Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

24 грудня 2021 року та уточнено 01 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал»\~про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, від приватного виконавця\~виконавчого\~округу\~міста Києва\~Клименка\~Романа\~Васильовичапозивач дізнався що відносно нього 24.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62645940 щодо примусового виконання виконавчого напису № 11773 від 16.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 500967936 від 22.12.2014, укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк», в розмірі 27792,39 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 1473,06 грн, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 7968 грн, строкової заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 9300,73 грн, строкової заборгованості за штрафами і пенею 8400 грн, плати за вчинення виконавчого напису 650 грн. Заборгованість стягнено за період 16.01.2019 по 11.03.2020. Виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, за відсутністю документів, що підтверджують безспірність вимог стягувача. Позивач не отримував від відповідача письмової вимоги про сплату заборгованості, яку той обліковував. Крім того, вважає стягнення пені та штрафу незаконним, оскільки наявне подвійне притягнення до відповідальності, а тому просив суд задовольнити позов. 29\~березня 2022\~року відповідач\~звернувся до\~суду з\~відзивом на\~позов.\~Спірний виконавчий\~напис було\~вчинено нотаріусом\~відповідно до\~ст.ст.\~87,\~88,\~89\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172\~Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~а також\~вимог Порядку\~вчинення нотаріальної\~дії нотаріусами\~України,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~№ 296/5,\~зареєстрованого в\~Міністерстві юстиції\~України 22.02.2012\~за №\~282/20595.\~В обов`язок\~нотаріуса входить\~перевірка безспірності\~боргу у\~боржника після\~надання стягувачем\~документів,\~що встановлюють\~прострочення зобов`язання.\~Відповідач не\~погоджується із\~сумою витрат\~на правничу\~допомогу в\~розмірі 7000\~грн,\~ оскільки\~середня заробітна\~плати в\~Дніпропетровській області\~в січні\~2022\~року складала\~14479\~грн,\~один робочий\~день в\~середньому становив\~762\~грн,\~а тому\~7000\~грн є\~завищеною сумою\~для справи\~незначної складності.\~Також,\~до позовної\~заяви не\~надано документів,\~які б\~підтверджували оплату\~правничої допомоги\~та перерахунок\~коштів адвокату\~у вказаному\~розмірі.\~Просив суд\~відмовити позивачу\~в позові.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач у судове засідання не з`явився, його представник Швець М.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~у судове\~засідання не\~з`явилися,\~про час,\~день та\~місце слухання\~справи повідомлялися\~належним чином.\~ \~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11773 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 500967936 від 22.12.2014, укладеного з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 16.01.2019 є товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проведено за період з 16.01.2019 по 11.03.2020 в розмірі 27142,39 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 1473,06 грн, прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 7968 грн, строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 9300,73 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенею 8400 грн, плата за вчинення виконавчого напису 650 грн, а всього на загальну суму 27792,39 грн (а.с.13). Спірний виконавчий напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2020 (а.с.15). Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право винило в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. В ході судового розгляду товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не надано суду доказів на підтвердження того, що нотаріусу передано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема оригінал кредитного договору, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, а також договори відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідачу, а тому позов в частинні визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів за виконавчим написом, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем коштів позивача, став договір відступлення прав вимоги, який є чинним та неоспореним, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в рамках примусового виконання виконавчого напису, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1816 грн, та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн, а всього 2270 грн. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та при зверненні до суду з позовом для позивача складав 908 грн; за подання до суду заяви про забезпечення позову розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача складав 454 грн, а всього 1362 грн, тому саме в такому розмірі підлягає стягненню судовий збір з відповідача на користь позивача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з договору про надання правничої допомоги від 12.11.2021, акту приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 12.11.2021, квитанції № 989077 від 22.11.2021, квитанції № 989079 від 25.11.2021, квитанції № 989080 від 08.12.2021, позивачу було надано наступні послуги правової допомоги: направлено адвокатський запит, складено позовну заяву, заяву про забезпечення позову, заяву про витребування доказів. Вартість наданих послуг оцінено в розмірі 7000 грн (а.с.20-21, 33). Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, судом враховується обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, їх вартість, співмірність зі складністю цієї справи, та заперечення відповідача щодо доведеності в повному обсязі наданих позивачу послуг правничої допомоги у розмірі 7000 грн, суд виходячи з критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, вбачає підстави для зменшення розміру суми заявлених витрат на правничу допомогу до 5000 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат яка складається із судового збору та витрат на правничу допомогу складає 6362 грн, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial