Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на користь, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину на період навчання та стягнути з відповідача, половину суми, сплачену за контракт [PERSON] в розмірі 36 283 грн. 99 коп. та половину суми контракту, яку необхідно буде сплатити за 2022 рік в розмірі 5 183 грн. 50 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвали 05.04.2006 року, відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2006 року, справа № 2-3131/06. Від шлюбу з відповідачем мають двох доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей до досягнення 18 років в розмірі 200 гривень. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року, по справі № 521/18073/16-ц розмір аліментів змінено з 200 гривень на 1000 (одну тисячу) гривень на кожну дитину. Наразі [PERSON] та [PERSON] вже є повнолітнім. [PERSON] навчається на IV курсі в КЗ "Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж" у 43 групі на спеціальності 223 Медсестринство ОПП "Сестринська справа" на денній договірній форми навчання. [PERSON] також навчається на IV курсі в КЗ "Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж" у 43 групі на спеціальності 223 Медсестринство ОПП "Сестринська справа" на денній бюджетній форми навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання від 10.11.2021 року № 483. За період з вересня 2018 року по 2021 року позивач сплатила за навчання 72 568,97 грн. (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім грн. 97 коп.). За період з січня по червень 2022 року позивач ще планує сплатити 10 367 грн., оскільки строк навчання закінчується 30.06.2022 року. Оскільки діти навчаються на денній формі навчання, вони не мають змоги влаштуватись на роботу та забезпечувати себе самостійно їжею, одягом, проїздом та іншими витратами, які необхідні для проживання та навчання. Позивач, не маю змоги самостійно утримувати двох повнолітніх дітей, які навчаються. З 20.07.2021 року вона працює масажистом, за три місяці роботи отримала 6 092 грн без урахування податків. Інших доходів у позивачки немає. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, тому позивач вважає, що він зобов`язаний утримувати своїх повнолітніх дітей на період навчання. На підставі вказаного позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Інші процесуальні дії у справі Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 02.12.2021 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача та позивача. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не зявилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвали 05.04.2006 року, що підтверджується рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2006 року, справа № 2-3131/06. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] , виданим Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 29 січня 2003 року зроблено відповідний запис за № 52 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] , виданим Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 29 січня 2003 року зроблено відповідний запис за № 53. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 13 червня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття по 200 (двісті) гривень щомісячно. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року, по справі № 521/18073/16-ц розмір аліментів змінено з 200 гривень на 1000 (одну тисячу) гривень на кожну дитину. [PERSON] навчається на IV курсі в КЗ "Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж" у 43 групі на спеціальності 223 Медсестринство ОПП "Сестринська справа" на денній договірній форми навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання від 10.11.2021 року № 482. Факт навчання [PERSON] на контрактній основі підтверджується договором про надання освітніх послуг № 48 від 2018 року, відповідно до якого вартість навчання на відділенні "Сестринська справа" за навчальний рік складає 20 733,99 грн. Строк навчання закінчується 30.06.2022 року. [PERSON] також навчається на IV курсі в КЗ "Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж" у 43 групі на спеціальності 223 Медсестринство ОПП "Сестринська справа" на денній бюджетній форми навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання від 10.11.2021 року № 483. За період з вересня 2018 року по 2021 року позивачв сплатила за навчання 72 568,97 грн. (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім грн. 97 коп.), що підтверджується зокрема: -квитанцією № 25 від 27.07.2018 року на суму 10 367 грн.; -квитанцією № 88 від 11.12.2018 року 10 367 грн.; -квитанцією № 37 від 14.06.2019 року 10 367 грн.; -квитанцією № 19 від 02.07.2019 року 10 367 грн.; -квитанцією № 102 від 12.06.2020 року 10 367 грн; -квитанцією № 19 від 21.12.2020 року 10 367 грн.; -квитанцією № 94 від 15.06.2021 на суму 10 367 грн. [PERSON] , не маю змоги самостійно утримувати двох повнолітніх дітей, які навчаються. З 20.07.2021 року вона працює масажистом, за три місяці роботи вона отримала 6 092 грн без урахування податків, що підтверджується довідкою про заробітну плату № 6 від 28.09.2021 року. Інших доходів у позивачки немає, що підтверджується довідкою ОК-5 від 13.10.2021 р. та довідкою про неотримання допомоги, виданою управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси від 13.10.2021 № 37002. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 4) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 5) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частини вартості за навчання сплачену за контракт [PERSON] в розмірі 36 283 грн. 99 коп. та половину суми контракту, яку необхідно буде сплатити за 2022 рік в розмірі 5 183 грн. 50 коп. Сімейний кодекс України, зокрема ст. 200, передбачає стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Закон не передбачає права ініціювати стягнення половини вартості навчання неповнолітньої дитини у ВУЗі. Слід наголосити, що у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 викладено таку правову позицію. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Компенсація половини вартості навчання до досягнення дитиною 18-річного віку не є додатковими витратам на дитину (неповнолітню особу), що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) у розмінні ст. 185 СК. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки, понесені позивачкою витрати на навчання не є додатковими витратам на дитину (неповнолітню особу, чи дитину яка досягла поноліття та продовжує навчання), що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), тому суд вважає, що вартості навчання є лише елементом витрат які длягають врахуваню при визначенні розміру аліментів, а тому суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів та відмовляє у задоволенні позову про стягнення половини вартості навчання. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30). Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами Оскільки суд задоволив позовну вимогу про стягнення аліментів і позивач звільнений від сплати судового збору суд, за правилами ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 908,00 грн. Компенсувати за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн із позовної вимоги про стягнення 41467,49 грн, у задоволенні якої суд відмовив. На підставі викладеного,

Outcome: partial