Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача , в якому просить визнати недійсним та скасувати п. 1.3 рішення Дрогобицької міської ради № 850 від 07.12.2021, яким затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 1000 кв. м. по [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:075:0057 для індивідуального садівництва. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі акту прийому-передачі саду згідно накладної № 191 від 05.02.2006 він є власником плодових дерев: 6 груш, 7 слив, 2 горіхи, та 4 яблуні в кількості всього 19 дерев, які ростуть на земельній ділянці орієнтовною площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] . 06.07.2021 позивач звернувся з заявою до Дрогобицької міської ради, в якій просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення згаданої земельної ділянки для ведення садівництва у [ADDRESS] . орієнтовною площею 1200 м. кв. Однак, до цього часу рішення відносно заяви не прийнято. Натомість, 08.12.2021 йому стало відомо, що Дрогобицькою міською радою прийнято рішення про передачу у власність [PERSON] вказаної вище земельної ділянки по [ADDRESS] . На офіційному сайті Дрогобицької міської ради довідався про те, що п. 1.3. рішення Дрогобицької міської ради за № 850 від 07.12.2021 (XVI сесія восьмого скликання) затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність [PERSON] , прож. с. Дорожів Дрогобицького району, земельну ділянку площею 1000 кв. на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:075:0057, для індивідуального садівництва. З вказаним рішенням Дрогобицької міської ради позивач незгідний, оскільки вважає, що має переважне право на отримання у власність вказаної вище земельної ділянки для ведення садівництва, зазначивши, що є інвалідом 1-ї групи інвалідності з дитинства по зору, що стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Крім того, згідно акту прийому-передачі саду від 05.02.2006 він є власником фруктових дерев, які знаходяться на згаданій земельній ділянці, у зв`язку з чим і звернувся до Дрогобицької міської ради із заявою 06.08.2021. Разом з тим, вказує, що звернувся до Дрогобицької міської ради із заявою щодо вказаної земельної ділянки набагато швидше ніж відповідач [PERSON] . Посилаючись на норми законодавства вважає, що п. 1.3. рішення Дрогобицької міської ради за № 850 від 07.12.2021р. (XVI сесія восьмого скликання) про затвердження матеріалів з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність [PERSON] , прож. с. Дорожів Дрогобицького району, земельну ділянку площею 1000 кв. на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610600000:01:075:0057, для індивідуального садівництва вимогам закону не відповідає, а відповідно порушує його законні права та інтереси, що стало підставою звернутися до суду з позовом. 20.12.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 12.01.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 11.02.2022. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 12.01.2022 ухвалою суду відмовлено у забезпеченні позову. 11.02.2022 від відповідача представника Дрогобицької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 11.02.2022 розгляд справи відкладено на 16.03.2022. 16.03.2022 від відповідача представника Дрогобицької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з введенням на території України військового стану. 16.03.2022 розгляд справи відкладено на 11.04.2022. 11.04.2022 відповідача представника Дрогобицької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з її участю в іншому судовому засіданні. 11.04.2022 розгляд справи відкладено на 10.05.2022. 19.04.2022 від відповідача представника Дрогобицької міської ради надійшли письмові пояснення по суті позовної заяви із письмовими доказами, вмотивовані тим, що Дрогобицька міська рада прийняла оскаржуване рішення в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства та згідно якого передала у земельну ділянку [PERSON] з дотриманням таких умов: земельна ділянка на момент виділення булла вільною, вона надана за процедурою, що передбачена ЗК України, обмеження та обтяження земельної ділянки були відсутні. Вважає, що прийнятим рішенням не було порушено права позивача, а тому просить у позові відмовити. 10.05.2022 від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії Державного акту серія ЛВ, реєстраційний № 11. 10.05.2022 розгляд справи відкладено на 16.06.2022 для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задоволити. Представник відповідача Дрогобицької міської ради просила у позові відмовити, з підстав, викладених у письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до пункту "а" частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється ст. 118 ЗК України. Відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня утримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Як вбачається з матеріалів справи 06.07.2021 [PERSON] звернувся до Дрогобицької міської ради із заявою щодо виділення земельної ділянки для ведення садівництва у [ADDRESS] , площею 1200 кв.м. До заяви було долучено копію акту прийому-передачі саду. 15.07.2021, вих № 3-24/6431, виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради було повідомлено [PERSON] про те, що його заява буде розглянута на засіданні постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин. Остаточне рішення приймається сесією міської ради. (а/с 74). Відповідно до Витягу з протоколу № 25 від 08.09.2021 зазначена заява [PERSON] була розглянута постійною комісією ради з питань регулювання земельних відносин та згідно п. 3.23 щодо надання згоди на виготовлення проекту відведення та технічної документації на земельну ділянку площею 1200 кв.м. по [ADDRESS] для індивідуального садівництва рішення не прийнято. Питання позивача також виносилось на розгляд сесії Дрогобицької міської ради 21.10.2021, питання не набрало необхідної кількість голосів (а/с77). Відповідно до Листа від 14.12.2021 за вих.№3-24/11646 розгляд поданої [PERSON] заяви повторно було винесено на розгляд сесії Дрогобицької міської ради 25.11.2021, однак питання не набрало необхідної кількості голосів (а/с 75). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 16.08.2021 [PERSON] також подав клопотання у Дрогобицьку міську раду щодо надання йому дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 0,10 га за адресою [ADDRESS] ). До клопотання [PERSON] долучив документи із зазначенням цільового призначення земельної ділянки, її орієнтовну площу, графічні матеріали та інші документи, що передбачені вимогами ст.118 ЗК України. Зазначена заява була розглянута постійною комісією ради з питань регулювання земельних відносин і відповідно до витягу з протоколу комісії №24 від 02.09.2021 п.3.33. щодо надання згоди на виготовлення проекту відведення та технічної документації на земельну ділянку площею 1000 кв.