Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом про про визнання права власності на спадщину за законом.\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~вказали,\~що [INFO] померла позивачів мати [PERSON] , про що була здійснено відповідний актовий запис № 415. За час життя мати позивачів [PERSON] в 2001 році зареєструвала шлюб з [PERSON] актовий запис № 481. 28.08.2002 році [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 2,7700 га., (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) згідно до державного акту про право власності на земельну ділянку IV - ДП № 109790. В 2005 році [PERSON] та її чоловік [PERSON] згідно до договру купівлі продажу від 01.11.2005 року №4958 посвідченого приватним нотаріусом Єрьоменко Р.П. придбали буд. [ADDRESS] який був зареєстрований за відповідачем. В 2007 році відповідач, перебуваючі в шлюбі з матір`ю позивачів приватизував дві земельні ділянки, кадастровий номер №1211300000:04:001:0009 (для будівництва і обслуговування -житлового будинку господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1000га., та №1211300000:04:001:0010 (для ведення особистого селянського господарства), площею 0,1961га., які розташовані по [ADDRESS] . Після смерті матері позивачів, яка померла [INFO] (актовий запис №481), відкрилася спадщина на спадкове майно : земельну ділянку площею 2,7700 га., (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) згідно до державного акту про право власності на земельну ділянку IVДП №109790, кадастровий номер №1222983900:01:006:0479. - будинок [ADDRESS] з господарчими спорудами. -земельну ділянку кадастровий номер №1211300000:04:001:0009 (для будівництва і обслуговування житлового будинку господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га.. -земельну ділянку кадастровий номер №1211300000:04:001:0010 (для ведення особистого селянського господарства), площею 0.1961га. Після відмови нотаріуса оформити спадщину, позивачі змушені звернутися до суду та просять визнати права власності на спадщину за законом. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що [INFO] померла позивачів мати [PERSON] , про що було здійснено відповідний актовий запис № 415 (а.с. 18). За час життя [PERSON] в 2001 році зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 481. 28.08.2002 році [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 2,7700 га., (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), відповідно до наданої позивачами копії державного акту про право власності на земельну ділянку IV - ДП № 109790 (а.с. 20, 34-36). В 2005 році [PERSON] , відповідно до копії договру купівлі-продажу від 01.11.2005 року №4958 посвідченого приватним нотаріусом Єрьоменко Р.П., придбав буд. [ADDRESS] , та зареєстрував право власгності (а.с. 21-23). 23.08.2007 року [PERSON] , перебуваючі в шлюбі з матір`ю позивачів, приватизував дві земельні ділянки - кадастровий номер №1211300000:04:001:0009 (для будівництва і обслуговування -житлового будинку господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1000га., та №1211300000:04:001:0010 (для ведення особистого селянського господарства), площею 0,1961га., які розташовані по [ADDRESS] , відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну діляку (а.с.28-33). Спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] (актовий запис №481), був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину та не оформив своїх спадкових прав, та який помер [INFO] (а.с. 121, 146) Позивачі 27 лютого 2017 року звернулися до нотаріуса із заявами про прйняття спадщини після смерті матері (а.с. 101-102). Державний нотаріус Марганецької ДНК Ковтюх А.В. постановами від 27 лютого 2017 року відмовила позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на нерухоме майно, оскільки заявниками не надано нотаріусу оригінал або дублікат документа, що підтверджує право власності на нерухоме майно. 28.04.2020 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за законом та просять суд визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачами право власності на частки земельних ділянок і будинку. [INFO] відповідач [PERSON] помер, листом від 23.12.2020 року за вих. № 284/02-14 приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округа Дряблова Н.Ф. повідомила суд про те, що після смерті [PERSON] була заведенна спадкова справа за заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] . 11.03.2021 року Марганецький міський суд виніс ухвалу про залучення [PERSON] в якості позивача як правонаступника відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто позивачам та відповідачу [PERSON] належить по 1/3 частини земельної ділянки площею 2,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частини даної земельної ділянки, що порушує право відповідача на отримання у спадщину частини земельної ділянки, яку фактично успадкував її батько, а тому дана позовна вимога задоволенню не підляга. Щодо позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині земельної ділянки з кадастровим номером 1211300000:04:001:0010 (для ведення особистого селянського господарства площею 0.1961 га), суд вважає, що вони не підлягають задоволенню в зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За життя батько відповідача, [PERSON] , приватизував земельні ділянки, які розташовані за адресою [ADDRESS] , а саме - земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211300000:04:001:0009 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0.1961 га, кадастровий номер 1211300000:04:001:0010 для ведення особистого селянського господарства. Земельну ділянку площею 0.1961 га з кадастровим номером 1211300000:04:001:0010, що розташована за адресою [ADDRESS] , приватизував батько відповідача, [PERSON] , вона була його особистою приватною власністю, на ній не розташовані ні будинок, ні господарські споруди; вона не призначена для обслуговування житлового будинку, а призначена для ведення особистого селянського господарства, а тому не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, для встановлення спадкового майна суду необхідно надати оригінали або дублікати документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно. Такі документи позивачі суду не надали. Позивач [PERSON] суду пояснив, що оригінали вказаних документів у нього відсутні, жодних дій щодо отримання у відповідних державних органах дублікатів документів він не вчиняв, з 2010 по 2017 рік він не отримав жодного дублікату і звернувся до нотаріуса, який відиловив з причини відсутності документів, що підтверджують право власності на майно. Таким чином, право позивачів на спадщину було порушено в 2017 році, після відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Однак, з 27.02.2017 року позивачі також не вчинили жодних дій щодо захисту свого права на спадщину і 28.04.2020 року звернудлись до суду з позовом про визнання права влсності на спадкове майно. Представнико відповідача заявлено про застосування строку позовної давності у даній справі. У судовому засіданні позивач та представник не надали пояснень з приводу причини пропуску строку позовної давності. Отримання свідоцтва про спадщину не обмежується строком, однак позивачі знали про порушення свого права, мали реальну можливість отримати бідь-які відомості з державних реєстрів, з БТІ, відділів Держгеокадастру тощо та скористатися своїм правом на звернення до суду у встановлені статтею 257 ЦК України строки. Однак, ні нотаріусу, ні суду позивачі не надали копії правоустановлюючих документів на нерухоме майно. А тому суд вважає, що позивачами пропущений загальний строк позовної давності для звернення з позовом до суду про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, яка померла [INFO] . Сторона відповідача заявляє про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд важає відмовити [PERSON] , [PERSON] у задоволенні позовних вимог на підставі спливу позовної давності.

Outcome: dismissed