Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

16 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участі заінтересованої особи Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філія Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірними дій та скасування постанов в якій просить суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. щодо відкриття ним виконавчого провадження 51169837 з примусового виконання листа №2-5781, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 22.11.2012 року, визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 05.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61169837 з примусового виконання виконавчого листа №2-5787/11, який виданий Малиновським районним судом м. Одеси 22.11.2012 року. В обґрунтування заявлених вимог скарги [PERSON] зазначає, що виконавчий лист №2-5781 від 22.11.2012 року неодноразово пред`являвся до виконання і повертався стягувачу через відсутність у боржника майна на яке могло бути звернене стягнення. В останнє перед прийняттям виконавчого листа до виконання приватним виконавцем Парфьоновим Г.В., його було повернуто 21.12.2016 року. Скаржниця зазначає що відповідно ч.1 ст.12 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. За таких обставин, на її думку, після останнього повернення 21.12.2016 року, виконавчий лист міг бути пред`явлений до примусового виконання в строк до 21 грудня 2019 року включно. Скаржниця вказує, що із матеріалів виконавчого провадження №61169837, щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 22.11.2012 року у справі №2-5781/11, вбачається, що філія - Одеське обласне управління АТ Державний ощадний банк України звернулося до приватного виконавця Парфьонова Г.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження. На вказаній заяві зазначений вихідний №113ю20-13/900-н/592/5870 та датована вона 02.12.2019 року. Однак на цій заяві також міститься штамп приватного виконавця Парфьонова Г.В., на якому зазначено, що вказана заява була отримана ним 05.02.2020 року за вихідним №276, що в свою чергу, свідчить про те що вказана заява була подана приватному виконавцю саме 05.02.2020 року, а не 01.12.2021 року, тобто з порушенням встановлених строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Приватний виконавець Парфьонов Г.В. надав відзив, в якому зазначив що скарга є необґрунтованою, навівши відповідну мотивацію. На його думку, хоча чинне законодавство і не містить визначення терміну строк пред`явлення виконавчого документа до виконання з аналізу змісту чинного ЗУ Про виконавче провадження можна дійти висновку що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію приписів виконавчого документу. На думку виконавця, виконавчий документ вважається пред`явленим до виконання коли фізично переданий приватному виконавцю разом із заявою про відкриття виконавчого провадження. При цьому виконавчий документ є пред`явленим до виконання не з моменту відкриття виконавчого провадження, а з моменту фактичної передачі виконавчого документу виконавцю. Відповідно до абз.3 п.6 Розділу ІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Мін`юсту від 07.06.2017 № 1829/5, за усним зверненням особи, яка подає документ, на першій сторінці наданої нею копії відповідальна особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець (відповідальна особа приватного виконавця) проставляють відмітку із зазначенням дати отримання документа, своєї посади, прізвища, ініціалів та підпису і повертають копію особі. Приватний виконавець зазначає, що 02.12.2020 року, банк до сплину строку пред`явлення виконавчого документу до виконання подав приватному виконавцю виконавчий лист разом із заявою. Відповідно до Правил ведення діловодства на примірнику стягувача, помічник приватного виконавця проставив дату пред`явлення виконавчого документу до стягнення, а саме 02.12.2020 року. Далі, у порушення своїх посадових обов`язків та чинних нормативних актів, помічник приватного виконавця не зареєстрував це у Журналі реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження (Додаток 3 до Правил ведення діловодства) та відклав у стопку з другорядними документами. Згадав про це лише через 2 місяці і 05.02.2020 року вніс виконавчий документ до Журналу реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження в АСВП та отримав дату (05.02.2020) та реєстраційний номер (276) які і поставив на заяві про відкриття виконавчого провадження. На думку приватного виконавця у даному випадку не мав місце пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а мало місце порушення строків прийняття рішень з боку приватного виконавця. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України Про виконавче провадження порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. В судовому засіданні представник банку, підтримав позицію приватного виконавця Парфьонова Г.В. та надав суду для огляду свій примірник заяви про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 року з відтиском штампу приватного виконавця Парфьонова Г.В. про отримання виконавчого документу 02.12.2019 року. Представником скаржниці - адвокатом Ніколаєвим В.