Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

25 січня 2022 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Сосєдка В.В. звернувся до суду з позовом, в якому зазначено, що 01 липня 2021 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ухвалене рішення, яким з позивача [PERSON] стягнуті щомісячно аліменти на утримання та на користь доньки [PERSON] у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26 травня 2021 року і до закінчення нею навчання у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, але не довше досягнення нею 23 років. У вересні 2021 року донька позивача виїхала за межі України на заробітки до Польщі та на даний час проживає у місті Щецин. Позивач спілкується з донькою через мережу Інтернет. Зі слів доньки відомо, що вона начебто навчається дистанційно. Позивач вважає, що його донька не потребує матеріальної підтримки, бо перебуває на заробітках, матеріальне становище доньки забезпечує її щоденні потреби. Позивач є інвалідом довічно, учасником бойових дій, має на вихованні та матеріально забезпечує малолітню доньку [PERSON] . Просить суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на навчання та звільнити позивача від обов`язку утримувати повнолітню доньку. 09 березня 2022 року від представника відповідачки - адвоката Левченка А.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Відзив обгрунтовано тим, що позов є безпідставним, позивачем не надано доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин. Надане фото переписки невідомо кого та з ким. В літній час [PERSON] їздила до Польщі до свого хлопця, але це не значить, що вона не навчається. Позивач не скористався своїм правом подачі відповіді на відзив. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його та відповідачки участі, просив у задоволенні позову відмовити. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року із[PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання та на користь доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26 травня 2021 року і до закінчення нею навчання в Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, але не довше досягнення нею двадцяти трьох років (а.с.10-11). На підставі даного рішення Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 05 серпня 2021 року видано виконавчий лист (а.с.12-13). Позивач [PERSON] просив суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на навчання та звільнити позивача від обов`язку утримувати повнолітню доньку. На підтвердження того факту, що донька [PERSON] навчається дистанційно, перебуває на заробітках у Польщі та не потребує матеріальної допомоги на навчання надав скріншот смс-переписки, де зазначено, що Настя працює у м.Щецині та отримує заробітну плату (а.с.17). Також позивач надав копію свідоцтва про народження доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.18) та у позовній заяві вказав, що вона перебуває на його матеріальному забезпеченні; копію посвідчення учасника бойових дій (а.с.14); копію довідки МСЕК, де вказано, що [PERSON] станом на 14 квітня 2009 року має третю групу інвалідності (а.с.16); копію пенсійного посвідчення (а.с.15). Згідно довідки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 18 лютого 2022 року, [PERSON] навчається з 01 вересня 2020 року на денній формі навчання за рахунок коштів фізичної особи, термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року (а.с.42). Згідно копії договору, [PERSON] вступила до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, на денну форму навчання, на платній основі, термін навчання з 15 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року (а.с.43-44). Також копією квитанції підтверджено, що за навчання [PERSON] у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара за 2021-2022 рік сплачено 22100 гривень (а.с.45). За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18 квітня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , виїхала за межі України у пункті пропуску Краківець 19 червня 2021 року; в`їхала у пункті пропуску Львів 01 вересня 2021 року; виїхала за межі України у пункті пропуску Краківець 18 жовтня 2021 року (а.с.58). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як випливає з наведеного, 1) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття не залежить від форми навчання; 2) право на утримання повнолітньої дочки, сина припиняється у разі припинення навчання; 3) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає у разі, коли повнолітні дочка, син, потребують матеріальної допомоги; 4) батьки можуть надавати допомогу повнолітнім дочці, сину, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. За результатами розгляду справи, суд констатує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б однозначно та достовірно вказували б на істотне покращення матеріального становища його доньки [PERSON] та на відсутність її потреби в матеріальній допомозі на час навчання. Так, згідно наданих відповідачкою [PERSON] доказів, вона продовжує навчання у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, навчається за денною формою навчання тана платній основі. [PERSON] перебувала за межами України з 19 червня 2021 року по 01 вересня 2021 року, з 18 жовтня 2021 року і по теперішній час. Однак, це не свідчить про те, що вона припинила навчання, і не є безумовною підставою для звільнення позивача від обов`язку сплачувати присуджені судом аліменти. Скріншот переписки з екрану телефону, який, на думку позивача, свідчить про відсутність у [PERSON] потреби в матеріальній допомозі, не є належним та допустимим доказом, оскільки не доводить, що переписка ведеться саме з відповідачкою. Сам факт працевлаштування повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, не є безумовною підставою для припинення утримання батьками на час навчання, оскільки не свідчить про відсутність потреби в матеріальній допомозі на час навчання. Крім того, доказів погіршення майнового стану самого позивача, неможливості сплачувати аліменти на дитину на час навчання позивачем також не надано. Обставини, на які посилається [PERSON] (як то, його інвалідність, потреба утримувати малолітню доньку [PERSON] ), з огляду на приписи ст.ст.182, 192 СК України, можуть бути підставами для зміни розміру аліментів. Однак, такої вимоги позивач не заявляє. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed