Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що за договором доручення №000019, який було укладено між ним та Чернівецьким сирзаводом на базі потужностей «Бімол» 18.05.2019, позивач здійснював закупівлю молока на умовах довірителя та передавав закуплене молоко довірителю на підприємстві відповідно до товаро транспортних накладних. На виконання умов договору позивачем як повіреним виконано свої зобов`язання належним чином, передано закуплене молоко довірителю на загальну суму 358278 грн. 00 коп. Однак, відповідачем не виконано свої зобов`язання за договором та не проведено розрахунку із [PERSON] . З огляду на вище зазначені обставини просить стягнути солідарно з ТОВ «Бімол» та Чернівецького сир заводу на базі потужностей ТОВ «Бімол» з розрахункового рахунку [NUMBER] у філії Вінницької області, управління Ощадбанку, зазначеного в договорі доручення №000019 від 18.05.2019, а у разі відсутності коштів, з будь якого іншого рахунку відповідачів, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь [PERSON] 379595 грн. 00 коп. заборгованості за договором доручення №000019 від 18.05.2019, з яких 358278 грн. основного боргу, 16839 грн. інфляційних витрат за вказаним боргом та 4478 грн. за прострочення платежу. Сторони (їх представники) в судове засідання не з`явилися. Будучи присутнім в інших попередніх засіданнях представник позивача адвокат Семко В.М. вимоги довірителя підтримував на умовах, викладених в позовній заяві, просив їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнавав та заперечував проти задоволення. Просив закрити провадження в цивільній справі, оскільки вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як договір має ознаки господарського та пов`язаний з господарською діяльністю, правовий статус [PERSON] на час його укладення фізична особа підприємець. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Предметом договору доручення є певні юридичні дії повіреного. Вони мають бути правомірними, конкретними та здійсненними, а також чітко визначеними у договорі доручення або у виданій на його підставі довіреності (ст. 1003 ЦК України). На договір доручення, крім гл. 68 ЦК України, присвяченої йому, також поширюються відповідні норми про представництво (гл. 17 ЦК України), в тому числі загальні правила про форму правочину (ст. 205-210 ЦК України) та про форму договору (ст. 639 ЦК України). Договір доручення укладається в простій письмовій формі (ст. 208 ЦК). За бажанням сторін він може бути засвідчений у нотаріуса. У цьому випадку в договорі слід передбачити, як будуть розподілені витрати на його нотаріальне посвідчення. Договір доручення вважається укладеним із моменту його підписання сторонами, а якщо сторони вирішать засвідчити договір у нотаріуса, тоді з моменту такого посвідчення. Обґрунтування позову певними правовими нормами, як і посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, процесуальним законом покладено саме на позивача, у зв`язку з чим у відповідача у справі виникають певні правомірні очікування оскільки реалізація його прав на захист проти позову перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з правовими підставами, викладеними саме позивачем, а не тими, що можуть бути додатково самостійно визначені судом 18.05.2019 між [PERSON] та Чернівецьким сирзаводом на потужностях ТОВ «Бімол» було укладено договір доручення №000019 (том 1 а.с. 8). Відповідно до договору доручення №000019 від 18.05.2019 року Чернівецький сирзавод на потужностях ТОВ «Бімол» іменується «Довіритель», а [PERSON] - «Повірений». Пунктом 1.1 Договору встановлено, що Повірений від імені Довірителя зобов`язується організувати закупівлю молока коров`ячого (іменуємого надалі Товар) та передати його у власність Довірителя на умовах, визначених даним договором. Відповідно до пункту 2.1. Договору Товар передається довірителю за договірними цінами, визначеними протоколом до даного договору. Якщо протокол не підписано товар оплачується згідно цін затверджених у довірителя і діючих в даний період. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом Довірителя (пункт 3.1. Договору). За домовленістю сторін Товар може постачатись транспортом повіреного. При цьому довіритель зобов`язується відшкодувати витрати пов`язані з перевезенням товару, згідно наданої повіреним калькуляції та підтверджуючих витратних документів, згідно з складеним та підписаним довірителем та повіреним актом про виконання транспортних послуг (пункт 3.2 Договору). Відповідно до п.3.3. Договору приймання товару по кількості та якості проводиться Довірителем у приймальному пункті Повіреного при наявності перевіреної і справної ваги та інших засобів визначення якісних показників Товару, згідно норм чинного законодавства. Приймання товару по кількості здійснюється на приймальному пункті повіреного водієм експедитором за даними повіреним результатами проведених аналізів (пункт 3.4 Договору). Пунктом 3.6 Договору встановлено, що у випадку відсутності або несправності засобів визначення кількісних та якісних показників Товару у повіреного, визначення кількості та якості