О. було заявлено клопотання про допит у якості свідків особи що подавала заяву про відкриття виконавчого провадження та особи, що приймала цю заяву. Протокольною ухвалою суду від 02.06.2021 року це клопотання було задоволено та викликано у якості свідків помічника приватного виконавця [PERSON] - [PERSON] та головного юрисконсульта відділу реструктуризації заборгованості та стягнення філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] , підтвердив, що в зазначений період працював на посаді помічника приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, та дійсно на примірнику стягувача, помічник приватного виконавця проставив дату пред`явлення виконавчого документу до стягнення, а саме 02.12.2019 року. Далі у порушення своїх посадових обов`язків та чинних нормативних актів, помічник приватного виконавця не зареєстрував це у Журналі реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження (Додаток 3 до Правил ведення діловодства) та відклав у стопку з другорядними документами. Згадав про це лише через 2 місяці і 05.02.2020 року вніс виконавчий документ до Журналу реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження в АСВП та отримав дату (05.02.2020) та реєстраційний номер (276) які і поставив на заяві про відкриття виконавчого провадження. Також він підтвердив що це він виконав рукописний текст «05 12 19» в правому нижньому куті першого аркушу екземпляру АТ «Ощадбанк» заяви про відкриття виконавчого провадження вих. № 113.20-13/900-н/592/5870 від 02.12.2019 року на штампі із зазначенням «ПРИВАТНИЙ ВИКОНАВЕЦЬ ПАРФЬОНОВ ГЕОРГІЙ ВОЛОДИМИРОВИЧ». В судовому засіданні головного юрисконсульта відділу реструктуризації заборгованості та стягнення філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» Бутченко І.А. підтвердив що він сам особисто 02.12.2019 року подав заяву про відкриття виконавчого провадження одному з помічників приватного виконавця Парфьонова Г.В. та отримав на свій примірник заяви відповідний штамп. Представником скаржниці адвокатом Ніколаєвим В.О. було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 23.09.2021 року клопотання було задоволено судом та призначено почеркознавчу експертизу на розгляд якою було поставлено питання про те чи виконаний рукописний текст «05 12 19» в правому нижньому куті першого аркушу екземпляру АТ «Ощадбанк» заяви про відкриття виконавчого провадження вих. № 113.20-13/900-н/592/5870 від 02.12.2019 року на штампі із зазначенням «ПРИВАТНИЙ ВИКОНАВЕЦЬ ПАРФЬОНОВ ГЕОРГІЙ ВОЛОДИМИРОВИЧ» - Трацюком А.В.. Також в судовому засіданні було заявлено про оплату представником скаржниці всіх витрат з проведення експертизи (а.с. 89). 23.03.2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов акт № 21-6096 судового експерта В.В. Буценко про неможливість надання висновку, через нездійснення скаржницею [PERSON] оплати за проведення експертизи. Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Скарга [PERSON] ґрунтується на тому, що виконавчий документ було подано з пропуском строку, а саме 05.02.2020 року, підтвердженням чого, на думку скаржниці, є штамп на заяві про відкриття виконавчого провадження, що зберігається у приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 05.02.2020 року. Також представник скаржниці стверджував про те, що рукописний текст «05 12 19» в правому нижньому куті першого аркушу екземпляру АТ «Ощадбанк» заяви про відкриття виконавчого провадження вих. № 113.20-13/900-н/592/5870 від 02.12.2019 року на штампі із зазначенням «ПРИВАТНИЙ ВИКОНАВЕЦЬ ПАРФЬОНОВ ГЕОРГІЙ ВОЛОДИМИРОВИЧ» виконано не [PERSON] , а іншою особою. Проте скаржниця відмовилась оплатити експертизу хоча сама і ініціювала її проведення. Отже суд не приймає до уваги це твердження відповідно до приписів ч.6 ст.81 ЦПК України, згідно із якою доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той самий час твердження приватного виконавця про пред`явлення виконавчого листа до виконання саме 02.12.2019 року підтверджується письмовим доказом - оригіналом примірника заяви про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 року з відтиском штампу приватного виконавця Парфьонова Г.В. про отримання виконавчого документу 02.12.2019 року, показами свідка помічника приватного виконавця Трацюка А.В., показами свідка головного юрисконсульта відділу реструктуризації заборгованості та стягнення філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] . Відповідно до абз.3 п.6 Розділу ІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Мін`юсту від 07.06.2017 № 1829/5, за усним зверненням особи, яка подає документ, на першій сторінці наданої нею копії відповідальна особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець (відповідальна особа приватного виконавця) проставляють відмітку із зазначенням дати отримання документа, своєї посади, прізвища, ініціалів та підпису і повертають копію особі. Згідно із п.8 Правил, зареєстровані в установленому цими Правилами порядку документи розглядаються керівником органу державної виконавчої служби, приватним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після дня їх надходження. Зазначене свідчить про те що пред`явлення документу до виконання і відкриття виконавчого провадження не є тотожними і можуть не збігатися у часі. На думку суду у даному випадку дійсно мало місце порушення строків прийняття рішень з боку приватного виконавця. Проте відповідно до ч.5 ст.13 Закону України Про виконавче провадження порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії. Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Outcome: dismissed