Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

У серпні 2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р [NUMBER] , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), у якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №OD30AE00000410 від 04.07.2007 року. Підставою звернення до суду є стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 04.07.2007 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №OD30AE00000410. Згідно вказаного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 25486,49 доларів США на термін до 04.07.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватися у вигляді щомісячного платежу, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач повинен сплатити Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №OD30AE00000410 від 04.07.2007 року було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON] . Однак, відповідач умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 13.06.2019 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 19592,78 доларів США, яка складається з наступного: 15071,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 4521,41 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Кредитодавець посилається на те, що може на свій розсуд вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 15071,37 доларів США, яка складається з 15071,37 доларів США - заборгованість за кредитом. В подальшому банк подав уточнену позовну заяву по даній справі, в якій просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість у розмірі 3243,37 доларів США, що за курсом 26,40 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.06.2019 року складає 85624,97 грн. станом на 13.06.2019 року за кредитним договором №OD30AE00000410 від 04.07.2007 року, яка складається з 3243,37 дол. США - 3% річних від простроченої суми та стягнути з відповідача судові витрати. За допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 року). Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 22.08.2019 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 23.12.2019 року підготовче провадження було закрито та призначено справу\~до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Главацького Ю.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просив відмовити у задоволенні позову, надавши до суду клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як було встановлено судом, 04.04.2007 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №OD30AE00000410, згідно з яким АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 25486.49 доларів США на термін до 04.07.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с.13-15). В забезпечення виконання зобов`язання за договором №OD30AE00000410 від 04.07.2007 року було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON] (а.с.16-17). Відповідач [PERSON] умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 13.06.2019 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 19592,78 доларів США, яка складається з наступного: 15071,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 4521,41 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Кредитодавець посилається на те, що може на свій розсуд вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 15071,37 доларів США, яка складається з 15071,37 доларів США - заборгованість за кредитом. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2012 року було задоволено позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №OD30AE00000410 від 04.07.2007 року в сумі 258601 грн. 58 коп. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Nissan, модель Maxima, рік випуску 2002, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.143-144). На думку позивача, оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.03.2012 року, тобто за період з 04.07.2007 року по 22.02.2012 року, то за період після подання позовної заяви від 10.04.2012 року, з 11.04.2012 рок по 13.06.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 3243,37 доларів США, яка складається з наступного: 3243,37 доларів США 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт, інше позадоговірне зобов`язання). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За правилом частини першої\~статті 18 ЦПК України\~2017 року судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2012 року, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №OD30AE00000410 від 04.07.2007 року в сумі 258601 грн. 58 коп. звернуто стягнення на предмет застави, то до відповідачів можливо застосувати заходи відповідальності, передбачені\~статтею 625 ЦК України\~у вигляді стягнення\~3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача [PERSON] адвокат Главацький Ю.А. заявляв клопотання про застосування строків позовної давності. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому день остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням і є датою, коли зобов`язання відповідача перед банком за кредитним договором припиняється. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. У постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19). Підсумовуючи викладене в постанові Верховного Суду України, вимоги про стягнення грошових коштів передбачених ст. 625 ЦК України не є додатковими вимогами, в розумінні ст.266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Враховуючи, що позивач звернувся за стягненням річних відсотків за весь період прострочення платежу, то суд повинен встановити, чи дотримано строки позовної давності. Позивач визначив період для стягнення 3% річних з\~11 квітня 2012 року по 13 червня 2019 року. 02.04.2021 року АТ КБ «Приватбанк» подано уточнену позовну заяву, яка за своїм змістом є позовною заявою, оскільки змінено предмет та підстави позову, в якій заявляється про стягнення 3% інфляційних від простроченої суми заборгованості у розмірі 3243,37 доларів США. Таким чином, підлягає стягненню 3% інфляційних за період з 02.04.2018 року по 02.04.2021 року, тобто за 3 роки, що передували зверненню до суду з цим позовом, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19). Загальна сума 3% річних від простроченої суми заборгованості 15071,37 доларів США за період з 02.04.2018 року по 02.04.2021 року складає 1358,90 доларів США (15071,37 доларів США*3%*1097 днів) і яка підлягає стягнення з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, у стягненні 3 % річних за період з 11 квітня 2012 року по 02 квітня 2018 року слід відмовити, застосувавши наслідки спливу позовної давності.\~ Згідно з ч.1, п.п.1,2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки АТ КБ «Приват банк» при поданні позовної заяви від 13.08.2019 року сплачено судовий збір у розмірі 5968,26 грн, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідачів на користь АТ КБ «Приват банк» підлягає стягненню 2446,99 грн. (5968,26 грн.: 100 %)*41 %) судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. Так, розмір задоволеної суми 1358,90 доларів США із заявленої суми позову у розмірі 3243,37 доларів США, що становить 41 % (1358,90 * 100%) : 3243,37 грн).

Outcome: partial