Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 37530, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 33811 грн. 25 коп. та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 08.09.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис за № 37530 щодо стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 33811 грн. 25 коп. 30.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрив виконавче провадження № 63452639. Про даний факт позивачу стало відомо з реєстру боржників, у зв`язку з чим він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. з відповідним запитом, відповідь на який було отримано 29.04.2021. Виконавчий напис, на переконання позивача, вчинений з численними порушеннями законодавства. Він не містить посилання на підставі яких конкретно документів він вчинений. До виконавчого напису підшито не оригінал Договору № 001-07057-140813 від 14.08.2013, а копія заяви № 001-07057-140813 від 14.08.2013, зі змісту якої неможливо встановити факт отримання позивачем коштів та визначити конкретний порядок погашення кредитного договору. Виконавчий напис позивач вважає незаконним з огляду на наступне: - по-перше, відповідач не надав нотаріусу оригінал заяви № 001-07057-140813 від 14.08.2013, договорів переуступки права вимоги та розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, інших первинних документів, які б свідчили про безспірність вимог. Також відповідач не пред`являв позивачу жодних вимог про погашення боргу. Такі документи не підшиті до виконавчого напису. Крім того, виходячи із постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку; - по-друге, заявка № 001-07057-140813 від 14.08.2013 не є підтвердженням згоди банку на укладання договору та перерахування на картку коштів; - по-третє, до виконавчого напису не додано розрахунок суми заборгованості та документи, що підтверджують отримання коштів саме боржником; - по-четверте, відповідно до Заяви № 001-07057-140813 від 14.08.2013 повний розрахунок за кредитною лінією боржник повинен був здійснити 14.08.2014, а спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом 08.09.2020, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Барчунінов К.О., позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Також представник позивача уточнив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу за винятком 1500,00 грн., які були передбачені за участь у судовому засіданні 24.02.2022, адже дане судове засідання не відбулось. Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача до суду не з`явився, відзиву не подав. Повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання треті особи до суду не з`явились. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 14.08.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 001-07057-140813. За умовами даного договору [PERSON] отримав від ПАТ «Дельта Банк» кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням ліміту кредитної лінії в сумі 15000,00 грн. 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 37530 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суми заборгованості за кредитним договором № 001-07057-140813 від 14.08.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків за яким за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2/К від 19.12.2016 є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-КА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Згідно виконавчого напису сума заборгованості за кредитним договором складає 33311,25 грн., в тому числі: 14996,25 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18315,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Загальна сума заборгованості, яка стягнута з [PERSON] , з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн., складає 33811,25 грн. Як визначено оскаржуваним виконавчим написом, стягнення заборгованості проводилось за період з 11.08.2020 по 14.08.2020. На підставі вказаного виконавчого напису 30.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В.відкрив виконавче провадження № 63452639. 19.07.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В.звернув стягнення на доходи [PERSON] . У ст.ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач [PERSON] у позові послався на те, що визначений виконавчим написом розмір заборгованості не є безспірним, а з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, позивач вказує, що виходячи із постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Підстав не враховувати дану правову позицію у суду першої інстанції немає. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 08.08.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з цієї підстави. Крім того, підлягає урахуванню й те, що відповідачем не надано до матеріалів справи належного розрахунку суми заборгованості, стягнутої за виконавчим написом нотаріуса, підстав та періодів її виникнення, не підтверджено документально як в цілому, так і кожну позицію цієї заборгованості з детальним визначенням складових, починаючи з дати її виникнення. За вказаних обставин суд погоджується із доводами позивача про те, що заборгованість не є безспірною. Також суд враховує, що загальновідомою є інформація про те, що 03.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. Пунктом 2.4 договору № 001-07057-140813 від 14.08.2013 визначено, що строк ліміту кредитної лінії складає 364 календарних дні. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Матеріали справи не містять даних про те, скільки саме кредитних ліній надано позивачу, але у будь-якому випадку вони могли бути надані [PERSON] до запровадження тимчасової адміністрації. З урахування визначеного договором № 001-07057-140813 від 14.08.2013 строку кредитування (364 календарних дні), по-перше, право вимоги за усіма кредитними лініями виникло до початку 2017 року, а, по-друге, за даних умов період стягнення у жодному разі не може включати період з 11.08.2020 по 14.08.2020, оскільки нарахування відсотків поза межами строку кредитування є незаконним. Таким чином, у період з 11.08.2020 по 14.08.2020 не могло бути нарахувань за кредитним договором № 001-07057-140813 від 14.08.2013. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що на час вчинення виконавчого напису з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також підлягає урахуванню й те, що відповідачем не надано доказів наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 001-07057-140813 від 14.08.2013. Інші доводи позову, з урахуванням зроблених судом висновків, суттєвого значення для розгляду справи не мають. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено 908,00 грн. судового збору за позовну вимогу, а також 454,00 грн. за заяву про забезпечення позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362,00 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено судом, у межах розгляду цієї цивільної справи позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Барчуніновим К.О. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1013482 та договору про надання юридичних послуг № 37 від 01.09.2021, які наявні у матеріалах справи. Згідно з актами приймання виконаних робіт/послуг від 14.01.2022 та від 20.05.2022 адвокат Барчунінов К.О. надав [PERSON] правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 9000,00 грн. У даних актах зазначений перелік послуг та їх вартість. Сплата сум у розмірі 9000,00 грн. підтверджується квитанціями до прибуткового касового-ордеру. Вказані документи передбачають у тому числі сплату 1500,00 грн. за участь адвоката у судовому засіданні 24.02.2022. У судовому засіданні представник позивача вказав, що цю суму не потрібно стягувати з відповідача, оскільки у вказану дату судове засідання не відбулось. Враховуючи те, що 24.02.2022 судове засіданні дійсно не відбулось, а справа була знята з розгляду через введення в Україні воєнного стану, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., які були передбачені як плата за участь адвоката у судовому засіданні 24.02.2022. В іншій частині витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. Суд констатує, що ці витрати співмірні із: складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, з відповідача підлягають стягненню документально понесені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved