Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

У лютому 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 01.04.2013 р. На підставі вказаної заяви [PERSON] було відкрито кредитний рахунок на який встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000,00 грн. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладені Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. [INFO] [PERSON] померла. Станом на день смерті заборгованість останньої за вказаним кредитним договором становила 6710,91 грн. з яких: 6710,91 гривень заборгованість за тілом кредиту. Відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] постійно проживали разом [PERSON] на день її смерті, а отже є спадкоємцями останньої, які прийняли спадщину, до складу якої входять в тому числі і боргові зобов`язання за вищевказаним договором. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2013 року в сумі 6710,91 грн. та 2481,00 понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про слухання справи у його відсутності, в якому також представник позивача вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відзив на позов до суду не подали. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2013 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк»), згідно якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказані обставини підтверджуються: анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01.04.2013 року; випискою за договором б/н від 01.04.2013 року, довідками про зміни кредитного ліміту та умов обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] . Підписавши 01.04.2013 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку [PERSON] підтвердила, що вона згідна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які наданні їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг (долучених до позовної заяви), сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз.1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження із клієнтом. Сторони узгодили, що в період строку користування кредитом клієнт має право змінювати вид кредитної картки. При цьому сторони узгодили, що в такому разі платність за користування кредитом може змінюватися як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення відповідно до діючих тарифів банку для відповідного типу карток на дату зміни типу картки. При цьому, зміна типу картки не потребує додаткового погодження сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки по рахунку відповідача банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, а відповідач кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.11.2021 рік становить 6710,91 грн. з яких: 6710,91 грн. заборгованість за тілом кредиту. На підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та тарифів. Також встановлено, що [INFO] [PERSON] померла про що Хмельницьким міським відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис №2714 та 12.11.2020 року видано відповідне свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] у Другій Хмельницькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №49-2021. Згідно представлених матеріалів вказаної спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , подавши у встановлений законом строк до Другої Хмельницької державної нотаріальної контори відповідну заяву від 22.04.2021 року. Також із матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у встановлений законом строк (27.04.2021 року) заяву про відмову від спадщини. Така заява була прийнята нотаріусом. Також встановлено, що 02.03.2021 року ПАТ «Приватбанк» подав до Другої Хмельницької державної нотаріальної контори претензію в порядку ст.1281 ЦК України, заявивши свої претензії до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] стосовно наявних у спадкодавця боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором б/н від 01.04.2013 року на суму 7\~420,47 гривень. Згідно положень статтей 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами частин 1 та 3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, як встановлено з матеріалів справи [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , подавши у встановленому законом порядоку відповідну письмову заяву нотаріусу, яка була прийнята. Вказану заяву у визначені законом строки [PERSON] не відзивав. За таких обставин слід констатувати, що [PERSON] не є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , та відповідно не може відповідати за борги померлої перед її кредиторами. Таким чином вимоги банку стосовно стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 01.04.2013 року, яка утворилася на день смерті боржника [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог до [PERSON] суд зазначає наступне. Як встановлено, [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , до складу якої, в силу приписів ст. 1218 ЦК України входять в тому числі і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві\~про приєднання\~до Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг у\~Приватбанку від\~01.04.2013\~року процентна ставка, розмір штрафів, розмір комісії за обслуговування картки не зазначені. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, на підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.04.2013 року, позивач надав \~суду Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, слід зазначити, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла [PERSON] та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та штрафу. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (01.04.2013 року) до моменту смерті [PERSON] , за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафу, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11\~Закону №\~1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема про розмір процентної ставки за користування кредитом. Як вбачається із представленого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.04.2013 року та виписки за вказаним договором станом на 17.09.2021 рік розмір заборгованості становить 6710,91 гривню. При цьому суд зазначає, що такий розрахунок заборгованості здійснений не на день смерті [PERSON] [INFO] , а значно пізніше фактично 17.09.2021 рік. Також згідно виписки по вказаному рахунку встановлено, що за період з 01.04.2013 року по 17.09.2021 рік загальний розмір витрат по вказаному рахунку за вказаний період становить 39\~523,72 гривень, а загальна сума надходжень 23\~812,81 гривень. При цьому за вказаний період банком здійснювалося списання відсотків за користування кредитного ліміту, який у загальному розмірі становить 11\~472,78 гривень. Вказані суми включалися банком до загальної суми витрат як тіло кредиту. Таким чином заборгованість [PERSON] у сумі 6710,91 гривень яке банком зазначено як тіло кредиту повністю складена із нарахованих та списаних банком за рахунок такого кредиту відсотків за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевикладене, і те, що [PERSON] не підписувала Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, не погоджувала розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 6710,91 гривень, яку просить стягнути банк, складається виключно із нарахованих та списаних за рахунок кредитних коштів відсотків за користування кредитом, які (відсотки) в установленому порядку узгоджені з [PERSON] не були, а отже не повинні включатися до розміру заборгованості, що підлягає стягненню. З огляду на викладене вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором б/н від 01.04.2013 року, яка утворилася на день смерті позичальника [PERSON] у розмірі 6710,91 гривень є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed