Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досегнення сином повноліття,але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2012 року. На даний час шлюб розірвано згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 серпня 2020 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син сторін по справі проживає разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, матеріальну допомогу на його утримання відповідач добровільно не надає, де працює на даний час позивачу не відомо. Батько сина відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною, може працювати, інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться і зобов`язаний надавати грошову допомогу на утримання дитини, тому вона вимущена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 16 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] направив на офіційну електронну пошту суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] знаходились\~в шлюбі\~зареєстрованому 31\~серпня 2012\~рокуроку Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з № 438, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а/з № 86, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 4). 24 березня 2020 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірванно (а.с. 7). Згідно свідоцтва про одруження серії\~\~ [NUMBER] виданого Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а/з № 378, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 19). На теперішній час син сторін по справі проживає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №001171743 про склад сім`ї від 17.05.2022 року ТОВ "Абонент ХХІ"(а.с. 5). Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею\~ст. 51 Конституції України гарантовано, а\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності з ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень пункту 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частини другої\~статті 182 СК України. Судом встановлено,\~що відповідач\~ працездатний, стан його здоров`я задовільний, інших утриманців за виконавчими листами не має, відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно вивчених\~судом матеріалів\~справи,\~з`ясованих обставин\~справи які\~досліджені доказами,\~суд прийшов\~до висновку\~про задоволення\~позову про\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини в\~повному обсязі\~в зв`язку\~з тим,\~що син\~сторін потребує\~матеріальної допомоги\~від батька,\~який згідно\~закону повинен\~утримувати неповнолітню\~дитину і\~має можливість\~це робити.\~Розмір аліментів\~який просить\~стягнути позивач,\~суд вважає\~обґрунтованим та\~доцільним в\~розмірі 1/4\~частини усіх\~видів доходу\~відповідача,\~щомісячно до\~досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 19.05.2022 року і до досягнення дитиною віку повноліття. За змістом пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України\~у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved