Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 листопада 2007 року між нею та відповідачем була зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2013 року. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач не цікавиться життям сина, його розвитком, не спілкується з ним, не надає йому жодної матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до його повноліття та виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про батька [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 березня 2022 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 квітня 2022 року у даній справі замінено третю особу з органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області на орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2022 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, згідно з якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно даних свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , його мамою значиться [PERSON] , а батьком відповідач [PERSON] . Із рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2013 року відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 09 листопада 2007 року, розірвано. Згідно довідки виконкому Дубівської селищної ради № 26 від 11 січня 2021 року, на утриманні [PERSON] , жительки [ADDRESS] , перебуває син [PERSON] , [INFO] . Із актів обстеження матеріально-побутових умов від 20 квітня 2022 року та від 22 квітня 2022 року відомо, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] , свекром [PERSON] , свекрухою [PERSON] та сином [PERSON] . [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] не бере, до нього не навідується. Згідно характеристики [PERSON] , він навчається в 6-В класі Дубівського ОЗ ЗСО І-ІІІ ступенів. Батько не займається вихованням сина, не цікавиться його навчанням, жодного разу не був у школі. Виховує хлопчика мама. Із довідки Дубівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 від 20 квітня 2022 року відомо, що за весь період проживання [PERSON] в смт. Дубове, ним опікується лише мама, батько здоров`ям дитини не цікавиться, участі в забезпеченні догляду не приймає. Згідно висновку органу опіки і піклування Дубівської селищної ради № 02-35/399 від 17 травня 2022 року відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Цим же висновком дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У поданій позовній заяві позивач зазначила, що відповідач з дитиною не спілкується, нею не піклується, тобто залишив її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі і висновок органу опіки і піклування Дубівської селищної ради, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і свідоме нехтування ним цими своїми обов`язками. Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позовних вимог. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 31) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1800 гривень щомісячно, а в решті позову відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача, щомісячно, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1800 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 листопада 2021 року, і до його повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Також, слід відмовити в позовній вимозі про виключення з актового запису про народження [PERSON] відомості про батька [PERSON] , оскільки позбавлення батька батьківських прав не є підставою для виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, та стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: partial