Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому прохає визнати виконавчий напис, вчинений 12.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 12015, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 20180724-1/2 від 24.07.2018 на загальну суму боргу 16 010, 28 грн; судові витрати стягнути з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. на підставі виконавчого напису № 12015 від 13.11.2019 було відкрито виконавче провадження № 66313028, про яке позивач дізнався із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 16 010,28 грн. На думку позивача вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню як такий, що вчинений на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, з порушенням чинного законодавства. Зокрема, позивач не отримував повідомлення про відступлення прав вимоги та не був повідомлений жодним чином про заміну кредитора, чим відповідач порушив права позивача на врегулювання питання в досудовому порядку. Також вважає, що оскаржений виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме, не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що дає підстави вважати, що заборгованість не є безспірною. При цьому позивач посилається на обов`язковість подання оригіналу нотаріально посвідченої угоди, документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а також вказує на недотримання процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом через обов`язковість подання засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (у разі його наявності) з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яку позивач не отримував. Ухвалою від 28 грудня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Задоволено заяву позивачки про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспореним виконавчим написом. Задоволено клопотання позивачки про витребування у відповідача згаданого кредитного договору. 25 січня 2022 року відповідачем подано до суду: - за вх. № 707/22 клопотання про врегулювання спору за участю судді; - за вх. № 708/22 заяву про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з проханням задовольнити позов [PERSON] та вирішити питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 142 ЦПК України; - за вх. № 709/22 клопотання про долучення до матеріалів справи виписки з рахунку [PERSON] та копії Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 з реєстром заборгованості. 27 січня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку зі знеструмленням приміщення Кобеляцького районного суду Полтавської області. 28 січня 2022 року представником позивачки адвокатом Бобрищевою Ілоною Русланівною подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та запереченням проти врегулювання спору за участю судді. Ухвалою від 31 січня 2022 року відмовлено у задоволення клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді через відсутність згоди сторін. 10 березня 2022 року представником позивачки адвокатом Бобрищевою І.Р. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Ухвалою від 10 березня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Гуревічова О.М. про дату, час і місце розгляду справи. 05 квітня 2022 року представником позивачки адвокатом Бобрищевою І.Р. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Ухвалою від 05 квітня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Гуревічова О.М. про дату, час і місце розгляду справи. 12 травня 2022 року представником позивачки адвокатом Бобрищевою І.Р. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Ухвалою від 19 травня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Гуревічова О.М. про дату, час і місце розгляду справи, виклик третьої особи приватного нотаріуса Гуревічова О.М. постановлено здійснювати через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. У судове засідання 15 червня 2022 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. 15 червня 2022 року представником позивача за вх. № 4242/22 подана заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Інші учасники справи заяв та клопотань не подавали, про причини неприбуття не повідомляли. Відповідач заяву про визнання позову не відкликав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Перевіривши доводи позовної заяви та наявні матеріали у їх сукупності, суд робить такі висновки. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України, № [NUMBER] , [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , дата народження [INFO] , місце народження Полтавська область, Козельщинський район с. Майорщина, зареєстрована за адресою [ADDRESS] , (а.с. 4). 24 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та [PERSON] було укладено договір № 20180724-1/2 про надання останньому кредиту без конкретної споживчої мети на суму 16 010,28 грн на умовах строковості, зворотності, платності та із покладенням на позичальника обов`язку повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 12-14), який не був посвідчений нотаріально. 12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12015 (а.с. 11), про звернення стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження Полтавська область, Козельщинський район, с. Майорщина, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який є Боржником за Кредитним договором 20180724-1/2 від 24 липня 2018, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору факторингу № 20151125-Г від 25 листопада 2015 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 658/7236CLAPS від 19 березня 2013 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк», заборгованості у розмірі 16 010, 28 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 6045,70 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 409,86 грн, заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 9404,72 грн. Водночас, за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати із Стягувача в розмірі 150,00 грн, які визнано такими, що підлягають стягненню з Боржника на користь Стягнувавча. Постановою ВП № 66313028 від 29.07.2021 (а.с. 5) головним державним виконавцем Кобеляцького відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Даценко В.В. за заявою Стягувача відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 12015, виданого 13.11.2019. Постановою головного державного виконавця Даценко В.В. від 22.10.2021 ВП № 66313028 (а.с. 10) звернено стягнення на доходи [PERSON] . Таким чином, із зазначеного слід зробити висновок, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з фізичної особи [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 658/7236CLAPS від 19.03.2013, який не був посвідчений нотаріально. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. З урахуванням наведено вище, відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки судом встановлено, що серед документів наданих нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, виконавчий напис є таким, що виданий з порушенням зазначених норм. Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). Тож за таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, зокрема щодо подання стягувачем документів відповідно до Переліку, а саме: відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року в справі № 357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення з відміткою на такому письмовому повідомленні про його отримання не містять, а тому слід зробити висновок, що позивачка була позбавлена можливості надати свої заперечення щодо наявності заборгованості чи оспорити вимоги відповідача. Зазначені вище обставини у сукупності свідчать про обґрунтованість вимог позивача. За таких обставин, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та наявні підстави для задоволення позову, суд робить висновок про можливість прийняття визнання позову та його задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У цій справі при зверненні з позовом підлягали сплаті судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 грн, а всього 1362,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, про що подано відповідну заяву, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті, тобто, у сумі 454,00 грн. за подання позовної заяви та 227,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього - 681,00 грн. Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову за ухвалою суду від 29.12.2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved