Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 14.09.2021 року позивач КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1255 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» на його утримання. Позов обґрунтований тим, що у КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» на вихованні та повному державному утриманні на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.05.2014 року №294 знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.09.2011 року Першим Малиновським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції. Батько дитини - [PERSON] , згідно листа ДУ «Ширяївського виправного центру (№111)» від 11.06.2020 року №17-692/Грв, звільнився із установи виконання покарань 15.05.2020 року. Після звільнення вказав місце проживання: [ADDRESS] . Після закінчення строку відбуття покарання [PERSON] ( [PERSON] ), а саме з 11.06.2020 року по теперішній час батько не звертався до адміністрації дитячого будинку з метою побачення із сином і взагалі не відвідував [PERSON] за весь час перебування дитини у закладі (з 12.06.2014 року по теперішній час). Таким чином, [PERSON] самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та надав відповідний висновок за №2968/01-11 від 04.06.2021 року. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 16.09.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.02.2022 року закрито підготовче провадження по справі та признано справу до судового розгляду. 27.06.2022 року сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 05.05.2022 року на адресу суду надійшла заява від директору КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» з проханням розгляд справи провести за відсутності представника позивача. Зазначає також, що позивач позов підтримує, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Судові повістки, які надсилалися позивачу за адресою його проживання: [ADDRESS] , на судові засідання, призначені на 11.01.2022 року, 22.03.2022 року, 09.05.2022 року, 27.06.2022 року були повернуті до суду з відміткою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання». До суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення судового відправлення (судової повістки), згідно якого, особа на прізвище [PERSON] , отримала судову повістку, яка надсилалася [PERSON] про його виклик на судове засідання, призначене на 14.02.2022 року. Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення позивача, однак при ухваленні заочного рішення судом враховуються насамперед інтереси дитини. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що у КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» на вихованні та повному державному утриманні на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.05.2014 року №294 знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00013172862. (а.с. 14,15) Мати дитини - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.09.2011 року Першим Малиновським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції. Батько дитини - [PERSON] , згідно листа ДУ «Ширяївського виправного центру (№111)» від 11.06.2020 року №17-692/Грв, звільнився із установи виконання покарань 15.05.2020 року. Після звільнення вказав місце проживання: [ADDRESS] . З листа начальника управління освіти Біляївської міської ради Біляївської об`єднаної територіальної громади встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , та виховують семеро дітей, де одна дитина спільна. Зі слів дружини відповідача - [PERSON] , [PERSON] працює не офіційно, у зв`язку із тим, що має кілька судимостей. Згідно інформації Біляївської ЗОШ І-ІІІ ст. №2, де навчаються старші діти родини [PERSON] , встановлено, що сім`я перебуває на обліку як не благодійна, що опинилася у складних життєвих обставинах. Власного житла родина на має. З пояснювальної записки та протоколу бесіди з [PERSON] вбачається, що він категорично проти щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , пояснюючи це тим, що він відбував покарання у місцях позбавлення волі і не мав можливості приїхати до дитини. Також повідомив, що хоче щоб його дружина [PERSON] , з якою він перебуває в офіційному шлюбі, всиновила [PERSON] , [INFO] . На підставі розпорядження №165 від 1303.2014 року Київської районної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с 29) Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та надав відповідний висновок за №2968/01-11 від 04.06.2021 року. (а.с. 2-8) Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав є обов`язковою участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи встановлено, що в порушення даних принципів щодо виховання дитини, батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що підтверджується наявними в справі доказами, у зв`язку зі чим суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача його батьківських прав по відношенню до сина. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст.182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд звертає увагу, що батько або матір, яких було позбавлено батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Так, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку», аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1255,00 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону (не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи від дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний, моральний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved