Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень; стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, що полягає у витратах на лікування у сумі 763,20 грн. (сімсот шістдесят три грн.20 коп). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що 09.01.2020 позивач дала у борг грошові кошти у сумі 47660 грн, які на день укладення договору по курсу НБУ еквівалентні 2000 доларів США, на умовах, викладених у нотаріально зареєстрованому договорі позики зі строком повернення не пізніше 10.07.2020, без сплати відсотків за користування. Відповідач тривалий час зволікав із виконанням своїх договірних зобов`язань, частину боргу 24390 грн відповідачем було повернуто через державну виконавчу службу лише 30.03.2021, іншу частину 25144 грн повернуто 24.05.2021. Таким чином, відповідач свої договірні зобов`язання повністю виконав лише 24.05.2021, чим допустив майже річну затримку виконання своїх зобов`язань. За цей значний час позивач переживала значні хвилювання, стрес, моральне виснаження, турботи, проблеми, що призвело до непоправних наслідків, стан здоров`я позивача значно погіршився. Наслідки подій, що відбулися, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та моральних ресурсів, і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Вказане стало підставою звернення до суду за захистом прав позивача. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 26.10.2021 клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.12.2021 розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача. Протокольною ухвалою від 27.01.2022 розгляд справи було відкладено. Ухвалою суду від 13.06.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням позивача на 29.06.2022. Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 09.01.2020 між сторонами укладено договір позики грошей на суму 47660,00 грн, еквівалентних 2000,00 доларів США на день укладення договору по курсу НБУ, який було посвідчено приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Манелюком М.І. Згідно виписок Ощадбанку про зарахування безготівкових коштів по оплаті боргу за виконавчим написом 2325 відповідачем повернуто 24390 грн, які зараховані на рахунок позивача 05.04.2021, та 25144 грн, які зараховані 27.05.2021. З довідки, виданої КНП "Бердичівська міська лікарня", № 142 від 03.09.2021 вбачається, що [PERSON] отримувала психіатричну допомогу та пройшла курс лікування з 05.11.2020 по 20.11.2020. Відповідно до наданих фіскальних чеків, [PERSON] здійснила витрати на придбання медикаментів за період з 23.10.2020 по 11.11.2020 на загальну суму 763,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення заподіяної моральної шкоди, суд виходить з наступного. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлено в ст. 16 ЦК України, а саме, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 16 ЦК Україниспособами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування моральної шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених законом або договором. У даному випадку, договором між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди, в тому числі і з підстав невиконання боржником своїх зобов`язань. Закон, що регулює дані правовідносини, також не передбачає відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання умов договору, в тому числі договору позики. Тому суд не вбачає законних підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди за невиконання ним договірних зобов`язань. Стаття 1167 ЦК України, яка передбачає відшкодування шкоди винними діями особи, на дані правовідносини, які виникли з договору, не розповсюджується, оскільки регулює випадки заподіяння шкоди, не пов`язаної з договірними правовідносинами між заподіювачем шкоди і постраждалою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 625ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на той факт, що вона, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, а також відновлення порушеного права, не позбавлена у праві звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Не підлягають задоволенні і вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди на підставі положень ст. 1166 ЦК України. Так, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. З огляду на положення ст.ст. 22, 623 ЦК України витрати позивача на лікування не відносяться до категорії збитків. Також позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй матеріальної шкоди в розмірі 763,20 грн внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності з боку відповідача, даних про завдання відповідачем шкоди майну позивача судом не встановлено. За таких обставин суд приходить висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги не підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. ІV. Розподіл судових витрат Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed