Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із первісним позовом в якому просив визнати за ним право на 2/3 частини земельних часток (паїв), розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів кожна, розташовані в межах території Вітовського (Миколаївського) району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , згідно сертифікатів серії МК № 004365 та серії МК № 004023. Вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина й на зазначені земельні частки, які він успадкував після смерті батьків та брата. В той же час, нотаріусом йому було відмовлено в нотаріальному оформленні спадщини за законом, оскільки він не представив належних правовстановлюючих документів на спадкове земельне право, а також через непредставлення документів, які б підтверджували родинні відносини між спадкодавцями та спадкоємцем. Посилаючись на те, що батько законно набув право на земельні частки в порядку спадкування, тому він має право на їх спадкування після його смерті, але нотаріально оформити спадщину неможливо через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів та документів про родинні відносини, тому просив в судовому порядку встановити факт родинних відносин та визнати за ним право на спадкові земельні частки. 17 січня 2022 року первісна відповідачка [PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на 1/3 частини тих же земельних часток (паїв) за сертифікатами МК № 004365 та серії МК № 004023, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою від 24 січня 2022 року цей позов був прийнятий до провадження, а ухвалою від 25 січня 2022 року позови об`єднані в одне провадження з визнанням позову [PERSON] в - в - ма , як первісного, а позову [PERSON] - як зустрічного. В своїх вимогах [PERSON] свої вимоги обґрунтувала аналогічним чином, вказавши, що як дружина померлого спадкодавця має право на 1/3 частину його спадщини, але оформити право на земельні частки не має можливості через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів. Ухвалою від 15 лютого підготовче провадження в справі було завершено і справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представників позивачів суду надійшли заяви з проханням здійснити розгляд справи без їх участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі учасників, дослідивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] , і після його смерті відкрилася спадщина, зокрема й права на земельні частки, які він успадкував після смерті своїх батьків та брата, а саме: - на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів, в колективному сільськогосподарському підприємстві "Лиманський", в межах території Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (тепер територія Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області), яка належала первісно на підставі сертифікату серії МК № 004365, виданого 05 вересня 1996 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, його батьку [PERSON] (далі - земельна частка за сертифікатом серії МК № 004365); - на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів, в колективному сільськогосподарському підприємстві "Лиманський" в межах території Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (тепер територія Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області), яка належала первісно на підставі сертифікату серії МК № 004023, виданого 05 вересня 1996 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, [PERSON] (далі - земельна частка за сертифікатом МК № 004023). Первісний позивач [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Якушевої Олени Іванівни за оформленням спадщини отримав письмове роз`яснення від 18 липня 2020 року про неможливість її оформлення в нотаріальному порядку з декількох причин, а саме: ?наявність іншого спадкоємця - дружини [PERSON] ; ?непредставлення належним чином оформлених правовстанолюючих документом на спадщину - спадкодавець, отримавши земельні частки в спадок не переоформив їх на себе; ?розбіжності в написанні по батькові [PERSON] в актовому записі про шлюб та в актовому записі про смерть - [PERSON] , а свідоцтві про його смерть - [PERSON] , що не дає можливості достовірно підтвердити родинні відносини між ним та його спадкоємицею дружиною [PERSON] ; ?непідтвердження документально родинних відносин між [PERSON] і його сином [PERSON] - в свідоцтві про смерть батька зазначено його прізвище [PERSON] , а в свідоцтві про народження сина та в актовому записі про це ж прізвище батька записано як [PERSON] . Розбіжності у визначенні кола спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] - в спадкових справах після їх смерті відсутні дані про те, що на час їх смерті з ними проживав, окрім сина [PERSON] , ще й брат [PERSON] , хоча в спадковій справи після смерті останнього, містяться дані, що він проживав за тією ж адресою що й вони на час відкриття спадщини. Порівнюючи та аналізуючи матеріали провадження, зокрема й інформацію зі спадкових справ, заведених після смерті спадкодавців, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й право на нерухоме майно - на земельну частку (пай) за сертифікатом серії МК № 004365. Часом відкриття спадщини є день його смерті. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року). Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно зі ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. Спадщину після його смерті прийняли: дружина - [PERSON] , та сини - [PERSON] і [PERSON] . За положеннями ст. 529 ЦК УРСР 1963 року їх частки в спадщині є рівними, тобто по 1/3 частині кожному. Проте за свого життя вони не оформили отриманої спадщини на своє ім`я. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й право на нерухоме майно: - на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів за сертифікатом серії МК № 004023, яка їй належала особисто; - 1/3 частину земельної частки за сертифікатом МК № 004365, яку вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . За тими ж положеннями ЦК УРСР 1963 року спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] та ще один син - [PERSON] , які проживали з нею на час смерті та вступили в управління спадковим майном, ї їх частки в спадщині є рівними - по Ѕ частині кожному: - по Ѕ частині земельної частки за сертифікатом МК №004023; - по 1/6 частині земельної частки за сертифікатом МК № 004365 (1/2 від 1/3 частки, успадкованої після чоловіка). [INFO] помер [PERSON] . На час його смерті діяли положення ЦК України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. ЦК України 2003 року вирізняє п`ять черг спадкування, визначені ст.ст. 1261-1265. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). Спадкоємців першої черги спадкування, передбачених ст. 1261 ЦК України, не встановлено, тому за положеннями ст. 1262 ЦК України спадщина має перейти до рідних брата та сестри спадкодавця, його баби та діда як з боку батька, так і з боку матері. Спадщину після його смерті прийняв його брат [PERSON] , який проживав з ним на час смерті. Інших спадкоємців судом не встановлено. Після смерті [PERSON] в порядку спадкування до його брата перейшли: - Ѕ частина земельної частки за сертифікатом МК №004023 після смерті матері [PERSON] ; - 1/3 частина земельної частки за сертифікатом МК № 004365, яку його брат успадкував після смерті батька [PERSON] ; - 1/6 частина земельної частки за сертифікатом МК № 004365, яку його брат успадкував після смерті матері [PERSON] , а вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] ; За свого життя [PERSON] не переоформив свої права на земельні частки, отримані в порядку спадкування і помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема права на земельні частки, які він успадкував після смерті своїх батьків та брата, а саме: 1) на земельну частку (пай) за сертифікатом серії МК № 004365, оформленого на ім`я [PERSON] , яка складалася із: ?1/3 частини, яку він успадкував особисто після смерті батька; ?1/3 частини, яку успадкував після смерті брата [PERSON] , а той успадкував після смерті батька [PERSON] ; ?1/6 частини яку він успадкував після смерті брата [PERSON] , а той успадкував після смерті матері [PERSON] , а та, в свою чергу, успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] ; ?1/6 частини, яку успадкував після смерті матері [PERSON] , а вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 2) на земельну частку (пай) розміром 8,56 умовних кадастрових гектарів за сертифікатом серії МК № 004023, виданого 05 вересня 1996 року на ім`я [PERSON] , яка складалася із: ?Ѕ частини, яку він успадкував самостійно після смерті матері [PERSON] ; ?Ѕ частини, яку він успадкував після смерті брата [PERSON] , а він успадкував після смерті матері [PERSON] . На час його смерті продовжували діяти положення ЦК України 2003 року. Заповіту спадкодавця не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України до першої чергу спадкування за законом відносяться чоловік (дружина), батьки та діти померлого. До цієї чергу спадкування відносяться: дружина померлого - [PERSON] , діти померлого - [PERSON] та [PERSON] . Вони вчасно, в передбачений законом термін, звернулися до нотаріальної контори із заявами: дружина та син [PERSON] - про прийняття спадщини, а дочка - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь свого брата [PERSON] . За загальним правилом, виписаним в ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожному із спадкоємців за законом є рівними. Тобто кожному зі спадкоємців після смерті [PERSON] належало б по 1/3 частині спадщини. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Виходячи з цих положень ч. 1 ст. 1267 та ч. 2 ст. 1274 ЦК України та заяви нотаріусу від спадкоємиці [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] його син [PERSON] має право на спадкування 2/3 частини спадщини, а дружина [PERSON] - 1/3 частину. Як зазначено вище, однією із підстав, які заважають нотаріальному оформленню спадщини, є розбіжності в написанні анкетних даних спадкодавців. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення, зокрема і факт родинних відносин (п. 1). З положень ст. 316 ЦПК України вбачається, що у разі справи про окреме провадження повинні розглядатися спільно в одному провадженні разом з позовними вимогами, які стосуються визнання права власності на майно. Тобто позивачем правомірно завлено до суду прохання встановити факт родинних відносин разом з вимогою визнати за ним право власності на спадкове майно. В свідоцтві про смерть, виданого 03 серпня 2000 року, повне ім`я першого спадкодавця записано як [PERSON] , місце смерті - с. Лимани Жовтневого (тепер - Миколаївського) району Миколаївської області. Однак відповідно до актового запису № 7 від 09 березня 1958 року про шлюб між [PERSON] та [PERSON] по батькові чоловіка записано як [PERSON] . Крім того, відповідно до актового запису про народження № 10 від 25 квітня 1958 року [PERSON] народився [INFO] , а його батьком є [PERSON] , мати - [PERSON] . Хоча в свідоцтві про смерть, виданого 15 січня 2005 року, записано про смерть [PERSON] . Співпадання прізвищ (а що стосується [PERSON] - прізвища в його більшій частині, крім однієї букви) місця проживання та інших даних в документах, вказує, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною, а [PERSON] та [PERSON] були їх синами та братами між собою. Також, нотаріальному оформленню спадщини заважає відсутність належним чином правовстановлюючих документів. Так, за пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, факт прийняття спадщини а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що дві земельні частки на законних підставах перейшли в порядку спадкування до [PERSON] і вони входять до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям, тобто, з врахуванням відмови від своєї частки одного зі спадкоємців за законом на користь іншого, [PERSON] - 2/3 частини кожної земельної частки, та [PERSON] - 1/3 частини земельних часток, оскільки вони є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після його смерті. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права в порядку спадкування за законом. За викладеного,

Outcome: approved