Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] , являється матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина народилася від шлюбу з Відповідачем. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17.05.21р. шлюб між позивачем та Відповідачем було розірвано. Приблизно з травня 2019 року Відповідач фактично покинув родину та шлюбні відносини між ними припинилися. Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.05.2019 року з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини. Станом на 01.07.2021 року заборгованість Відповідача по аліментам на утримання дитини склала 18 801,47 грн. та постійно зростає. Враховуючи викладене, позивачка була змушена також звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки коштів для забезпечення сина всім необхідним критично не вистачає. Зі сплати вказаних аліментів у відповідача теж існує заборгованість в сумі 32 764,18 грн., що підтверджується довідкою державної виконавчої служби (додано). Позивачкою також було подано позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на дитину (копія додається), щоб хоч якось компенсувати негативні наслідки, пов`язані із невиконанням Відповідачем своїх прямих батьківських обов`язків. За три роки Відповідач життям сина не цікавився, не відвідував його, не проводив з ним час. Відповідач не лише не приймає участі в утриманні дитини і забезпеченні його фізичних та психо-емоційних потреб, а і навіть не сплачує присуджені судом аліменти, що породжує утворення заборгованості. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків: не купує продукти, одяг, не забезпечує лікування сину, не вітає його і святами, навіть не телефонує, щоб поцікавитися справами. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною позивачка не здійснює, тож байдужість Відповідача до дитини є його особистим вибором. У зв`язку з цим, позивачка вважає, що в найкращих інтересах дитини буде позбавити відповідача батьківських прав. До початку судового засідання від представника позивача та від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, просили суд останні задовольнити. Відповідач до початку розгляду справи надав заяву про визнання позовних вимог. Представник третьої особи позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні та з письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , являється матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно рішення Дзеринського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2021 року, вирішено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладений 16.06.2018 року у Металургійному районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16.06.2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 251 - розірвати (а.с. 8). Згідно судового наказу від 02.05.2019 року, судом вирішено стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідно віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви, тобто з 27 лютого 2019 року і до повноліття дитини (а.с. 13). Станом на 01.07.2021 року заборгованість Відповідача по аліментам на утримання дитини склала 18 801,47 грн. (а.с. 14) Також, листами КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №206» КМР від 20.08.21р., КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» КМР від 06.10.21р., встановлено, що ані в дитячому садку ані за місцем лікування батько дитини батько [PERSON] не з`являється та станом сина не цікавиться (а.с. 18, 19). У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, під час вирішення заявлених позовних вимог, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач [PERSON] у повному обсязі визнав обставини, на які посилалась позивачка в обґрунтування своєї позиції, а також не заперечував щодо задоволення позовних вимог, зокрема, позбавлення його батьківських прав, а отже суд доходить висновку про доведеність позовних вимог позивачем. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 454 грн., інша половина судових витрат в розмірі 454 грн. має бути компенсована з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: approved