Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому\~просить:\~1)\~визнати виконавчий\~напис приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіди\~Володимира Олександровича\~від 07.10.2021\~року зареєстрований\~в реєстрі\~№33106\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~TOB\~«РОСВЕН ІНВЕСТ\~УКРАЇНА» заборгованості\~за період\~з 20.09.2018\~року по\~20.09.2021\~року на\~суму 10049,69\~грн.,\~з яких:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту -\~6354,25\~грн.,\~прострочена заборгованість\~за несплаченими\~відсотками -\~3695,44\~грн.,\~також стягнуто\~350,\~00\~грн.\~за вчинення\~даного виконавчого\~напису,\~загальна сума\~-\~10399,69\~грн.,\~таким що\~не підлягає\~виконанню;\~2)\~стягнути\~з\~Товариства з\~обмеженою\~відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» судовий збір в розмірі 454,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем (далі - приватний нотаріус), було вчинено виконавчий напис, яким з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (правонаступник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 002-99940- 070613, який було укладено 07 червня 2013 р. між [PERSON] та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за період з 20.09.2018 року по 20.09.2021 року на суму 10049,69 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6354,25 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками - 3695,44 грн., також стягнуто 350, 00 грн. за вчинення даного виконавчого напису. Загальна сума - 10399,69 грн. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки будь-яких повідомлень про наявність заборгованості за кредитним договором в період з 20.09.2020 року по день звернення до суду позивач не отримував. 08 грудня 2021 року їй стало відомо, що приватним виконавцем відносно неї відкрито виконавче провадження. Позивач, зазначає, що вона як боржник, в повній мірі не погоджується із сумою заборгованості та нарахованими відсотками. Зазначене свідчить про те, що на момент вчинення виконавчого напису, у неї не було безспірної заборгованості за кредитними правовідносинами, кредитором не повідомлено її належним чином про існування такої заборгованості та не надано документів на підтвердження прав на звернення до позивача із відповідними вимогами, а сам виконавчий напис нотаріуса за своїм змістом не відповідає реальним правовідносинам між позивачем та кредитором. 28.12.2021 року ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. В зазначений термін представником позивача усунуто вказані в ухвалі недоліки. Ухвалою суду від 28.04.2022 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Бригіди В.О. було витребувано належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №33106 від 07.10.2021 року; та витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал С.В. належним чином завірені копії документів, які знаходяться у виконавчому провадженні ВП №67814179 відкритого на підставі виконавчого напису №33106 від 07.10.2021 року. 30.05.2022 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від 28.04.2022 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Бригіди В.О. надійшли копії необхідних документів. Однак, ухвалу суду від 28.04.2022 року в частині витребування у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал С.В. необхідних документів, приватним виконавцем не виконано, відтак, суд розглядає справу на підставі наявних документів, які містяться в матеріалах справи. Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи містяться заяви від 22.12.2021 року, 27.01.2022 року та від 17.06.2021 року про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовну заяву та постановити по справі рішення, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся, в матеріалах справи міститься заява від 25.01.2022 року та 30.05.2022 року, в якій просить слухати справу у його відсутність та винести рішення згідно з чинним законодавством України. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Цимбал С.В. у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, причини не явки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. 07.06.2013\~між ПАТ\~«Дельта Банк»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№002-99940-070613\~у вигляді\~заповненої заяви,\~на підставі\~якої позивачем\~було отримано\~кредит./а.с. 80/. 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 33105, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №002-99940-070613 від 07.06.2013 року кладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», право вимоги за яким перейшло на підставі договору № 2250 про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 року до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Заборгованість стягується за період з 20.09.2018 року по 20.09.2021 року /а.с. 79/. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, що регулюються нормами\~Закону України «Про нотаріат». За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої\~статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також і бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року за\~№ 1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, який набрав чинності 07.03.2012 року (далі - Порядок). Згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (п. 1.2. ст. 1 гл. 16 Порядку). Згідно із п. 3.2. ст. 3 гл. 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Пунктом 3.5. ст. 3 гл. 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передач; або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В п. 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.01.1992\~року за\~№ 2\~«Про судову\~практику в\~справах за\~скаргами на\~нотаріальні дії\~або відмову\~у їх\~вчинені» роз`яснено, що відповідно до ст. ст.\~34,\~36,\~87,\~88\~ЗУ «Про\~нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з тим, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 року, а тому п. 2\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~з цього дня також втратив чинність. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та у постанові від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. На виконання ухвали Краснокутського районного суду Харківської області від 28.04.2022 року серед інших документів було надано копію заяви №002-99940-070613 від 07.06.2013 року про відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту, яка нотаріально не посвідчена. З наведеного вбачається, що відповідачем всупереч вимогам закону не було надано документів, які б підтверджували його право вимоги до позивача за кредитним договором №002-99940-070613 від 07.06.2013 року, нотаріус в свою чергу, безпідставно, не перевіривши зміст договору, стягнув з [PERSON] спірну заборгованість шляхом вчинення виконавчого напису. Відносно належного повідомлення відповідачем боржника [PERSON] щодо наявної у неї заборгованості за спірним кредитним договором, та доказів належності такого повідомлення, наданих відповідачем нотаріусу при вчиненні ним виконавчого напису, суд зазначає наступне. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 ,\~від 18 жовтня\~2019 року у справі № 591/6609/16, від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17. Судом встановлено, що, в наданих приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. документах міститься повідомлення зв вих № 13775778 від 13.09.2021 року про вчинення виконавчого напису адресоване [PERSON] , в якому ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» вимагало у строк не пізніше 20.09.2021 року оплатити заборгованість у розмірі 10\~049,69 грн. /а.с. 83/. Однак відомості про направлення такої вимоги боржнику та її отримання нею в матеріалах справи відсутні. Отже, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила боржника можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що подані кредитодавцем нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості. Ухвалою судді Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л.В. від 12.12.2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №33106, вчиненого 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, у виконавчому провадженні № 67814179 від 08.12.2021 року, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ\~УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 399,69 грн. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини щодо їх не дотримання під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, відтак у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~351\~ЦПК України, судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Частиною сьомою ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами робота суду може бути припинена за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду. Законом України № 2112-ХІ «Про внесення змін до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 3 березня 2022 передбачено, що «у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється». Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Харківському апеляційному суду змінено територіальну підсудність судових справ на\~Полтавський апеляційний суд. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved