Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.11.2017 року Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №79, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, втрату почуття любові та поваги одне до одного, у зв`язку з чим вони, фактично припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.05.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав та просив задовольнити, без надання строку для примирення. Відповідачка надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та надати строк на примирення терміном 3 місяці для збереження сім`ї. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 24.11.2017 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №79. Під час\~державної реєстрації\~шлюбу відповідачка\~змінила прізвище\~з " [PERSON] "\~на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Дітей від шлюбу сторони не мають. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, позивач бажає розлучитися та просить не надавати строк на примирення. За наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідчки про надання строку на примирення, оскільки сторони проживають окремо, дітей від шлюбу не мають, позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення, а примушування до збереження шлюбних відносин не допускається. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, хоча і просить суд надати строк для примирення, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки відповідачка не просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином,\~з відповідачки\~ підлягають стягненню\~ на користь\~ позивача,\~понесені ним\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору, в сумі 992,4 грн.

Outcome: approved