Товару відбувається на приймальному пункті довірителя. Відповідно до пункту 4.1.7 Договору повірений зобов`язується видати молоко здавачам кошти, одержані від довірителя протягом трьох днів. Кошти віддаються згідно відомості на закупівлю молока, при цьому один примірник оформлений належним чином та відомості на закупівлю молока, повинен бути переданий довірителю. Довіритель зобов`язується видати довіреність на здійснення юридичних дій, зазначених в п.1.1. договору доручення, забезпечити Повіреного іншими засобами, необхідними для виконання даного договору (пункт 4.2.1. Договору). Суд звертає увагу на те, що предметом позовних вимог [PERSON] є стягнення із відповідача заборгованості в розмірі 358278 грн. 00 коп. (основна сума боргу) за молоко, здане в період з 01.08.2019 року по 12.08.2019 року. Додані до позову документи стосуються саме періоду з 01.08.2019 року по 12.08.2019 року, зокрема, товарно транспортні накладні (том 1 а.с. 9-15), акти звірки між ТОВ «Бімол» та [PERSON] за здане молоко (том 1 а.с.16, 17, 18, 19, 20, 21), список молоздатчиків, які не отримали кошти за здане молоко від ТОВ «Бімол» за вказаний період (том 1 а.с. 23-25). Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 04.02.2021 зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Бімол» надати суду відомості про те, чи складалися акти звірок про здане молоко між ТОВ «Бімол» та [PERSON] з наданням їх копій вразі складання. Окрім того, зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Бімол» та позивача [PERSON] (представника позивача [PERSON] ) надати суду копії протоколів розбіжностей щодо кількості та якості зданого молока коров`ячого в разі складання актів звірок. Витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «Бімол» та позивача [PERSON] (представника позивача Семко Валерія Миколайовича) довіреність, надану ТОВ «Бімол» на здійснення Ржавічевим В.А. юридичних дій, зазначених в пункті 1.1. договору доручення №000019 від 18.05.2019 року щодо організації закупівлі молока та передачі його у власність ТОВ «Бімол» (том 1 а.с. 227-228). Однак, сторонами ухвалу суду щодо витребування доказів не виконано та на надано відповідну документацію. Як зазначається у листі ТОВ «Бімол» вище зазначені документи, які витребовуються судом, ні ТОВ «Бімол», ні структурними підрозділами даного товариства не оформлялись і відсутні (том 1 а.с. 234-245). Окрім того, згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.05.2021 зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Бімол» надати суду відомості на виплату готівки за здане молоко коров`яче від [PERSON] від 02.09.2019 року (том 2 а.с. 1-2). Відповідачем вище вказану ухвалу суду не виконано та не надано витребувані докази, оскільки, такі документи ні ТОВ «Бімол», ні структурними підрозділами даного товариства не оформлялись і відсутні, що стверджується заявою відповідача (том 2 а.с. 15-16). За приписами частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. На момент слухання справи в її матеріалах відсутні докази того чиїм автомобільним транспортом здійснювалася поставка товару (молока коров`ячого), чи транспортом довірителя, чи транспортом повіреного. На підтвердження того, що товар постачався транспортом повіреного, відсутній акт про виконання транспортних послуг. Окрім того, відсутні докази приймання довірителем товару по кількості та якості у приймальному пункті повіреного, при наявності перевіреної і справної ваги та інших засобів визначення якісних показників товару. Сторонами не надано належних та достатніх доказів того за якими саме договірними цінами передавався повіреним товар довірителю, відсутній протокол до договору доручення №000019 від 18.05.2019, який би визначав такі ціни. Повірений зобов`язується передати довірителю документи про кількість молока, якість молока прийнятого від молокоздавачів та розрахунки за прийняте молоко. Документи повинні бути передані до другого числа місяця, наступного за звітним (пункт 4.1.6 Договору). Однак, зазначений пункт договору не місить відомостей про ким повинні склададися документи про кількість та якість молоко прийнятого від молоко здавачів та розрахунки за прийняте молоко. Сторонами на надано підтверджуючих даних про те, які саме ціни затверджені у довірителя, за яким оплачувався товар. Згідно пункту 11.1.\~Правил перевезень\~вантажів автомобільним\~транспортом в\~Україні,\~затверджених наказом\~Міністерства транспорту України 14.10.97\~№363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді. Оформлення перевезень\~вантажів товарно-транспортними\~накладними здійснюється\~незалежно від\~умов оплати\~за роботу\~автомобіля (пункт\~11.2\~Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні). Відповідно до\~пункту 11.3.\~Правил перевезень\~вантажів автомобільним\~транспортом в\~Україні товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. Після прийняття\~вантажу згідно\~з товарно-транспортною\~накладною водій\~(експедитор)\~підписує всі\~її примірники\~(пункт\~11.4\~Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні). Згідно пункту\~11.6.