Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні 2021 року до суду надійшла позовна заява АТ «Банк Форвард». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та відповідачем 06 червня 2013 року, шляхом підписання [PERSON] заяви № 106873065, був укладений договір про надання та використання платіжної картки, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 38 971 грн. 96 коп. В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, просить стягнути із неї три відсотки річних в розмірі 3 507 грн 47 коп. Позивач просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Обставини справи, що встановлені судом 06 червня 2013 року відповідач [PERSON] звернулася із заявою № 106873065 до Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт» про укладення Договору про надання та використання платіжної картки. Із копії Статуту Акціонерного товариства «Банк Форвард», затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Банк Форвард» № 4 від 03 вересня 2018 року, вбачається, що АБ «Банк Форвард» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», яке, в свою чергу, було правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт». Банк акцептував пропозицію відповідача і уклав із ним Договір про надання та використання платіжної картки № 106873065 , шляхом відкриття Клієнту поточного рахунку [PERSON] та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку. Таким чином, між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» укладений Договір про надання та використання платіжної картки № 106873065, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти. З виписки з особового рахунку [PERSON] вбачається, що рух коштів по рахунку, в тому числі отримання кредитних коштів, часткове їх погашення здійснювалося. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, 05 вересня 2018 року (повторно 31 серпня 2021року) на адресу відповідача був направлений заключний рахунок-виписка із вимогою погасити заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 38 971 грн 96 коп., яка складається із: - основного боргу - 30 520 грн. 29 коп., - заборгованості за процентами - 7 219 грн. 38 коп.; - плати за обслуговування - 1 232 грн 29 коп. Станом на 05 жовтня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 42 479 грн. 43 коп., яка складається із: - заборгованості за договором - 38 971 грн. 96 коп., - 3% річних - 3 507 грн. 47 коп.; Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Зважаючи на те, що правовідносини між сторонами по справі виникли з договірних правовідносин, то до них слід застосувати положення Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір та зобов`язання, позику, кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Зміна, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Згідно п.2.2 Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Руский стандарт» (далі - Умов) договір укладається одним з наступних способів: 2.2.1. шляхом підписання Клієнтом і Банком двостороннього документа на паперовому носії. У цьому випадку Договір вважається укладеним з дати його підписання Сторонами та скріплення печаткою Банку; 2.2.2. шляхом акценту Банком пропозиції (оферти) укласти Договір , що міститься в Заяві Клієнта. У цьому випадку Договір вважається укладеним з дати акцепту Банком Заяви (оферти) Клієнта. Акцептом Банком Заяви (оферти) є дії Банку з відкриття Клієнту Рахунку. Відповідно до п.2.20 Умов договір діє до повного погашення Заборгованості Клієнтом на підставі виставленого Клієнту Банком Заключного Рахунку-виписки (у випадку її виставлення Банком). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.3.2 Умов на залишок грошових коштів на Рахунку Банк нараховує проценти, якщо це передбачено Тарифами. Проценти нараховуються щомісячно, виходячи з розрахунку фактичного залишку коштів на кінець дня. Згідно п.3.3 Умов за здійснення Операцій по Рахунку та інші послуги, що надаються Банком Клієнту за Договором, Банк стягує із Клієнта плати та комісійну винагороду в порядку й розмірі, передбаченому Договором, шляхом договірного списання Банком суми плати з Рахунку. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно п.4.1 Умов заборгованість Клієнта перед Банком виникає в результаті: 4.1.1. надання Банком Клієнту Кредиту; 4.1.2. нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування Кредитом; 4.1.3. нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; 4.1.4. виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором (у тому числі Тарифами та/або Умовами). Відповідно до п.4.18 Умов з метою погашення Клієнтом Заборгованості Банк виставляє Клієнту Заключний Рахунок-виписку. Погашення заборгованості повинно бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення Заключного Рахунку-виписки. Днем виставлення Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки є день його формування і направлення Клієнту. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Надані позивачем докази дають підстави вважати доведеним факт укладення між банком та відповідачем кредитного договору, на виконання якого позичальником були отримані кошти на платіжну картку, користування відповідачем кредитними коштами та невиконання належним чином умов договору, що призвело до утворення заборгованості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц, вбачається, що за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості у вищезазначеному розмірі. На адресу відповідача була направлена вимога про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку із невиконанням відповідачем даної вимоги, банком, який має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, правомірно було здійснено нарахування трьох процентів річних від простроченої суми. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн., що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 1219635 від 21 вересня 2021 року (а.с. 59). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2 270 гривень. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 253, 256, 261, 610, 612, 625, 634, 642, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved