Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач та відповідач з 19.11.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане Вiддiлом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області). Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Мiським вiддiлом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 26.05.2015 року. 24.01.2022 року [PERSON] подала позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] . Станом на січень 2022 року відповідач залишив сім`ю і проживає окремо. При цьому, донька проживає спільно з матір`ю. Від часу, коли позивач та відповідач проживають окремо та не ведуть спільного господарства, останнiй не бере участі в утриманні їхньої спільноi дитини та добровільної згоди між ними щодо порядку реалізації цього обов`язку не досягнуто. Таким чином, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Це виявляється, зокрема, в ненаданні грошових коштів на її утримання. Оскільки відповідач є працездатним, на утриманні інших осіб немає, а забезпечувати належний рівень дочки позивач самостійно не може, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 від доходу відповідача щомісячно. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 27.06.2022 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частки від доходу щомісячно. 27.06.2022 року представником позивача подано до суду заяву про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення уточнених позовних вимог, визнавши пред`явлений до нього уточнений позов в повному обсязі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 19.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що складено актовий запис № 1812 (свідоцтво серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Батьком вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Як вбачається із довідки про доходи, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.09.2021 року по 28.02.2022 року становить 141\~515 грн. 77 коп. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 2, 3\~статті 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.\~Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , потребує утримання, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав задовольнити уточнені позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.03.2022 року - дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 гривень. Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3\~ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі\~відмови в\~позові інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на\~позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України\~покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved