповідності до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При цьому, приймаючи рішення у справі, суд виходить з вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України відповідно до яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем та третіми особами не було надано жодних документів які б могли підтвердити, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, що фактично скасовує його чинність з моменту вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 1488,60 грн, в межах заявлених позовних вимог, враховуючи суму, сплачену за забезпечення позову. Слід також скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у цій справі ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.04.2022 року.

Outcome: approved