Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що на даний час він є студентом 1 скороченого курсу денної форми навчання спеціальності 073 «Менеджмент» ОПП Транспортний менеджмент Державного університету інфраструктури та технологій. Термін його навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 рік. На сьогодні матеріально повністю його забезпечує мати [PERSON] , яка сплачує кошти за його навчання, надає йому кошти на інші потреби та витрати. Позивач посилається на те, що його батько не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для його навчання, хоча згідно із законодавством повинен це робити. Його матір не в змозі самостійно його утримувати, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Між тим, представником позивача через канцелярію суду подано клопотання, в якому представник просила суд розглянути справу без її участі та участі позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] та серія [NUMBER] виданими 06 серпня 2002 року (а.с.7). Між тим, після розірвання шлюбу 16 березня 2017 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.5) Як вбачається із Довідки виданої Інститутом управління, технологій та права Державного університету Інфраструктури та технологій Міністерства освіти і науки України, ІІІ-ІV рівня акредитації за № 371-Д від 05 жовтня 2021 року, [PERSON] є студентом 1 скороченого курсу денної форми навчання спеціальності 073 «Менеджмент» ОПП Транспортний менеджмент Державного університету інфраструктури та технологій. Термін його навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 рік (а.с.8). 01 вересня 2021 року, [PERSON] в інтересах здобувача освіти [PERSON] , уклала з Державним університетом інфраструктури та технологій Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 21-ДТМ-1001/СП, за мовами якого вартість повної освітньої послуги (без урахування рівня інфляції на наступні бюджетні періоди) за весь строк навчання становить 50646,00 грн.. Окрім того, 01 вересня 2021 року, між Державним університетом інфраструктури та технологій та [PERSON] було укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 21-ДТМ-1001/СП. Як вбачається із наявних в матеріалах справи квитанцій, витрати на навчання позивача та інші витрати, сплачує мати позивача [PERSON] .. Частиною 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18) обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Суд повинен врахувати можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, а не фактично перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). Як встановлено судом відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання не надає, хоча може оскільки є людиною працездатного віку, а тому повинен відшукати можливість заробітку для належного забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання всім необхідним. Суд, вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, на його утримання, бере до уваги матеріальне становище позивача, який потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, а продовжує навчання, та приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 09 грудня 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання у Інституті управління, технологій та права Державного університету Інфраструктури та технологій Міністерства освіти і науки України, ІІІ-ІV рівня акредитації, а саме до 30 червня 2023 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 09 грудня 2021 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 09 грудня 2021 року. Крім того, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved