Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, прокуратури Рівненської області про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Визнання незаконною постанову прокуратури Рівненської області від 19.10.2019 р. про відмову у визначені та відшкодуванні матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона працювала у Житомирському районному суді Житомирської області на посаді судді. З 18.12.2017 р. - суддя у відставці. 17.05.2010 р. Генеральною прокуратурою України стосовно неї було порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. На думку позивачки з 17.05.2010 р. по 24.09.2010 р. стосовно неї незаконно проводилося досудове слідство під час якого були вилучені та арештовані належні їй грошові кошти в сумі 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят доларів США), 950 (дев`ятсот п`ятдесят євро) та 2 711 (дві тисячі сімсот одинадцять грн.) 15.04.2016 р., на думку позивачки, Погребищенським районним судом Вінницької області її незаконно було засуджено за ч. 2 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна та скасуванням 3-го кваліфікаційного класу. 25.07.2018 р. ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вирок було скасовано, справу повернуто Генеральній прокуратурі України для організації додаткового розслідування. 27.06.2019 р. за постановою прокуратури Рівненської області кримінальна справа стосовно [PERSON] , була закрита, за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 368 КК України. Позивачка наполягає на стягнені з Державного бюджету України 52 470 (п`ятидесяти двох тисяч чотириста сімдесят грн.), 06 коп. в рахунок відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоди яка складається з витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям її до місця виклику досудового розслідування або судового провадження і назад а також збитки, понесені через протиправне утримання органами прокуратури її арештованих коштів. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволені позовних вимог посилаючись на надані суду докази. (а. с. 18-45). Представник відповідача, Державної казначейської служби України, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. (а. с. 72-74). Представник відповідача, прокуратури Рівненської області, позовні вимоги [PERSON] вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. (а. с. 54-58). Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд,

Outcome: partial