Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Директор КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкова І.В. звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. У обґрунтування заяви зазначила що [PERSON] , була госпіталізована до комунального закладу згідно направлення лікаря-психіатра\~ Смілянської СЕШМД. Підставою для її направлення\~ стала неадекватна поведінка, мовна та фізична агресія, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та\~ оточуючих. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву повністю та пояснила, що на даний час психічний стан [PERSON] є тяжким. Вона вчиняє дії, небезпечні як для оточуючих так і для себе, тікає з дому,\~ наносить\~ собі пошкодження, не приймає лікування та агресивно себе поводить відносно оточуючих. Зазначила, що підставою звернення до суду з поданою заявою є саме неоднозначна позиція [PERSON] з приводу добровільності лікування в психіатричному закладі. Тому просила суд надати дозвіл на примусову госпіталізацію [PERSON] до КНП «ЧОПЛ ЧОР» в умовах стаціонару без її згоди. [PERSON] в судовому засіданні свою позицію щодо поданої заяви не висловила у зв`язку із станом здоров`я. Прокурор підтримав заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] \~ у психіатричний стаціонар без її згоди. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з вимогами ст.340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . 08 червня 2022 року лікарем-психіатром Смілянської СЕШМД Угнич І.Г. було направлено на госпіталізацію в психіатричний заклад у зв`язку з розладом психіки та поведінки. Відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. 09 червня 2022 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку, що вона виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді\~ «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-проградієнтний\~ тип перебігу з наростаючим дефектом особистості, галюцинаторно-параноїдний синдром», що являють\~ собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, в зв`язку з чим потребує лікування в стаціонарі. Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07(провадження № 14-9свц18). Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено наявність у [PERSON] психічного розладу, встановлені обставини, що вона проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, в зв`язку з наявним розладом в добровільному порядку відмовляється від лікування, то на даний час наявні підстави для її госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved