Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою: - змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом, виданим Липовецьким районним судом Вінницької області 25.01.2018 по справі №136/57/18 з відповідача на користь позивача на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 4500,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 25.01.2018 Липовецьким районним судом Вінницької області у справі №136/57/18 було видано судовий наказ, яким з відповідача на користь позивача вирішено стягувати на утримання сина [PERSON] та доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Однак після винесення судом такого рішення значно зросли ціни на продукти харчування та одяг, а тому тих грошей, які стягуються з відповідача не вистачає на утримання дитини. Крім того син є інвалідом з дитинства, часто хворіє та потребує додаткових витрат, а тому сума в розмірі 4500,00 грн буде достатньою для задоволення потреб сина. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 13.05.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не\~подали до\~суду своїх\~заперечень проти\~розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками значаться сторони у цій справі (а.с. 3). [PERSON] має інвалідність з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 4) та рішенням ЛКК при ВОДКЛ і дитині рекомендовано державну соціальну допомогу до 18 років (а.с. 5). 25.01.2018 Липовецьким районним судом Вінницької області у справі №136/57/18 було видано судовий наказ, яким з відповідача на користь позивача вирішено стягувати на утримання сина [PERSON] та доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (а.с. 6). З вказаним судовим наказом було відкрите виконавче провадження, а з відповідача розпочали стягувати визначену суму аліментів і за останні місяці з відповідача підлягала стягуванню щомісячно сума в розмірі 1309,00 грн, однак, останній має й заборгованість (а.с. 7). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено у ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 25.01.2018 Липовецьким районним судом Вінницької області у справі №136/57/18 було видано судовий наказ, яким з відповідача на користь позивача вирішено стягувати на утримання сина [PERSON] та доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Крім того, у матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості та за останні місяці з відповідача підлягала стягуванню щомісячно сума в розмірі 1309,00 грн, однак, останній має й заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Крім того, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й ст. 182 СК України - обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, вважає що право на отримання аліментів для дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Між тим, наведені позивачем аргументи не є відповідно до ст. 192 СК України підставами для збільшення розміру аліментів на дитину, а наявні матеріали справи про таке не свідчать. Позивачем не було надано суду та не ініційовано про витребування судум доказів зміни матеріального та/або сімейного становища відповідача, здоров`я його чи сім`ї, що б дозволяло останньому мати можливість сплачувати аліменти на утримання спільного сина сторін у бажаному позивачем розмірі 4500,00 грн. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду позивачем не надано та в ході судового процесу судом не встановлено. Отже, враховуючи те, що обов`язок про утримання неповнолітньої дитини покладений на обох батьків суд вважає, що позов слід задовольнити частково змінивши розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом, виданим Липовецьким районним судом Вінницької області 25.01.2018 по справі №136/57/18 з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 3138,75 грн, (що в сумі складатиме відрахування 1/4 частини від відомої суду середньомісячної заробітної плати по регіону - 12555,00 грн по Вінницькій області станом на І квартал - 2022 року), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Визначена сума, на думку суду в повному обсязі задовольнятиме потреби дитини сторін і, водночас, не порушить права відповідача. В іншій частині позову - відмовити. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову.

Outcome: partial