Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

03 червня 2022 року позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [PERSON] (позивач) перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 24.12.2019 розірвано. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Разом з відповідачкою вони спільно не проживають. Оскільки постійної роботи у позивача в м.Дрогобичі не було, тому переважно він проживає в [ADDRESS] в будинку, де він народився, у своїх батьків. Відповідачка також зареєстрована за цією адресою в м.Дрогобич і це основне її місце проживання, однак час від часу проживає в Республіці Польща, але в м.Вроцлав. Як позивач, так і відповідачка утворили нові сімї, і проживають окремо. З жовтня 2019 року по теперішній час відповідачка не утримує сина [PERSON] , його утримує та виховує виключно позивач. Між ними досягнуто згоди, що менший син [PERSON] - [INFO] , проживатиме з відповідачкою та відповідно утримуватиме його виключно вона, а старший син [PERSON] - [INFO] , проживатиме з позивачем, і його утримуватиме виключно він. Однак відповідачка не дотрималась домовленостей щодо утримання дітей, і з виконавчої служби не забрала виконавчий лист. Відповідно позивач звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду із позовом про припинення стягувати з нього аліменти на двох дітей однак рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 31.03.2022 його позов був задоволений частково, та вирішено припинити стягувати аліменти на користь відповідачки на неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] , визначені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду у справі № 442/5667/19 з 21.06.2021. Син навчається у навчальному закладі в Польщі, і відповідно потребує коштів на проживання, навчання, придбання одягу, канцелярських товарів та ін. Оскільки відповідачка добровільно відмовляється брати участь в утриманні сина, і рішенням Дрогобицького міськрайонного суду у справі № 442/7383/21 встановлено факт проживання сина [PERSON] виключно з позивачем та той факт, що відповідачка добровільно не бере участі в його утриманні, а намагання позивача припинити стягувати з нього аліментів на двох дітей з 21.06.2021 було безуспішним, оскільки суд вирішив стягувати з позивача аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , то ця обставина змусила позивача звернутися до суду з даним позовом, і позивач вважає, що за таких обставин необхідно стягувати аліменти на його користь з відповідачки на утримання сина [PERSON] , починаючи з 21.06.2021, тобто з дати припинення нарахування аліментів на утримання сина [PERSON] . Ухвалою від 07.06.2022 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Представник відповідача [PERSON] , подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2019 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.08.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.03.2022 ухвалено: Припинити стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , визначені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2019 у справі №442/5667/19 з 21.06.2021, а виконавчий лист, виданий у даній справі визнати таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментів на сина [PERSON] з 21.06.2021 до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття до [INFO] . Цим же рішенням встановлено, що син [PERSON] з травня 2021 року проживає з батьком [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, які можуть надати таку допомогу. Батьки повинні робити все можливе для його виконання, оскільки неповнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання, як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. Відповідно до\~ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з неповнолітньою дитиною, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина, а відповідач зобов`язаний таку допомогу надавати, однак враховуючи ту обставину, що позивач не додав жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходив при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до п. 6\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved