Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

20 травня 2022 року до суду звернулася [PERSON] із заявою, в якій просить ухвалити рішення яким встановити факт смерті [INFO] її доньки - [PERSON] , [INFO] в місті Шахти Ростовської області Російської Федерації. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона є матір`ю [PERSON] . Заявник, її донька, і двоє її дітей є внутрішньо переміщеними особами, які до початку бойових дій проживали в смт Кленовий Луганської області, а на даний час з 14.01.2016 [PERSON] з внуками проживають по [ADDRESS] . Матір дітей померла [INFO] , а батько дітей знаходиться невідомо де в Російській Федерації, дітьми ніколи не цікавився, не виховував, не забезпечував матеріально фактично з народження, тому заявник вимушена звертатися до суду з даною заявою з метою встановлення факту смерті її доньки та в подальшому оформлення опіки та піклування над її внучками, які позбавлені батьківського піклування для реалізації та забезпечення їхніх прав та інтересів. [PERSON] звернулася із заявою до Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), однак відділом прийнято рішення про відмову у проведенні реєстрації смерті. З урахуванням викладеного, заявник вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 20 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала на просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що просить справу розглянути без участі представника на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Ровеньки Ворошиловградської області УРСР, та її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.08.1993 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 29, 39). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №520-620247 від 14.01.2016, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Одночасно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ від 20.10.2014 передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. З наданих копій свідоцтв про народження встановлено, що [PERSON] є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). Відповідно до довідки №104 від 05.05.2022 виданої Будянським старостинським округом Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, з [PERSON] , 1968 року народження, дійсно проживають її онуки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 17). З матеріалів заяви вбачається, що [INFO] в м. Шахти Ростовської області, Російської Федерації настала смерть [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2022 (а.с. 16). Відповідно до листа №476-21.28-101 від 11.05.2022 наданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), встановлено що в архіві цього відділу та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній факт державної реєстрації смерті громадянки [PERSON] , [INFO] . Перевірку проведено за період з 01.01.2022 по 11.05.2022. Також повідомлено, що з урахуванням п.1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених Наказом Міністерства юстиції №52/5 від 18.10.2000, державна реєстрації смерті [PERSON] можлива при пред`явленні лікарського свідоцтва про смерть (форми 106/о), або рішення суду (а.с.18). Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністрерства юстиції (м. Хмельницький) розглянувши документи, подані заявником [PERSON] для державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в Російській Федерації, Ростовська область, м. Шахти та проаналізувавши їх, відділом ДРАЦС відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для встановлення факту смерті [PERSON] , що підтверджується листом №476-21.28-101 від 30.05.2022 виданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с. 38). В силу вимог частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5). Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є, між іншим рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особа та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошеній особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як встановлено судом під час розгляду справи, [PERSON] померла в м. Шахти Ростовської області, тобто на території Російської Федерації. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної в Мінську 22 січня 1993 року, зокрема, Україною та Російською Федерацією, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. В приписах ч. З і ч. 4 ст. 49 ЦК зазначено, що державній реєстрації підлягає, зокрема смерть. Реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. В тому числі смерть підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Відповідно до п. п. 3.1., 3.2., 3.3 Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23 травня 2001 року №32/5/101, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого, або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам. Згідно з п.п.6,7 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, документи, складені іноземною мовою, подаються для державної реєстрації актів цивільного стану разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Варто звернути увагу на те, що реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, виходячи з положень наведеного законодавства, може проводитися дипломатичними представництвами і консульськими установами України, які на даний час не працюють. Згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що РФ чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 щодо заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, визнано геноцидом Українського народу. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, який було затверджено Верховною Радою України 15.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб, тобто до 25.04.2022. 21. квітня 2022 року в Україні продовжено строк дії воєнного стану до 25 травня 2022 року. 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до якого воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 год. 25 травня 2022 року строком на 90 діб до 23 серпня 2022 року. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, між Україною та Російською Федерацією розірвано усі дипломатичні відносини. Так, у Постанові від 14.04.2022 по справі № 308/9708/19 (провадження №61-18782св21) Верховний Суд зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства РФ в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.09.2021 по справі №367/2656/20 дійшов висновку, що Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави, однак така невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо. Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права. Верховний Суд у справі №521/17654/15-ц (постанова від 16 січня 2019 року) при вирішенні спору застосував загальні засади цивільного права - принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також керувався однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Встановлення факту\~смерті [PERSON] \~необхідно заявникові\~для проведення\~державної реєстрації\~її смерті\~компетентним органом\~виконавчої влади\~України,\~отримання свідоцтва\~про смерть\~встановленого державного\~зразка та\~вирішення в\~подальшому питання\~щодо оформлення опікунства [PERSON] над її неповнолітніми внуками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Враховуючи викладене вище, а також те, що на даний час між Україною та Російською Федерацією (на території якої настала смерть [PERSON] ) розірвано усі дипломатичні відносини, у реєстрації смерті [PERSON] заявнику відділом ДРАЦС відмовлено, а встановлення факту смерті померлої та її подальша реєстрація дозволить оформити опікунство [PERSON] над її неповнолітніми внуками, у контексті якнайкращого забезпечення інтересів дитини, з урахуванням сукупності наданих доказів, суд вважає факт смерті [PERSON] встановленим. Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ №15 від 25.05.1998) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується. На підставі викладеного та

Outcome: approved