Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

Позивач Служба у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є матір`ю шести малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] батьком яких являється [PERSON] між якими шлюб розірвано рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області. Відповідач [PERSON] , перебуваючи у цивільному шлюбі з [PERSON] народила дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2021 році батько дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - [PERSON] помер. З 04 червня 2021 року сім`я [PERSON] перебуває на обліку служби у справах захисту дітей, як сім`я, діти якої перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON] не має власного житла, періодично проживала з дітьми біля бабусі [PERSON] та систематично залишала своїх дітей тривалий час з бабусею, незважаючи на стан здоров`я та вік бабусі. Періодично знімала житло у осіб ромської національності. Відповідач веде аморальний спосіб життя, тісно контактує з особами ромської національності, замічена при вживанні легких наркотичних засобах. Гроші виплати призначені на утримання дітей використовує для забезпечення власних потреб та інтересів ромської національності, не вміє раціонально використовувати гроші, використовуючи їх не за цільовим призначенням, не шукає шляхи покращення матеріального стану своїх дітей. Одягом та взуттям діти забезпечені не в повному обсязі. Діти голодні та брудні, мають ознаки педикульозу. Відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов`язки, не займається вихованням дітей, не слідкує за станом здоров`ям дітей та не здійснює належного догляду. За період перебування на обліку у службі у справах захисту дітей здійснено ряд заходів виховної роботи щодо подолання складних життєвих обставин, проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків та використання соціальних виплат на утримання дітей за призначенням, здійснювались неодноразові виїзди за місцем проживання дітей. Відповідач не знайшла спрівпрацю з службою у справах захисту дітей міської ради. 11 квітня 2022 року до служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради надійшло повідомлення старости села Сабатинівка про те, що [PERSON] приїхала до села Сабатинівка Голованівського району Кіровоградської області з метою віддати своїх четверо дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та віддала дітей батьку - [PERSON] жителю села Сабатинівка Голованівського району а двох інших дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] віддала сестрі померлого батька дітей [PERSON] - [PERSON] , мотивуючи тим, що їй з дітьми не має де жити. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей розглядалося комісією з захисту прав дітей міської ради 14.04.2022 року. Рішенням виконавчого комітету міської ради №52 від 29 квітня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Пунктами 6 та 7 Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання, ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Відповідно до ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право на здійснення особистого виховання дітей покликане сприяти найефективнішому здійсненню батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. Здійснюючи право на особисте виховання своїх дітей, батьки тим самим виконують обов`язки щодо виховання дітей та забезпечують реалізацію права на одержання належного сімейного виховання. Вищезазначене свідчить, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та лікування малолітніх дітей, свідомо ухиляється від спілкування з ними, причому робить це без поважних причин, чим порушує вимоги ст. ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків виховувати та утримувати дитину. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача просили ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому ЦПК України порядку, через оголошення веб-сайту "Судова влада", причини неявки суду не повідомила, заперечень (відзиву) проти позову не надавала. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] являються батьками шести малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10), [PERSON] , [INFO] ( а.с.9), [PERSON] , [INFO] ( а.с.8), [PERSON] , [INFO] ( а.с.6), [PERSON] , [INFO] ( а.с.11) та [PERSON] , [INFO] ( а.с.7). Згідно довідки характеристики виданої старостою Благовіщенської міської ради В.Данько від 26.04.2022 року зазначається, що [PERSON] проживає без реєстрації в с.Шамраєве та зарекомендувала себе з негативної сторони, біля неї на даний час проживало четверо дітей [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10), [PERSON] , [INFO] ( а.с.9), [PERSON] , [INFO] ( а.с.8), [PERSON] , [INFO] , вихованням дітей не займається та дуже часто залишала їх з своєю бабусею пенсіонеркою, яка не може здійснювати догляд за дітьми через свій вік. [PERSON] ніде не працює, житла свого не має, проживає за рахунок соціальних виплат на дітей ( а.с.16). Співмешканець відповідачки та батько її двох дітей [PERSON] , [INFO] ( а.с.11) та [PERSON] , [INFO] ( а.с.7) - [PERSON] помер [INFO] , про що було видано свідоцтво про смерть ( а.с.14). Згідно наказу начальника служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради від 04 червня 2021 року взято на облік неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих, в зв`язку із ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків ( ас.15). Згідно рішення виконавчого комітету Благовіщенської міської ради від 29 квітня 2022 року №52 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10), [PERSON] , [INFO] ( а.с.9), [PERSON] , [INFO] ( а.с.8), [PERSON] , [INFO] ( а.с.6), [PERSON] , [INFO] ( а.с.11) та [PERSON] , [INFO] ( а.с.7). Відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх шести малолітніх дітей, взагалі не бере участь у їх вихованні, не цікавиться життям дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують їх матеріально. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню шести малолітніх дітей, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачку батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітніх дітей. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст.169 СК України. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самими відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про їхній духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дітей. Враховуючи свідоме систематичне небажання матері виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні дітей, матеріальному їх забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дітей, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідачів слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved