Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований у Кропивницькій сільській раді Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, залишити проживати з нею неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] , судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2003 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила шлюб з [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , судові витрати покласти на відповідача. Додатково зазначила, що шлюб зберегти неможливо. Чоловік піднімає на неї руку, не дбає про сім`ю, має іншу жінку та дитину, якій виповнилося 5 років. На даний час у провадженні суду перебуває кримінальне провадження щодо відповідача з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень. Представник позивачки - адвокат Ільницький Я.І. у судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки, не наполягав на вирішенні питання про визначення місця проживання з останньою її двох старших дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказавши, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Однак, просив суд зменшити суму заявлених витрат на оплату правової допомоги, оскільки дана справа є незначної складності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 19.04.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено провести розгляд справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27.05.2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 29 жовтня 2003 року, який зареєстрований у Кропивницькій сільській раді Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 29.10.2003 (а.с. 4). Як вбачається зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.09.2004, [NUMBER] від 29.06.2006, [NUMBER] від 04.12.2012, [NUMBER] від 05.09.2018, за час шлюбу у сторін народилися [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 5, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 17, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 40, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 19 (а.с. 5, 6, 7, 8). Згідно із довідкою про склад сім`ї та проживання № 125 від 12.04.2022, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , входить вона, її чоловік [PERSON] та четверо їхніх дітей (а.с. 9). Як підтвердили у судовому засіданні сторони, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин, діти проживають з матір`ю. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: вислухавши сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що сторони спільно не проживають, між ними припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Крім того, позивачка просить спільних з відповідачем дітей залишити проживати з нею. Однак суд зазначає, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вже виповнилося більше 14 років, тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України, згідно з якою якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, вони самі вправі приймати рішення з ким із батьків проживати, тому в цій частині позову слід відмовити. Щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги відсутність заперечень від відповідача з даного приводу та фактичне їх проживання разом з матір`ю, суд вважає, що їх слід залишити проживати з позивачкою. [PERSON] просить також після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на [PERSON] , що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, прізвище відповідачці змінити на дошлюбне, місце проживання двох неповнолітніх дітей не визначати, а місцем проживання двох малолітніх дітей визначити з матір`ю. Розподіл судових витрат: згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 17), її основна вимога була задовлена повністю, тому їх, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на її користь. Щодо розподілу витрат, понесених за надання професійної правничої допомоги, суд виходить з такого. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладється на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). До позовної заяви позивачка додала заяву про попередній орієнтований розрахунок витрат по справі від 18.04.2022 (а.с. 10), у якій визначила витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн [PERSON] долучено до матеріалів справи такі докази: - ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , виданий 18.04.2022 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 12.04.2022 (а.с. 13) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 671 Ільницького Я.І (а.с. 14); - акт виконаних робіт від 18.04.2022 до договору № б/н від 12.04.2022, згідно з яким на виконання вказаного договору адвокатом виконані наступні роботи/надані послуги: надання консультації та підготовка документів для складання позовної заяви - 500 грн, складання позовної заяви - 1500 грн, представництво інтересів позивачки у Долинському районному суді Івано-Франківської області - 2000 грн (а.с. 11); - квитанцію № 20 від 18.04.2022, відповідно до якої адвокат Ільницький Я.І. прийняв від [PERSON] 4000 грн згідно з договором про надання правової допомоги від 12.03.2022 (а.с. 12). Відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлені витрати не співмірні зі складністю справи, яка є малозначною. Беручи до уваги наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, враховуючи принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, незначної складності, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, а також визнання позову відповідачем та часткове задоволення вимоги про визначення місця проживання дітей, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України, ст. 133, 137, 139, 141 ЦПК України,

Outcome: partial