Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, в якому просить зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди в користуванні власністю, а саме сараєм - « Б », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом надання їй безперешкодного доступу до сараю та ключів від його вхідних дверей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належить 6/25 часток у праві власності житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 13.06.2017, витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] складається з: « А-1 » - житловий будинок, загальною площею 198,2 кв.м., житлова площа 114,8 кв.м., « а » - веранда, « а1 »- веранда та « Б » - сарай та перебуває у спільній частковій власності. Співвласниками іншої частки вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами є: [PERSON] , якій належить 21/100 частки вказаного будинку; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким спільно належить по 3/80 частки будинку; [PERSON] , якій належить 11/50 частки будинку; [PERSON] , якій належить 9/50 частки будинку. Між співвласниками будинку забагато років тому назад, в добровільному порядку був встановлений порядок користування сараєм, що під літ. « Б ». Наразі відповідачі створюють позивачеві перешкоди в користуванні належним їй майном, а саме сараєм, що під літ. « Б », що перебуває у спільному користуванні співвласників житлового будинку. Відповідачі не допускають її до сараю, не надають їй ключі, чим порушують її права та законні інтереси, як співвласника нерухомого майна, в зв`язку з чим вона звернулася до суду. 28.01.2020 на адресу суду надійшов відзив від [PERSON] та [PERSON] , в якому вони зазначили, що позов не визнають. Зазначають, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками житлового будинку [ADDRESS] ( по 3/80 частин ), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.03.2006. [PERSON] почала проживати разом зі своїм чоловіком [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] . Це один житловий будинок, який розділений на п`ять квартир, мешканці яких являються спільними частковими власниками даного житлового будинку. Належна до даного житлового будинку господарська споруда, а саме сарай « Б », частки якого відповідно до часток будинку не виділялись в натурі взагалі, ще у 80-х роках співвласниками була розділена на окремі приміщення та має чотири окремих входи. Історично так склалося, ще з 1980-х років, між співвласниками була домовленість, хто якою частиною даного сараю користується, оскільки він має декілька окремих входів, а всередині встановлені перегородки та розділено його на декілька частин. На даний момент співвласниками даного житлового будинку використовується лише 3 частини даного сараю, а тому не зрозуміло, чому маючи змогу користуватися вільним приміщенням, позивачка бажає отримати доступ до того приміщення, яким користуються відповідачі близько 30 років. Позивачем не додано до позовної заяви жодних обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що відповідачі перешкоджають позивачу користуватись частиною сараю. До того ж в даній господарській споруді не виділені окремі частки між співвласниками, а тому не зрозуміло, де належна їй частка, чи та, де використовують відповідачі близько 30-ти років, чи та, де користуються інші співвласники не один рік чи саме та частка, яка на даний момент є вільна та може бути використана позивачкою в будь-який момент. Просять в задоволенні позову відмовити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити та пояснив, що відомостей, де наразі проживає позивач у нього немає, вона з 2017 року є співвласником житлового будинку з надвірними спорудами, виділу часток в натурі не було. Позивач вважає, що саме відповідачі порушують її права. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачка з 1980-х років в даному будинковолодінні не проживає, а проживає в Донецькій області. В 1990-х роках так, як [PERSON] , яка користувалася даної частиною сараю, покинула його, вони звернулися в ЖЕК і її сім`я зайняла одну частину сараю і по цей день користується ним. З 1990-х років питання щодо виділу часток в сараї не порушувалося. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила справу слухати без її участі, позов не визнає. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування позовних вимог. Позивачка тривалий час не проживає в м. Умань, тому її прав ніхто не порушує. Просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в будинку по [ADDRESS] вона проживає з 1975 року. [PERSON] в даному будинку не проживає з 1978 року. Вона проживає в Донецькій області і інколи приїжджала провідувати маму. Зразу в даному будинку було чотири квартири, але мати позивача [PERSON] розділила свою квартиру між дочкою [PERSON] ( позивач по справі ) та сином [PERSON] ( батько та чоловік відповідачів ) і в будинку утворилося п`ять квартир. [PERSON] після того, як перестала користуватися частиною сараю, віддала його сину, адже дочці він не потрібен. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить 6/25 часток у праві власності житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Співвласниками іншої частки вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами є: [PERSON] , якій належить 21/100 частки вказаного будинку; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким спільно належить по 3/80 частки будинку; [PERSON] , якій належить 11/50 частки будинку; [PERSON] , якій належить 9/50 частки будинку. За адресою [ADDRESS] розташований один цегляний житловий будинок « А-1 », загальною площею 198,2 кв.м., в т.ч. житловою - 114,8 кв.м., веранда « а », веранда « а1 », сарай « Б ». Даний будинок розділений на п`ять квартир, а сарай « Б » розділений мешканцями будинку ще з 1980-х років на окремі приміщення та має чотири входи. Частки даного сараю відповідно до часток будинку в натурі не виділялись. На даний час з чотирьох приміщень сараю, зайняті три приміщення. Згідно копії паспорту позивач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 28.10.1998 року. Згідно довідки від 20.11.2014 « Про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції » зазначено, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] і перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] . Тобто, як встановлено з матеріалів справи позивач [PERSON] , хоч і має 6/25 часток у праві власності житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає досить тривалий термін. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак, позивач не надала суду докази, що частина сараю, яка перебуває у спільній власності п`ятьох співвласників житлового будинку, виділялася їй в натурі і вона є його власником, а їй відповідачами чиняться перешкоди у його користуванні з огляду крім того і на те, що позивач у м. Умань не проживає. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст. ст.ст. 2,4, 12,13,81,258-259,264,265,273, 354 ЦПК України, суд-

Outcome: dismissed