Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

01.02.2022 позивач [PERSON] звернулась в суд первинно з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матірю - [PERSON] . Позовну вимогу мотивувала тим, що за період перебування у шлюбі , який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2021, у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З часу припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки, виникають постійні конфлікти щодо місця проживання дітей. Стверджує, що відповідач залякує її тим, що забере дітей у матері та не дасть з ними бачитись. На переконання позивача, поведінка [PERSON] свідчить про його агресивність та бажання нашкодити їй, оскільки одноразово в присутності дітей відповідач ображав позивача, висловлювався нецензурною лайкою. Так переконана, що у разі, якщо у неї виникне бажання поїхати з дітьми за кордон на відпочинок, то відповідач буде чинити безпідставні штучні перешкоди цьому. Тому вважає, що поведінка відповідача свідчить про його незгоду з фактом проживання дітей з матір`ю. Додатково позивач вказала, що вона з дітьми проживає у належному їй будинку за адресою: [ADDRESS] , де для дітей створено усі належні умови для проживання, навчання, відпочинку та розваг. Позивач працевлаштована, отримує систематичний дохід. Забезпеченням дітей займається самостійно. Відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків самоусунувся. У дітей більша емоційна прив`язаність, ніж до батька. Наголосила на тому, що відповідач не має власного житла, останній не сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу, у зв`язку із чим в нього існує заборгованість та стягується пеня за порушення строків сплати аліментів. На утримання дітей, які є спільними з позивачем, відповідач також жодних коштів не сплачує. Позивачу також відомо, що на усе майно відповідача накладено арешт. Ухвалою від 10.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 08.04.2022 до суду надійшов відзив представника відповідача, адвоката Грибан Ж.В., відповідно до змісту якого остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю. Заперечення обгрунтовані тим, що спору між сторонами не має, оскільки з рішенням виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області №13 від 27.01.2022 було затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Дане рішення відповідач не оспорював та погодився з ним. Наголошено на тому, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач порушив рішення (висновок) органу опіки та піклування та не доведено, які, чим саме та ким порушено її права, не підтверджено того, що дійсно відповідачем чиняться перешкоди для реалізації позивачем особистих немайнових чи майнових прав. 11.04.2022 до суду надійшла відповідь представника позивача, адвоката Татарин В.М., на відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що у відзиві відповідач фактично визнав позовні вимоги, хоча й заперечує у його задоволенні з надуманих підстав. Окрім того, відповідно до положень ч.3 ст.19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Представник просила задовольнити позов у повному обсязі, оскільки це виходить з інтересів дітей та забезпечить максимальну чіткість у визначеність прав та обов`язків батьків щодо дітей. Позивач [PERSON] та її представники, адвокати Татарин В.М. та Діденко О.В. заявлені позовні вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Грибан Ж.В., в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені судом про час, дату та місце розгляду справи. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Луцької міської ради, [PERSON] не заперечувала щодо прийняття рішення з врахуванням висновку Органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, затверджений рішенням виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради Луцького району №13 від 27.01.2022. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/16496/21 (провадження №2/161/4129/21) від 20.12.2021 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) [INFO] , розірвано (а.с.12). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копія свідоцтв про народження дітей (а.с.10-11). Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України установлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Судом встановлено, що на час звернення [PERSON] з позовом, діти після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами залишилась проживати з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що відповідачем не заперечується. Як стверджує позивач [PERSON] , дане житлове приміщення (будинок) належить їй на праві приватної власності (дата реєстрації права власності - 01.04.2021), що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №258984088 від 29.05.2021 (а.с.25). Однак, судом також встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа №161/22426/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, предметом якого є зокрема поділ вищевказаного будинку, в якому наразі проживає позивач з дітьми. Окрім того, в провадженні Луцького міськрайонного суду перебуває цивільна справа №161/7209/22 за позовом адвоката Грибан Ж.В., яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа УПО у Волинській області про вселення, усунення перешкод в користуванні житлом (будинком), яке є спільним майном подружжя. Одночасно з цим, відповідач [PERSON] переконує, що спір про визначення місця проживання відсутній, оскільки він ніколи не заперечував щодо проживання дітей з матір`ю. Проте, як встановлено вище відповідач вчиняє дії, спрямовані на поділ житлового приміщення, в якому позивач проживає з дітьми, бажає, аби йому усунули перешкоди у користуванні таким житловим приміщенням, а також у своєму відзиві на позовну заяву заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі (визначення місця проживання дітей з матір`ю), що у своїй сукупності не спростовує твердження позивача про наявність спору між сторонами з приводу місця проживання дітей разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із існуванням вищевказаних об`єктивних обставин, позивач звернулась до Органу опіки та піклування Підгайцівської сільської ради щодо визначення місця проживання дітей, у якій просила надати висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] (а.с.29-30). Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області №13 від 27.01.2022, таким рішенням затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Так, відповідно до вищевказаного висновку, Органом опіки та піклування з`ясовано, що батько дітей, [PERSON] , з сім`єю не проживає, за можливості підтримує стосунки з дітьми, кошти на утримання дітей не надає, активної участі у їхньому житті не приймає. Діти перебувають на повному матеріальному утриманні матері. За місце проживання дітей, для них створено усі належні умови для задоволення їхніх потреб, повноцінного та гармонійного розвитку, що встановлено під час обстеження умов проживання Службою 17.01.2022 . [PERSON] є ученицею НВК №9 м.Луцька, а [PERSON] є вихованцем ЗДО №27 Луцької міської ради, що також вбачається з копії довідок №02-52/151 від 08.09.2021 та №34 від 20.08.2021 (а.с.13-14). Сина приводить і забирає з садочка мама, так само як і оплачує харчування, цікавиться благополуччям дитини (а.с.31). Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] є працевлаштованою, отримує систематичний дохід, що підтверджується копією довідки №7 від 06.09.2021 (а.с.15). Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стороною відповідача в обґрунтування своїх вимог в порушення ст. 81 ЦПК України не доведено наявність будь-яких істотних обставин, що зумовлювали б недоцільність проживання дітей разом із матір`ю, жодних доказів, які б негативно характеризували позивача, як матір суду не надано. Покликання представника відповідача на те, що наявність висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю є достатнім, та таким що робить безпідставним звернення позивача до суду з відповідним позовом, не заслуговує на увагу, оскільки ч.3 ст.19 СК України передбачено, що звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Окрім того, досліджені в судовому засіданні аудіозаписи, що містяться на оптичному диску, приєднаному представником позивача до матеріалів позовної заяви (а.с.35), суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять будь-яких даних, які мали б важливе для вирішення питання про визначення місця проживання дитини значення, а лише свідчать про існування між сторонами триваючих конфліктних відносин. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що проживання дітей разом із матір`ю на даний час забезпечить найвищі інтереси дітей, стабільні та гармонійні умови їх життя, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Окрім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. в порядку, визначеному ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved