Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з нею посилаючись на те, що 05.06.2016 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Крім того, вона має доньку від першого шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалось, все частіше між ними виникали сварки та непорозуміння, а в кінці літа 2020 року відповідач вигнав її з дітьми з квартири, яку придбали за спільні кошти. Після заміни відповідачем замків в квартирі вона не мала доступу до речей. Тривалий час через загрозу здоров`ю дітям вона проживала в соціальній квартирі, виділеній в рамках заходів «Екстрена підтримка молодих матерів з дітьми та вагітних жінок». Наразі, вона з дітьми проживає в квартирі старшої доньки, яка була їй подарована. Таким чином, вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим. Спільна з відповідачем дитина проживає з нею, де і продовжить проживати після розлучення. Для дитини створено всі необхідні умови для проживання, вона (позивач) працює як фізична особа-підприємець, та забезпечує дітей всім необхідним. Має власний автомобіль. У зв`язку з чим просила розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини з нею. В судовому засіданні позивач та її представник обставини викладені в позовній заяві та заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Позовна заява зареєстрована в Дніпровському районному суді м. Києва 18.06.2021 року. 18.06.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 22.06.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 25.06.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.09.2021 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою від 09.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 16.02.2022 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення. 08.06.2022 року надійшов висновок Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. В суді встановлено, що з 05.06.2016 року сторони перебувають в шлюбі, мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтями 110, 112 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що примиритися, зберегти сім`ю сторони не бажають, просять розірвати шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації № 106-2753 від 02.06.2022 року вони вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року зазначено, що суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Вивчивши надані сторонами докази по справі, обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved