Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] , для зняття її з реєстрації. В обґрунтування позову зазначила, що їй в порядку приватизації належить на праві власності 1/3 ідеальної частки квартири [ADDRESS] , а відповідачка є зареєстрована особа, оскільки перебувала у шлюбі із її сином [PERSON] . Вказала, що відповідачка, будучи зареєстрованою, житлом не користується і там не проживає тривалий час, правового зв`язку з її сім`єю немає і її реєстрація у цьому житлі призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. 12.01.2022 відповідач подала відзив, у якому просить закрити провадження у справі, так як вважає, що відсутній предмет спору. Оскільки, зазначає, що позивачка не зверталася до неї щодо зняття з реєстрації у добровільному порядку, крім того, вказує, що з 01.12.2021 Законодавством передбачено механізм зняття з реєстраційного обліку місця проживання без її участі. Тому вважає, що жодних перешкод щодо зняття її з реєстрації не вчиняла. 27.01.2022 позивач подала відповідь на відзив, у якому заперечує відзив відповідачки. Зазначає, що відповідачка добровільно не хоче зніматися з реєстрації, крім того, із відповіді відділу реєстрації Червоноградської міської ради від 17.01.2022 вбачається, що зняття з реєстрації [PERSON] за заявою власників неможливе, оскільки положення «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та місця реєстрації проживання в Україні» щодо зняття з реєстрації з місця проживання особи за письмовою заявою власника житла поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстровано після набрання чинності цим Законом (01.12.2021), в той час коли [PERSON] зареєстрована у її квартирі з 30.09.2010. 10.06.2022 у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги. Відповідач подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Крім того, просить її заяву про закриття справи не розглядати. Третя особа - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до копії свідоцтва на право власності від 27.03.2000 р. та копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2021, квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної, часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному. Згідно з копії будинкової книги, у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як видно із рішення Червоноградського міського суду від 28.07.2020 по справі №459/1502/20 змінено прізвище відповідачки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 24.11.2021, відповідачка зареєстрована у спірному житлі з 30.09.2010. Відповідно до акту від 6032/07 від 02.12.2021, відповідачка не проживає за місцем реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що відповідач не проживає у житлі позивачки, спільним побутом із нею не пов`язана, договір щодо порядку проживання у спірному житловому приміщенні не укладався. Враховуючи наведене вище, суд вважає переконливими доводи позивачки про те, що збереження реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися цим майном, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг. За таких обставин та враховуючи визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. Крім цього, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією № 35960200 від 07.12.2021. Витрати позивачки на професійну правничу допомогу склали 2000,00 грн. Розмір таких витрат підтверджується наступними документами: 1) договором про представництво інтересів (надання професійної правничої допомоги) № 21/12/04-1 від 04.12.2021; 2) ордером на надання правничої (правової) допомоги від 06.12.2021; 3) свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. Вказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем відповідних витрат. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді 50 відсотків судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Outcome: approved