Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

у серпні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в фіксованому розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 18 серпня 2020 року і до повноліття дитини. На мотивування своїх позовних вимог вказує, що з 01.07.2006 року по 06.07.2020 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2020 року. У шлюбі з відповідачем народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № 1796 від 15.12.2006 року. Дочка проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач має декілька місць роботи та прибутку, працює інженером-оператором у Голосіївському відділі «Київтеплоенерго» з з/п 10000 грн. Має у приватній власності квартири по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , які здає в оренду, відповідно за 12000 грн. та 8000 грн. щомісячно, про що додаються копії договорів оренди. Відповідач є власником в Декоцентрі по продажу та встановленню ролетів-жалюзі-карнизів по [ADDRESS] , і ця робота приносить відповідачу приблизно 20000-30000 грн., на місяць. Відповідач отримує приблизно до 60000 грн., прибутку на місяць. Враховуючи, що заробіток Відповідача може мати нестабільний характер, як в бік зниження, так і у бік зросту, позивач вважає за доцільне обмежитись сумою аліментів у 10000 грн. щомісячно, що становить на її думку 1/6 прибутку відповідача. У своїх додаткових письмових поясненнях до позовної заяви позивач вказала, що у володінні відповідача залишився їх спільний автомобіль, що на її думку також підтверджує спроможність відповідача оплачувати аліменти в заявленому нею розмірі (а.с.35-36). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 20.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.28). Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.04.2021 року позов був задоволений (а.с.43-47). Відповідачем 23.08.2021 року, через свого представника адвоката Науменко О.Г. була подана заява про перегляд заочного рішення суду та поновлення строків на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду (а.с.52-60). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2021 року відповідачу був поновлений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду (а.с.88-89). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2021 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.04.2021 року було скасоване та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем, через свого представника адвоката Науменко О.Г. поданий відзив на позов (а.с.122-127), у якому відповідач вказує, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн. щомісячно. Посилається на недопустимість наданих позивачкою у якості доказів копії договору оренди житлового приміщення за 2017, 2018 рік (а.с.122-127). Вважає що суд повинен враховувати при стягненні аліментів як єдиний дохід позивача підтверджений довідкою КП «Київтеплоенерго» середню заробітну плату у розмірі 13911 грн. Позивачем подана відповідь на відзив викладена у формі доповнень до додаткових пояснень до позовної заяви (а.с.154-155), у яких вона заперечує проти доводів відповідача. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2006 року по 06.07.2020 року. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 06.07.2020 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № 1796 від 15.12.2006 року. Неповнолітня дочка сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інш іобставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має у власності як рухоме так і нерухоме майно по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , від здачі якого отримує дохід, займається підприємницькою діяльністю, а також отримує заробітну плату у КП «Київтеплоенерго» середньомісячний розмір якої у 2021 році становить 17254,79 грн. (а.с.8-19, 69-70, 132-134). Суду позивачкою не представлено доказів використання відповідачем автомобіля для отримання доходу, тому суд вважає, що доводи позивача про можливість отримання доходів від задіяння автомобіля у службі таксі, є лише припущенням позивача. Посилання у відзиві на те, що суд повинен при стягненні аліментів враховувати як єдиний дохід позивача середню заробітну плату підтверджену довідкою КП «Київтеплоенерго», суд розцінює критично, так як ця зарплата є лише однією з форм доходу позивача, крім такого доходу суд повинен враховувати наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна. Відповідачем не спростовані доводи позивача про наявність у відповідача двох квартир, а надані позивачем копії договорів оренди цих житлових приміщень підтверджують використання цього майна для отримання доходу. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зі змісту ч. ч. 1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вищевикладене, суд за наявності для цього законних підстав приходить до висновку про можливість задоволенні позову та стягнення аліментів з відповідача в розмірі 5000 грн. щомісячно. При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. На думку суду, вказаний розмір аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам дитини сторін. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Добровільна допомога відповідача, якщо така і надавалась на утримання дитини, не позбавляє позивача можливості звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Outcome: partial