Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~10 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Кобеляцького\~\~ районного\~ суду\~ Полтавської\~ області\~ з\~ позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 11 жовтня 2020 року близько\~ 13\~ години\~ 30 хвилин перебуваючи у домогосподарстві за адресою [ADDRESS] , під час словесного конфлікту, [PERSON] спричинив позивачу тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновком експерта. [PERSON] своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, оскільки умисно наніс позивачу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Спричинені позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення здоров`я та понесення витрат на лікування, придбання медикаментів та відвідування лікарів для медичного обстеження на суму 886,97 грн. Крім цього, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних із погіршенням загального стану здоров`я, фізичного та емоційного болю, порушення звичайного природного порядку життя, яку позивач оцінює в 40 000 грн. Враховуючи вищевикладене, прохає суд стягнути із [PERSON] на користь позивача у відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я 40 886,97 грн. 02 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій [PERSON] зазначив, що дійсно 11.10.2020 року між ним та позивачем виник конфлікт, у ході якого [PERSON] почав ображати нецензурною лайкою\~ відповідача\~ та\~ його\~ рідних,\~ після\~ чого наніс декілька ударів [PERSON] . З метою захисту себе та своїх рідних, відповідач наніс у відповідь позивачу тілесних ушкоджень. Зазначає, що тривалий час знаходився у напруженому психологічному стані разом зі своєю сім`єю. Щодо тверджень позивача про спричинені страждання та понесення витрат на лікування зазначає, що позивач приймав медикаменти протягом не одного року, між тим вони мають побочні ефекти такі як сонливість, порушення зору, депресія, зниження уваги та інше. Позивачем не надано доказів про вживання ліків, призначених йому лікарем. Зазначає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн є завищеною, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди в такому розмірі. До того ж витрати на лікування та збитки, у разі доведення цих обставин, можуть підтверджувати лише матеріальну шкоду, а не моральну. Враховуючи викладене, прохає суд відмовити у задоволенні позовних\~ вимог, з огляду на їх необґрунтованість. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Яременко О. Є, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] та його представник, адвокат Бойченко Г. В, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Враховуючи обставини справи та кількість заяв про відкладення розгляду справи, з метою розгляду справи в розумні строки, судом прийнято рішення про розгляд справи без участі сторони відповідача. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, розглянувши матеріали справи, приходить до такого. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Частина 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, [PERSON] , перебуваючи в домогосподарстві по [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , де умисно, під час конфлікту з останнім, наніс\~ йому не менше восьми ударів руками в область голови, тулуба та спини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього відрізку 2-го ребра зліва по середньо-лопатковій лінії, ділянці припухання м`яких тканин на волосяній частині голови в потиличній ділянці зліва, синців у лопатковій області зліва з переходом на задню\~ поверхню грудної клітки (в кількості 5), в поперековій ділянці зліва та в області лівого крила носа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд звертає увагу учасників справи, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, а у випадку передбаченого ч. 6 ст. 82 ЦПК України іншими процесуальними документами щодо обставин місця та часу події, вчинення відповідних дій відповідною особою, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, встановлених вироком суду, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили. Оскільки вказаний вирок суду набрав законної сили і в цій цивільній справі має преюдиціальне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не підлягають повторному доведенню. Згідно висновку судово-медичної експертизи №296 від 12.10.2020 року, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме перелом заднього відрізку 2-го ребра зліва по середньо-лопатковій лінії, ділянка припухання м`яких тканин на волосяній частині голови в потиличній ділянці зліва, синці лопатковій області зліва з переходом на задню поверхню грудної клітки (в кількості 5) в поперековій ділянці зліва та в області лівого крила носа. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я (а.с. 10-12). Вказаний висновок суд вважає належним і допустимим доказом у справі, на підтвердження нанесення позивачу тілесних ушкоджень відповідачу. Крім цього, суд враховує, що ступінь нанесених тілесних ушкоджень впливав на кваліфікацію незаконних дій [PERSON] , оскільки його вже визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Тобто відповідачем нанесено позивачу саме середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Із виписки із медичної картки амбулаторного хворого вбачається, що 12.10.2020 року [PERSON] звернувся до медичного закладу зі скаргами на біль у лівій половині грудної клітки. При огляді лікарем був встановлений діагноз: закрита травма грудної клітини, злом ІІ-го ребра зліва. В рентгенкабінеті КНП «Кобеляцька ЦРЛ» в [PERSON] виявлено перелом заднього відрізку ІІ-го ребра зліва по середній лопатній лінії. Згідно листа лікування, лікарем призначено розчин для ін`єкцій «Кейвер» та приймання таблеток «Кетолонг» при відчутті болю.\~ 09.02.2021 року [PERSON] звернувся до лікаря-нарколога (в.о. лікаря- психіатра) зі скаргами на головний біль, безсоння, відчуття тривоги, постійне занепокоєння, порушення концентрації уваги, запаморочення, зниження маси тіла. Призначено лікарський засіб «Пароксетин». 02.03.2021 року [PERSON] при повторному огляді у лікаря- невропатолога скаржився на головний біль, відчуття тривоги, поганий сон. Призначено: «Магне В6», «Нейроклин», «Біфрен», «Еглоніл» (а.с. 13-18). За період лікування [PERSON] придбав за власні кошти лікарські засоби\~ «Кетолонг»,\~ «Кейвер»,\~ «Магне В6»\~ та\~ «Нейроклин», що підтверджується відповідними фіскальними чеками (а.с. 19-20). Із довідки виданої КНП «Кобеляцький центр ПМСД» від 13.05.2021 року за №02/384 вбачається, що [PERSON] 12 жовтня 2020 року звертався до сімейного лікаря з травмою опорно-рухової системи, після огляду лікаря направлений на консультацію до лікаря-травматолога Кобеляцької центральної районної лікарні (а.с. 66). Згідно повідомлення КНП «Кобеляцька міська лікарня» від 23.06.2021 року №202/01-14, 12 жовтня 2020 року [PERSON] було видано листок непрацездатності №135906 АДЦ з 12.10.2020 року по 21.10.2020 року лікарем-травматологом [PERSON] по діагнозу: закрита травма грудної клітини, злом ІІ-го ребра зліва (а.с. 87, 60). З метою проходження лікування, [PERSON] , на підставі призначено лікарів, придбав медичні препарати, на підтвердження чого надав суду фіскальні чеки. Надаючи оцінку наданим позивачем фіскальним чекам на придбання ліків суд зазначає наступне. Фіскальний касовий чек на товари або послуги - це розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари або надані послуги. Придбання ліків згідно наданих фіскальних чеків (а.с. 19-20) відбувалося в період коли [PERSON] перебував на лікуванні, тому суд вважає їх належним доказом понесених витрат на їх придбання. Крім цього судом установлено, що [PERSON] проживає у іншому населеному пункті, ніж той, у якому знаходиться медичний заклад, у який він звертався за допомогою. З метою огляду лікаря [PERSON] придбав бензин, на підтвердження чого надав суду квитанції. Вказані документи суд вважає обґрунтованими та неминучими, а також такими, що пов`язані із подією яка відбулась, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню особою, у результаті незаконних дій якої вони були понесені. Надана суду квитанцію на суму 4,40 грн суд вважає неналежним доказом по справі, оскільки позивачем придбано «захисну маску», придбання якої не пов`язано із нанесенням тілесних ушкоджень. На момент звернення [PERSON] до лікаря в Україні були запроваджені карантинні обмеження, а тому громадяни України зобов`язані носити захисні маски в будь-якому громадському місці. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що із позивача, на користь відповідача підлягає стягненню 882,57 грн матеріальної шкоди. Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин чи фактів, за яких особа може стверджувати або ж вважати, що їй заподіяно моральної шкоди. Поза розумним сумнівом є те, що усвідомлення факту порушення свого права викликає у будь-якої особи певні негативні емоції, переживання, страждання, тощо, тривалість, інтенсивність і глибину яких можна визначити лише опосередковано через фактичні обставини. Тобто, існує презумпція заподіяння моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації\~ встановлена\~ законом\~ (STANKOV\~ v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пункту 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно із загальними підставами цивільно - правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~ підлягають:\~ наявність такої\~ шкоди,\~ протиправність\~ діяння\~ її\~ заподіювача,\~ наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним\~ діянням\~ заподіювача та\~ вини\~ останнього\~ в\~ її\~ заподіянні.\~ Суд,\~ зокрема,\~ повинен з`ясувати,\~ чим\~\~ підтверджується\~\~ факт\~\~ заподіяння позивачеві моральних\~ чи\~ фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,\~ в якій\~ грошовій\~ сумі\~ чи\~ в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при\~ цьому\~ виходить,\~ а\~ також інші\~ обставини,\~ що\~ мають\~ значення для вирішення спору. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом установлено, що [PERSON] внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості заподіяно шкоду. Звертаючись до суду з даним позовом в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 40 000 грн позивач зазначив, що спричинені відповідачем тілесні ушкодження завдали йому фізичного болю як в момент заподіяння так і в подальшому, позбавили його нормального сну, погіршився загальний стан психологічного здоров`я. Судом установлено, що відповідач є рідним братом колишньої дружини [PERSON] , із якою в останнього на момент події були неприязні стосунки. Нанесенні тілесних ушкоджень відбулось ураховуючи вказані обставини, тому вказану обставину суд враховує при визначенні обсягу заподіяних моральних страждань. Крім цього, суд звертає увагу, що даний факт підтверджується наданими відповідачем терміновими заборонними приписами (а.с.33-34). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показали суду, що між [PERSON] та [PERSON] на території господарства, в якому на той час проживав [PERSON] відбулась бійка, під час якої обидві сторони наносили тілесні ушкодження один одному.\~ Суд також встановив, що після події, яка відбулась позивач зміним місце проживання. Суд вважає, що попередній стан [PERSON] може бути відновлено, однак він був порушений на тривалий час. Так, судом установлено, що подія відбулась 11 жовтня 2020 року та через чотири місяці позивач звертався до лікаря зі скаргами на тривогу, безсоння, головний біль, постійне занепокоєння, що з ним станеться лихо. Вказані обставини він пов`язує з подією, яка мала місце 11.10.2020 року. За результатами огляду лікаря. [PERSON] призначено лікування. Таким чином, визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди суд виходить з характеру, обсягу та глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав [PERSON] у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, порушення звичайного природного порядку життя, а також з урахуванням конкретних обставини справи, враховуючи принцип розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди позивачу у розмірі 10000 грн. Такий розмір шкоди, на думку суду є пропорційним та адекватним тим фізичним та душевним стражданням, яких зазнав позивач через спричинені тілесні ушкодження відповідачем, та на думку суму є належним та достатнім відшкодуванням у цьому випадку. У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial