Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 10 січня 2008 року він, [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, відповідний актовий запис №6. Від шлюбу у позивача з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Спору щодо визначення місця проживання дитини між нами не має, крім того, син [PERSON] , досяг віку, з якого самостійно визначає місце свого проживання відповідно до ч. 3 ст.160 СК України. Позивач вказує, що протягом останніх років сімейне життя між нами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з нас має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Останнім часом, спільне господарство не ведеться. Зазначає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача на ґрунті сімейно - побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 10 січня 2008 року міському відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, відповідний актовий запис №6. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлена. Через канцелярію суду від його представника адвоката О. Дрюченка надійшла заява, в якій останній просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Судове засідання у справі було призначене на 27.06.2022 року на 15 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №6 від 10.01.2008 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.02.2009 року. Як стверджує позивач, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та втрачено почуття любові. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved