Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

31.01.2022 позивачка [PERSON] звернулась до суду через свого представника - адвоката Переверзєва О.О. з указаним позовом, мотивуючи тим, що вона та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29 квітня 2015 року заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова. 27 серпня 2018 року заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходів боржника, але не менше - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На підставі зазначеного рішення, 16.11.2018 Центральним ВДВС у м. Чернігові Північно-Східного МУМЮ (м. Суми) було відкрито виконавче провадження та розпочато примусове стягнення аліментів з [PERSON] .. Станом на серпень 2021 року за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 96 534,88 грн. У зв`язку з цим, нею було подано заяву до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про вчинення кримінального правопорушення за фактом несплати відповідачем аліментів на утримання дітей і 04.12.2021 було відкрито відповідне кримінальне провадження за ч.1 ст. 164 КК України. Позивачка вказує, що діти проживають разом з нею в будинку її батька у м.Чернігові. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує одягом, харчуванням, медикаментами, не цікавиться навчанням дівчат, контактів зі школою не підтримує, батьківські збори не відвідує. 01.12.2021 вона подала заяву до Служби у справах дітей та сім`ї Таращанської міської ради, в якій просила вплинути на батька дітей щодо належного виконання ним батьківських обов`язків шляхом виклику його на бесіду з метою проведення профілактичної роботи, але зазначені дії до позитивного результату не призвели, було встановлено, що [PERSON] протягом восьми років за місцем реєстрації відсутній, постійно проживає в російській федерації. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виховання і утримання своїх дітей - позивачка [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 16.02.2022 після усунення недоліків позовної заяви позов було прийнято судом до розгляду за правилами загального позовного провадження; доручено Управлінню (службі) у справах дітей Чернігівської міської ради /як органу опіки та піклування/ подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2022 (а.с.68, 69). Того ж дня 16.02.2022 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Переверзєва О.О. про витребування доказів; витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону [PERSON] , [INFO] , за період з квітня 2015 року по даний час (а.с.70, 71). 04.03.2022 та 06.04.2022 на виконання ухвали про витребування доказів судом отримано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про те, що [PERSON] у період з 17.12.2017 по 12-00 год. 17.02.2022 не перетинав державний кордон України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованої території АР Крим. Додатково зазначено, що інформація у базі даних зберігається протягом п`яти років (а.с.94, 96). У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану та зміною режиму роботи суду, враховуючи неявку учасників справи в судове засідання, 10.03.2022 справу було знято з розгляду з подальшим призначенням підготовчого засідання на 28.04.2022, яке через неявку відповідача та третьої особи, а також за клопотанням представника позивачки було відкладено на 25.05.2022. 25.05.2022 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.06.2022, про що постановлено відповідну ухвалу (а.с.147, 148). 03.06.2022 до суду надійшов висновок виконавчого комітету Чернігівської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також витяг із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.05.2022 за № 132 «Про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» про затвердження цього висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.179-183). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та додатково пояснила, що в 2014 році її чоловік [PERSON] виїхав на заробітки за кордон у росію. На той час дівчаткам було близько трьох і півтора рочки. Поступово відповідач перестав виходити із нею на зв`язок і в 2015 році заочним рішенням суду їхній шлюб було розірвано. Тоді [PERSON] телефонував їй з єдиним питанням: просив вислати копію рішення суду про розірвання шлюбу, оскільки вже на той час проживав з іншою жінкою. Після того відповідач жодного разу не виходив з нею на зв`язок. Ні на дні народження дівчат, ні на свята він не телефонував, не вітав, дітьми не цікавився. Будь-якої матеріальної допомоги відповідач не надавав і не надає, аліменти на утримання дітей за рішенням суду жодного разу не сплатив. З початку війни відповідач також не телефонував і не цікавився життям і здоров`ям дітей, будь-якої допомоги не запропонував. З 2017 року вона проживає з чоловіком, який фактично займається вихованням і утриманням дівчат, має бажання їх удочерити. Діти ставляться до нього як до батька. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виховання і утримання дітей - просить позбавити його батьківських прав. Додатково повідомила, що в м.Тараща проживають батьки відповідача, де він зареєстрований. Матір [PERSON] - бабуся дівчаток спершу приїздила до них, а на даний час вони лише періодично зідзвонюються. Бабуся знає про цей позов, до неї приходили працівники Таращанської служби у справах дітей. Вона повідомляла відповідачу про даний судовий спір, передавала інформацію, але він ніяк не відреагував, відповідачу байдуже, оскільки він має іншу родину і мешкає в м.Смоленськ. Представник позивачки адвокат Переверзєв О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що відповідач [PERSON] виїхав за кордон в 2014 році - вісім років тому, а тому відомості про перетин кордону в Державній прикордонній службі вже відсутні. Зауважив, що відповідач достеменно обізнаний про дану судову справу, однак, не проявив зацікавленості та у жодний спосіб не висловив своєї позиції. [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, повністю самоусунувся від них. Позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дітей, оскільки вони зростають в родині з чоловіком, який фактично виконує обов`язки батька і має намір удочерити дівчат. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства: рекомендоване поштове відправлення суду з судовою повісткою про виклик отримане відповідачем особисто 27.05.2022, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.149, 169). Ухвала про відкриття провадження у справі з позовом і додатками також своєчасно були отримані відповідачем (а.с. 76, 81). Згідно положень ч.3 ст. 140 ЦПК України особа вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання у разі вручення судової повістки будь-кому з повнолітніх членів її сім`ї. Відповідач [PERSON] не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання, відзив не подав. Жодних заяв, повідомлень чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради /як орган опіки та піклування/ в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 184). 29.04.2022 судом отримано клопотання за підписом начальника управління Олени Зінченко з проханням розглянути справу без участі їхнього представника (а.с.129). Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позов у встановлений судом строк не скористались. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання; не повідомив суду про поважність причини неявки в судове засідання; відзив не надав; водночас, позивачка та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 15 червня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, перевіривши викладені у позовній заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2010 по 29.04.2015, що вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] виданого 12.11.2020 Голосіївським РУ ГУМВС України в місті Києві на ім`я [PERSON] та копії заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.04.2015 у справі ЄУН 751/2944/15-ц (а.с.10, 15, 16). Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с.13, 14). Судом також установлено, що з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2018 року та до повноліття дітей, що підтверджується копією заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.08.2018 у справі ЄУН 751/3216/18 (а.с.17, 18). В порядку виконання зазначеного рішення суду 16.11.2018 Центральним ВДВС у м.Чернігові Північно-Східного МУМЮ (м. Суми) було відкрито виконавче провадження №57710378 та розпочато примусове стягнення аліментів з [PERSON] , що вбачається з результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 04.08.2021 (а.с.19). Станом на серпень 2021 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] по виконавчому листу № 2/751/919/18 від 02.11.2018 зі сплати аліментів становив 96 534,88 грн, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.09.2021 за № 57710378 (а.с.20). З указаного розрахунку заборгованості також вбачається, що за період з січня 2019 року по серпень 2021 року відповідач жодного разу не сплатив аліментів на утримання дітей. 04.12.2021 на підставі заяви [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021275440002975 по факту несплати відповідачем [PERSON] аліментів на утримання дітей і розпочато досудове розслідування за ч.1 ст. 164 КК України (а.с.31). Також судом встановлено, що позивачка [PERSON] зверталась до відділу «Служби у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради з проханням провести відповідну роботу з [PERSON] щодо належного виконання ним батьківських обов`язків щодо двох малолітніх дітей. На її звернення 10.12.2021 працівниками відділу було здійснено виїзд за місцем реєстрації відповідача та в розмові з матір`ю [PERSON] - [PERSON] встановлено, що відповідач протягом восьми років відсутній за місцем своєї реєстрації, оскільки постійно проживає в російській федерації. Вказане вбачається з листа відділу «Служби у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради від 10.12.2021 за № 589/01-17 (а.с.30). Відповідно до наданої інформації Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 від 28.09.2021 за № 01-22/161, [PERSON] , [INFO] , навчається в 4-А класі, [PERSON] , [INFO] , навчається у 3-Б класі. Згідно наданої інформації класного керівника 4-А калсу [PERSON] та класного керівника 3-Б класу [PERSON] , батько дітей [PERSON] контактів зі школою не підтримує, навчанням дівчат не цікавиться, батьківські збори не відвідує. До школи дівчат приводить і забирає мати і на всі виклики до школи приходить мати дівчат (а.с.21). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] працює в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Чернігівської міської ради Чернігівської області на посаді вчителя початкових класів, що підтверджується копією довідки виданої за підписом директора ЗОШ № 35 [PERSON] від 14.07.2021 за № 01-25/2-165 (а.с.27). Позивачка позитивно характеризується за місцем роботи, користується авторитетом серед адміністрації школи, батьків, учнів, колег по роботі, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії характеристики від 14.07.2021 (а.с.26). Загальна сума доходу [PERSON] за період з січня 2021 року по червень 2021 року за винятком аліментів становить 89 423,67 грн., що підтверджується копією довідки про доходи виданої Управлінням освіти Чернігівської міської ради (а.с.28). 22.10.2021 комісією у складі головних спеціалістів управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради Ципуринди О.М. і [PERSON] було обстежено умови проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , та встановлено, що зазначений будинок складається з 5-ти кімнат, коридору, кухні, туалету та ванної кімнати - загальною площею 175 м2. Приміщення обладнане відповідними меблями, електричними побутовими пристроями. Санітарний стан приміщення добрий. Діти проживають в окремій кімнаті, в якій є місця для занять та відпочинку, шафа для одягу, іграшки, книжки відповідного віку. За вказаною адресою, крім позивачки та двох її малолітніх дітей, зареєстровані та мають постійне місце проживання також: її батько [PERSON] , [INFO] (який є власником даного будинку), матір - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] , дружина брата - [PERSON] , [INFO] та племінник [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією акту обстеження умов проживання від 22.10.2021, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.05.2012, копією витягу про державну реєстрацію прав від 02.06.2012 за № 34362061 та копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 768351 (а.с.22-24, 29). 19 травня 2022 року виконавчим комітетом Чернігівської міської ради Чернігівської області було прийнято рішення № 132, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 182). Зі змісту вказаного висновку вбачається, що на підставі проведеної роботи та наданих документів виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 180, 181). Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Чернігівським районним судом Чернігівської області свідок [PERSON] суду показала, що вона знайома з позивачкою [PERSON] вже 26 років. Відповідача знає з 2010 року, відколи позивачка зареєструвала з ним шлюб. Вона (свідок) є хресною мамою дівчаток, а тому вони тісно спілкувались і спілкуються. Востаннє вона бачила і спілкувалась з відповідачем [PERSON] в 2013 році. У 2014 році він виїхав на заробітки за кордон. З того часу вона його не бачила і про нього нічого не чула. Знає, що востаннє він виходив на зв`язок з позивачкою в 2015 році і просив її вислати копію рішення про розірвання шлюбу. Після цього відповідач на зв`язок не виходив і [PERSON] не змогла його розшукати. На жодні свята, дні народження він не приїздив, ні садочок, ні школу ніколи не відвідував, коштів на утримання дітей не надавав, не висилав. Діти живуть разом з мамою в Чернігові. На даний час позивачка живе з чоловіком, який повністю забезпечує і виховує дівчаток. Діти його люблять, називають батьком. Дівчата знають про існування у них іншого біологічного батька, але про нього не згадують. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Чернігівським районним судом Чернігівської області свідок [PERSON] суду показала, що вона знайома з позивачкою [PERSON] з 2007 року, вони разом навчались в університеті, а потім разом працювали. В 2010 році позивачка вийшла заміж за [PERSON] , у них народилось двоє дівчат. В 2014 році [PERSON] поїхав на заробітки в російську федерацію і з того часу не повернувся. Позивачка хрестила її дитину, а тому вони часто спілкуються, разом проводять свята. Відповідач на зв`язок з [PERSON] не виходить, жодного разу не привітав дітей з днем народження чи будь-яким іншим святом, матеріально не допомагає, аліментів не платить. Татом дівчаток фактично є інший чоловік, з яким позивачка проживає разом однією сім`єю. Діти знають про існування біологічного батька, але жодного зв`язку між ними немає. Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За положенням статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] достеменно обізнаний про розгляд даної справи судом, в судове засідання не з`явився, жодних пояснень та заперечень щодо позову не надав. З цього суд робить висновок про байдуже ставлення відповідача до заявлених позивачкою вимог і перспективи позбавлення його батьківських прав судом. Водночас, судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2014 року не приймає жодної участі у вихованні та утриманні своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; взагалі з ними не спілкується та не забезпечує матеріально. Підтвердженням цілковитого самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків та байдужості до дітей суд вважає той факт, що під час активних бойових дій на території міста Чернігів та Чернігівської області у лютому - березні 2022 року відповідач [PERSON] не зв`язався з позивачкою, не поцікавився життям і здоров`ям власних дітей та не запропонував допомогу. З досліджених в судовому засіданні доказів і встановлених обставин суд висновує, що поведінка відповідача є винною, оскільки у даному випадку відповідач допустив свідоме тривале нехтуванням своїми батьківськими обов`язками. При вирішенні даного спору судом також враховується висновок КЦС ВС, викладений у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19, за яким поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини. На підставі всього вищевикладеного,

Outcome: approved