\~Правил перевезень\~вантажів автомобільним\~транспортом в\~Україні, у\~тих випадках,\~коли в\~товарно-транспортній\~накладній немає\~можливості зазначити\~всі найменування\~вантажу,\~підготовленого для\~перевезення,\~до такої\~накладної Замовник\~додає документ\~довільної форми\~з обов`язковим\~зазначенням відомостей\~про вантаж\~(графи\~110\~товарно-транспортної\~накладної). У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ у паперовій або електронній формі, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов`язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25, 8.26 глави\~8\~цих Правил\~(пункт\~11.7\~Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні). Із товарно транспортних накладних, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, неможливо чітко та беззаперечно стверджувати про те, що саме [PERSON] (транспортними засобами, належними йому; чи експедиторами) здійснювалось приймання та перевезення молочної сировини. Окрім того, товарно транспортні накладні на перевезення молочної сировини не містять серії та номера; не містять інформації про місце їх складання, про автомобіль (марка,\~модель,\~тип,\~реєстраційний номер),\~причіп/напівпричіп\~(марка,\~модель,\~тип,\~реєстраційний номер),\~пункти навантаження\~та розвантаження\~із зазначенням\~повної адреси,\~посади,\~прізвища та\~підписів відповідальних\~осіб вантажовідправника,\~вантажоодержувача,\~водія та/або\~експедитора (а.с. 9-15). Водіями у товарно транспортних накладних значаться [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак, судом не здобуто доказів того, чи укладались договори із вище вказаними водіями на перевезення зібраної молочної сировини, чи можливо існувала усна домовленість про це. Позивачем на підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості, що виникла у звязку із порушенням умов договору, надано акти звірки між ТОВ «Бімол» та [PERSON] за здане молоко в період з 01.08.2019 по 12.08.2019 (а.с 16-21). Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Акти звірки між ТОВ «Бімол» та [PERSON] за здане молоко в період з 01.08.2019 по 12.08.2019, містять підпис лише [PERSON] , підпис уповноваженої особи довірителя (тобто, ТОВ «Бімол» відсутній, що позбавляє вище вказані документи юридичної сили, тому не є належним доказом. Як стверджував представник відповідача [PERSON] , Чернівецьким сирзаводом не отримано акти звірки, які друкувались [PERSON] . Окрім того, суд не може взяти до уваги списки молокоздатчиків, які не отримали кошти за здане молоко з 01.08.2019 по 13.09.2019 від Чернівецького ТОВ «Бімол» (а.с. 23-25), оскільки, вказані списки не містять відомостей щодо закупівлі молока коров`ячого із підписами, відсутні відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб молокоздавачів. Як стверджував в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , після заготівлі молока [PERSON] привозив РНОКПП молокоздавачів. Вирішуючи клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі з підстав того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, договір має ознаки господарського та пов`язаний з господарською діяльністю, правовий статус [PERSON] на час його укладення фізична особа підприємець, судом враховується наступне. Із преамбули договору №000019 від 18.05.2019 року вбачається, що його укладено між товариством з обмеженою відповідальністю «Бімол» та приватною особою [PERSON] . Однак, договір підписано [PERSON] та скріплено печаткою фізичної особи підприємця. Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач на день звернення до суду (а також на день укладення договору №000019 від 18.05.2019 року) є фізичною особою підприємцем (вид діяльності діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; вантажний автомобільний транспорт (основний); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту). Запис про проведення державної реєстрації [PERSON] як фізичної особи підприємця здійснено 24.10.2018, номер запису 21660000000003187. Однак, сторонами не надано належних, допустимих доказів того, на кого саме видано довіреність ТОВ «Бімол» на фізичну особу [PERSON] чи фізичну особу підприємця [PERSON] на здійснення юридичних дій, зазначених у пункті 1.1. договору доручення №000019 від 18.05.2019, згідно листа відповідача ні ТОВ «Бімол», ні структурними підрозділами даного товариства така довіреність не оформлялась і відсутня, а тому за відсутності достатніх підстав, які б беззаперечно та достеменно свідчили про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства відповідно до положень статті 12 ГПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі. Суд при цьому зауважує, що не може обґрунтовувати судове рішення припущеннями. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст., ст.12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку із порушенням умов договору, безспірних доказів, які б підтверджували його обґрунтування, не надано. На підставі вище наведеного, з огляду на відсутність належних, достатніх та допустимих доказів позовних вимог [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Outcome: dismissed