м. на [ADDRESS] , для індивідуального садівництва рекомендовано на розгляд ради (а/с 64). Дрогобицька міська рада рішенням від 23.09.2021 №638 Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, а саме, п.1.3. надала дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] для індивідуального садівництва (а/с 63). 08.11.2021 [PERSON] було подано до Дрогобицької міської ради клопотання про затвердження проекту відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, орієнтованою площею 0,10 га по [ADDRESS] , кадастровий № 4610600000:01:075:0057. Проект землеустрою додано до клопотання (а/с65). За результатами розгляду вказаного клопотання Дрогобицькою міською радою 07.12.2021 прийнято рішення № 850, яким затверджено матеріали з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки орієнтованою площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий № 4610600000:01:075:0057 для індивідуального садівництва. Не погоджуючись із законністю прийняття данного рішення позивач звернувся із даним позовм до суду, покликаючись на те, що він має переважне право на отримання у власність вказаної вище земельної ділянки, оскільки він є інвалідом 1 групи з дитинства по зору, що підтверджується копією посвідчення № [NUMBER] (а/с 12). У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс 16 зазначено, що: «правом на звернения до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Судом встановлено, що Дрогобицька міська рада передала земельну ділянку [PERSON] з дотриманням умов, а саме: ділянка на момент виділення була вільною, вона надана за процедурою, що передбачена ЗК України, обмеження та обтяження земельній ділянці відсутні. 18 травня 2022 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 154/3345/16 (адміністративне провадження № К/9901/42686/18) дослідив питання про вичерпність переліку підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України. Разом з цим Верховний Суд в рамках справи № 740/4635/16-а, адміністративне провадження № К/9901/43117/18 (ЄДРСРУ № 99657940) звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 22 лютого 2019 року у справі № 813/1631/14. Суд вказав, що підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 №463/3375/15-а та від 27.02.2020 у справі №120/1491/19-а (22 липня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 320/1177/19, адміністративне провадження №К/9901/29552/19 (ЄДРСРУ № 98493756). Більше того, чинним законодавством не передбачено право органів місцевого самоврядування відступати від положень ст. 118 ЗК України, в тому числі не передбачено й відмовляти в задоволенні вимоги про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі. Верховний суд вказує, що дозвіл на розробку проекту землевідведення треба надавати всім, хто звернувся. Як наслідок, проект можуть розробляти одночасно декілька замовників, а хто з них отримає ділянку визначатиметься на стадії затвердження проекту та надання її у власність. Щодо акту прийому-передачі саду згідно Накладної № 191 від 05.02.2006, який долучено позивачем до матеріалів справи, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями частини другої статті 22 ЗК України багаторічні насадження відносяться до сільськогосподарських угідь. Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній розташовані, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Верховний Суду України у постанові від 25 лютого 2015 року № 6-14цс15 дійшов висновку, що багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони розташовані, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. На підтвердження факту придбання саду позивачем не долучено до матеріалів справи жодних документів, які б засвідчували такий факт, в матеріалах справи відсутні копії договору купівлі-продажу та не долучено самої накладної від 05.02.2006 №191. Відповідно до акту прийому-передачі саду від 06.02.2006 такий укладений між ВАТ Дрогобицький агротехсервіс та [PERSON] , в особі директора [PERSON] . Поміж тим, у акті не зазначено в особі директора якої установи, організації чи ФОП виступав в даних відносинах позивач. Разом з тим, з акт прийому - передачі вбачається, що він датований 2006 роком. З цього слідує, що позивач понад 15 років не вчиняв жодних дій щодо оформлення прав на землекористування. Наказом міністерства Фінансів України від 23.01.2015 № 11 „Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку для субєктів державного секторунадано типові строки корисного використання основних засобів, з поміж іншого у Додатку № 1 в рядку 6 багаторічні насадження вказано, що строк корисного використання у роках культур ягідних (крім суниці), плодових, овочевих становить 10 років. Відповідно до пункту 1 статті 202 Цивільною кодексу Укрїни правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України првочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або який і не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підстав встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України встановлено, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Установчим документом товариства, згідно частини 2 ста 87 Цивільного кодексу України, є затверджений учасниками статут засновницький договір між учасниками, якщо інше не вст ановлено законом. Відповідно до чинного на той момент ЗУ Про господарські товариства редакції 2005 року статтею 12 визначено, що товариство є власником: майна переданого йому засновниками і учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Статтею 41 визначено, вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. Стаття 47 регламентує, що виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, передбачений статутом.? За даних обставин не видається встановити чи дотримано ВАТ Дрогобицький агротехсервіс в особі голови правління процедури з продажу майна і чи був наділений відповідними повноваженнями і голова правління. Отже, суд приходить до висновку, що позивач жодним чином не довів факт порушення його прав у зв`язку із прийняттям рішення від 07.12.2021р. №850, Дрогобицька міська рада прийняла рішення виключно в межах повноважень та з дотриманням вимог| чинного законодавства України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed