Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.03.2019 у розмірі 14\~653,41 грн., яка станом на 25.02.2021, яка складається з наступного: 11 407,24 грн. заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 11 407,24 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3\~246,17 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за вісдсутності позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 6-7). Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3\~ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. У відповідь на запит Відділ обліку та монвторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України, до суду надійшло підтвердження місця реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 72). У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №976 від 16.08.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. Ухвалою суду від 10.12.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С., відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу, за місцем реєстрації, позовної заяви з додатками, судових повісток. До суду повернулось рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення судової повістки представнику. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 п. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 27.03.2019 [PERSON] , з метою отримання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», підписала Заяву № б/н (а.с. 15-16). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування а обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2 00,00 грн., а 16.05.2019 кредитний ліміт збільшено до 12\~000,00 грн. (а.с. 14). Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі та можливість розпоряджатись кредитними коштами, що підтверджується випискою за договором № б/н станом на 01.03.2021 (а.с. 62). Як вбачається з матеріалів справи кредитна картка, видана на ім`я [PERSON] була випущена 27.03.2019 (а.с. 13). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 375/998/15-ц роз`яснено, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК Україниі охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексуне можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний повернути суми передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Суд звертає увагу на те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27.03.2019 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Позивач надав суду копію паспорту кредиту, підписану відповідачем, в якій викладені умови кредитування (а.с. 17 18). Так, у п. 4 «Інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» сторонами було погоджена процентна ставка за межами пільгоового періоду у розмірі 43,2 % річних та 42% річних. Відповідно до п. 6 паспорту кредиту «Додаткова інформація», сторони погодили процентну ставку, яка застосовується приневиконанні зобовязання щодо повернення кредиту, у розмірі 86,4% та 84%. У позовній заяві позивач зазначає про те, що з 01 березня 2019 року впроваджені зміни Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, згідно яких відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнт зобов`язується сплатити банку заборгованість по кредиту та проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Із розрахунку заборгованості, наданому позивачем, вбачається, що позивач нараховував відсотки по кредиту, які вказані у паспорті кредиту, що підписаний відповідачем (а.с. 11-12). Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» фактично отриману та неповернуту суму кредитних коштів у розмірі 14 653,41 грн. У відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved