Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про звільнення від сплати аліментів та зміну місця проживання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/10786/15 було розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/3262/16-ц з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000,00 грн. з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь [PERSON] . Однак, згодом змінилися життєві обставини, унаслідок чого донька [PERSON] станом на сьогоднішній день проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Саме позивач забезпечує достатній рівень для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку доньки. А так само він продовжує сплачувати аліменти на користь відповідачки [PERSON] . У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн., які стягуються на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2016 року, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд констатує, що позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги. Так, 06.09.2021 року представником позивача [PERSON] було подано остаточну редакцію заяви про уточненні позовних вимог. У подані заяві представник позивача зазначає, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/3261/16-ц було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Наразі, [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». З огляду на вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким звільнити [PERSON] від сплати аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн., які стягуються на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2016 року, а також змінити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з її батьком [PERSON] за місце проживання батька. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 24.02.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.09.2021 року було постановлено задовольнити клопотання представника позивача [PERSON] про проведення розгляду цивільної справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд ухвалити рішення, яким звільнити [PERSON] від сплати аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн., які стягуються на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2016 року, а також змінити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з її батьком [PERSON] за місце проживання батька. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. А тому, суд проводить розгляд даної справи на відсутності відповідача. Представник третьої органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Дмитрієва Т.П. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, не заперечила проти задоволення даного позову. Допитана в судовому засіданні дитина [PERSON] пояснила суду, що раніше вона проживала із матір`ю, яка до неї погано ставилася, постійно на неї підвищувала голос та застосовувала фізичну силу, що змусило дівчинку залишити дім, де вона проживала із матір`ю та переїхати до батька. На разі дитина проживає із батьком, бабусею та дідусем, які до неї добре ставляться. Окрім того, [PERSON] пояснила, що вона бажає й на далі проживати з батьком [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представник третьої особи, пояснення неповнолітньої дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/10786/15 було розірвано (а.с. 8). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/3262/16-ц з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1000,00 грн. з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь [PERSON] (а.с. 9-10). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу із гр. [PERSON] , що підтверджується наявною відповідачкою до матеріалів справи копії Свідоцтва про шлюбу Серії [NUMBER] від 22.01.2021 року (а.с. 42). І. Висновок суду щодо зміни місця проживання дитини [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/3261/16-ц було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 60). Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Частина статті 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з доданого до матеріалів справи Висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/407-вх від 15.12.2021 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільним змінити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Також, у вказаному висновку зазначено, що з вересня 2020 року [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом обстеження, складеного службою у справах дітей Одеської міської ради 28.10.2021 року, батьком створені належні умови для проживання та розвитку доньки, у дитини є окреме ліжко, місце для навчання, одяг по сезону, предмети особистого вжитку. Відповідно до характеристики з місця проживання, [PERSON] за зазначеною вище адресою проживає з 2006 року, за цей час проявив себе позитивно, скарг від сусідів не надходило. [PERSON] проживає з батьками та донькою. Займається вихованням доньки, бере активну участь в її житті, забезпечує всебічний розвиток дитини, та її різноманітне дозвілля. Відповідно до інформації відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 17.05.2021 року № 603/5062, 13.09.2020 року [PERSON] в телефонному режимі звернувся до правоохоронних органів для прийняття мір до колишньої дружини [PERSON] , яка знущається з їх доньки [PERSON] , 2008 року народження, ображає її, застосовує фізичну силу, у зв`язку з чим дитина не бажає проживати з матір`ю і не хоче повертатися додому. З метою припинення з подальшому можливих конфліктних ситуацій з [PERSON] проведена бесіда профілактичного характеру про недопустимість порушення діючого законодавства та роз`яснено положення ст. 173-2 КпАП України та ст. 126 КК України. У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до обласного центру медико - соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я зі скаргою на погане відношення матері, [PERSON] , до доньки, яка проживала з нею, та приділяє їй мало уваги, вечорами і у вихідні часто запрошувала гостей, з якими вживала алкогольні напої, постійно карає доньку за проступки, кричить на неї та б`є. Навчається дитина в школі слабо. Раніше дівчинка приходила до батька раз на тиждень, але у вересні залишилася у нього і не бажає повертатися до матері, бо дуже образилася на неї. За інформацією дитячого психолога КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» [PERSON] , з малолітньою [PERSON] , 2008 року народження, проведена бесіда та з огляду на характерологічні особливості та у ситуації, що склалася рекомендується проведення психологічних реабілітаційних заходів. Окрім того, [PERSON] , в присутності батька надала письмові пояснення, де розповіла, що більше року проживає з бабусею, дідусем та батьком. Коли жила з мамою, вона її постійно била, сама вела нездоровий образ життя, принижувала її, забирала власні кошти, хоче жити з батьком, бабусею та дідусем, вони її люблять та цінять. Окрім того, у висновку органу опіки та піклування зазначено про те, що [PERSON] в телефонному режимі 23.11.2021 року працівникам служби у справах дітей розповіла, що вона не може займатися документами та судами, так як важко хворіє (онкозахворюванням ІV стадії) та зазначила, що вона не проти визначення місця проживання дитини з батьком. Суд констатує, що обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: Актом про фактичне місце проживання (а.с. 13); Консультатцією дитячого психолога (а.с. 16); листом Обласного центру медико - соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї № 421/19 від 13.11.2020 року (а.с. 17); Інформацією Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 № 603/5062 від 17.05.2021 року та Довідкою про результати проведення перевірки інформації (а.с. 63 - 74); характеристикою позивача по місцю проживання (а.с. 79). Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь - якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції). Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь - якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. На виконання вказаних вимог в судовому засіданні була заслухана думка [PERSON] , [INFO] , якій на час заслуховування її думки в судовому засіданні вже виповнилося 14 років. Так, [PERSON] пояснила суду, що раніше вона проживала із матір`ю, яка до неї погано ставилася, постійно на неї підвищувала голос та застосовувала фізичну силу, що змусило дівчинку залишити дім, де вона проживала із матір`ю та переїхати до батька. На разі дитина проживає із батьком, бабусею та дідусем, які до неї добре ставляться. Окрім того, [PERSON] пояснила, що вона бажає й на далі проживати з батьком [PERSON] . Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові, на час розгляду справи дитина [PERSON] надає більшої прихильності батькові і вислювлює однозначне і усвідомлене бажання проживати з батьком. У позивача наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини. Відповідно до частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а зібрані у справі докази з урахуванням думки дитини та думки органу опіки та піклування вказують на те, що проживання неповнолітньої [PERSON] з батьком найкраще забезпечить інтереси дитини. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Також суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За частино третьою цієї статті, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, незважаючи на те, що на час розгляду справи [PERSON] вже виповнилося 14 років та вона має право самостійно вирішувати питання щодо місця свого проживання (що вона вже і визначила), проте враховуючи вкрай напружені стосунки між батьками неповнолітньої доньки, процесуальну поведінку відповідачки, а саме систематичну неявну на неодноразові виклики суду для явки в судове засідання,

Outcome: approved