Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

01.10.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що його мати [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , починаючи з 1978 року. Позивач, його матір і [PERSON] , якого він вважав вітчимом, спільно проживали однією сім`єю в період до 1990 року у квартирі [ADDRESS] , а потім у квартирі за адресою: [ADDRESS] , які належали його матері на праві власності. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Оскільки між позивачем і померлим існували відносини, притаманні сімейним, саме він займався організацією поховання останнього. Враховуючи, що шлюб між [PERSON] і його матір`ю не було зареєстровано у встановленому порядку, інших родичів у померлого не було, ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому, на час смерті [PERSON] мав у власності 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № 7073 від 29.01.1996 року, виданим Комунарською районною адміністрацією і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3782396 від 07.06.2004 року. Позивач систематично відвідував цей житловий будинок після смерті власника, підтримував його у належному стані. У липні 2021 року під час прибирання в будинку він знайшов заповіт померлого. З заповіту, складеного 15.12.2017 року, вбачається, що [PERSON] заповів позивачу всі належні йому на праві власності частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 5-682; № 5-683. До того часу позивачу не було відомо про наявність заповіту, померлий йому не говорив, що склав заповіт. Його матір повідомила, що померлий при житті висловлював намір залишити йому своє майно, проте про складання заповіту як факт її не повідомив. 13.07.2021 року він звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Нотаріусом було заведено спадкову справу № 367/2021 на підставі його заяви про прийняття спадщини, проте було винесено постанову від 01.09.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску встановленого законом строку звернення з відповідною заявою. Ухвалою від 05.10.2021 року суддею відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 29.10.2021 року до суду надійшла письмова заява від представника Запорізької міської ради за довіреністю Білик Н.О., у якій остання просить прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі, судове засіданні провести без участі представника Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 02.12.2021 року підготовче провадження у справі № 333/6835/21 закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти адвокату Дерев`янко Л.Л., яка надала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Також, просила суд при вирішенні справи приймати до уваги той факт, що позивач [PERSON] наразі є мобілізованим на військову службу в складі ВСУ, що унеможливлює подання ним заяви про прийняття спадщини найближчим часом. У зв`язку з чим, просить суд визначити позивачу максимально можливий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18.12.2019 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] (спадкодавець) помер [INFO] . На час смерті [PERSON] мав у власності 27/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № 7073 від 29.01.1996 року, виданим Комунарською районною адміністрацією і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3782396 від 07.06.2004 року. Згідно з заповітом, складеним 15.12.2017 року, [PERSON] заповів [PERSON] всі належні йому на праві власності частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 5-682; 5-683. 13.07.2021 року [PERSON] звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] 01.09.2021 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Із змісту вказаної вище постанови вбачається, що підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було неподання останнім заяви про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України. Позивач зазначає, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме через необізнаність про наявність заповіту на його ім`я. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 цього Кодексу передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 1 січня 2004 року. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 23.08.2017 року по справі № 6-1320цс17. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.06.2019 року № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~ Судом\~встановлено,\~що про\~існування заповіту\~від 15.12.2017\~позивач дізнався у липні 2021 року, коли він його знайшов під час прибирання в будинку померлого [PERSON] (спадкодавця). \~\~\~\~\~\~ Встановлені судом обставини вказують на наявність об`єктивних труднощів для своєчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини нотаріусу. \~\~\~\~\~\~ Наведене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду (справа № 757/28103/16-ц, № 130/2517/18 від 21.09.2020 року). \~\~\~\~\~\~ Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання в контексті положень частини 3 статті 1272 ЦК України поважною причину незнання позивача про наявність заповіту на його ім`я, оскільки такі обставини об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~ За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що відповідачем не надано жодного заперечення щодо позову, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця в межах строку, встановленого частиною 1 статті 1270 ЦК України. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved