Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просять витребувати на їх користь з чужого незаконного володіння [PERSON] по 1/9 частці у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка успадкована ними після смерті [PERSON] . Позов мотивують тим, що вони є батьками [PERSON] , який з 05.03.2010р. перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] та від якого [INFO] народилась донька [PERSON] . На утримання неповнолітньої доньки їх син [PERSON] за життя сплачував аліменти, зокрема, за період 2017-2019 роки сплатив 10210,00 грн. З 28.11.2005р. позивачам та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , у якій вони усі постійно проживали та були зареєстровані. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте постановою приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. від 23.09.2021р. їм було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , яка належала їх сину, оскільки 13.10.2020р. приватним нотаріусом Запорізького МНО Хамулою Н.Г. відповідачці [PERSON] видано свідоцтво з реєстровим номером №1408 про право власності на вказану частку квартири, зі змісту якого вбачається, що воно видано на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, який складений 04.03.2020р. державним виконавцем Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в межах виконавчого провадження про стягнення з їх сина [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] 13.10.2020р. приватним нотаріусом Запорізького МНО Хамулою Н.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав на вказану частку квартири за [PERSON] . Вважають, що відповідачка [PERSON] набула у власність 1/3 частку квартири, яка належала їх сину [PERSON] , протиправно і це порушує їх права як спадкоємців, які набули права на 1/9 частку вказаної квартири кожний (з урахуванням частки неповнолітньої доньки спадкодавця - [PERSON] ). Також зазначають, що відповідачка [PERSON] , яка є законним представником дитини у справі про стягнення аліментів, протиправно отримала у власність спірне нерухоме майно, оскільки аліменти, в рахунок погашення заборгованості за якими відповідачка прийняла у власність 1/3 частку квартири, є власністю дитини, а не відповідачки, та є зобов`язаннями їх померлого сина перед його донькою, що визначено у ст.179,180 СК України. Таким чином відповідачка позбавила доньку можливості отримати аліменти, які є власністю дитини, а також порушила її права та законні інтереси, зокрема, на успадкування майна разом з іншими спадкоємцями. Крім того вказують, що свідоцтво про придбання нерухомого майна від 13.10.2020р. видано з порушенням вимог ст.72 Закону України «Про нотаріат» та ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки воно видано на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04.03.2020р., в той час коли про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець ще виносить відповідну постанову. Крім того, свідоцтво про придбання нерухомого майна від 13.10.2020р. видано після смерті [PERSON] , в той час коли його частка квартири увійшла у спадкову масу та фактично перейшла у власність спадкоємців, а зобов`язання зі сплати аліментів припинились. Таким чином відповідачка у будь-якому випадку не могла набути (зареєструвати) спірну частку квартири після смерті їх сина. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивачі набули речові права на успадковану частку право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, у зв`язку з чим звернулись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 01.10.2021р. у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 05.10.2021р. ухвалою суду задоволено заяву позивачки [PERSON] про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] 19.10.2021р. до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] , в якому вона зазначила, що дійсно 13.10.2020р. вона нотаріально оформила право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та зареєструвала право власності в Державному реєстрі, але фактично вказана частка квартири їй була передана 04.03.2020р. відповідно до акту державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргів, тобто за життя її колишнього чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому борги [PERSON] на її користь були не лише по аліментам, а ще і на суму майна, яке було визнано за нею рішенням суду як спільно нажите у шлюбі. Процедура передачі їй 1/3 частки квартири в межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем дотримана. Оскільки 17.01.2020р. торги не відбулись, їй було запропоновано отримати у власність майно [PERSON] у вигляді 1/3 частки квартири, на яку було накладено арешт. Вона подала відповідну заяву і їй було передано це майно у власність, згодом вона оформила його як вимагає законодавство України. При цьому у [PERSON] непогашеними залишилися ще борги. Про смерть [PERSON] їй стало відомо лише у 2021 році. Вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні. 24.01.2022р. ухвалою суду за клопотанням відповідачки [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району. 16.05.2022р. ухвалою суду за клопотанням представника позивача адвоката Литвинець Ю.В. з Хортицького ВДВС у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) витребувано копії матеріалів виконавчого провадження №41507333, в якому стягувачем є [PERSON] , боржником - [PERSON] , які надійшли до суду 02.06.2022р. 08.06.2022р. ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Литвинець Ю.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив у зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] неправомірно та безпідставно набула право власності на 1/3 частку квартири, яка належала [PERSON] , задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. Додатково пояснив, що розмір заборгованості зі сплати аліментів, які стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки є недоведеним, у постанові та акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу державним виконавцем сума боргу стягувача не зазначена. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додатково пояснила, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до 05.03.2014р. На утримання їх неповнолітньої доньки з [PERSON] на її користь в судовому порядку були стягнуті аліменти, але у зв`язку з неналежним виконанням ним своїх обов`язків зі сплати аліментів, з нього за її позовом також була стягнута пеня. Крім того, між ними у судовому порядку було вирішено спір про поділ майна і на її користь з [PERSON] стягнуті грошові кошти. Виконавчі документи, які були видані судом на підставі вказаних рішень судів, перебували на виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя у зведеному виконавчому провадженні, яке знаходилось на виконанні тривалий час. В ході виконавчого провадження державним виконавцем було вирішено реалізувати частку квартири, яка належала [PERSON] , а гроші від реалізації майна передати їй в рахунок погашення боргу. Проте торги не відбулись, тому їй було запропоновано нереалізоване майно замість грошових коштів. Спірна 1/3 частка квартири [ADDRESS] ніколи не належала позивачам, а належала [PERSON] та була передана їй у рахунок погашення боргу зі сплати аліментів, пені, грошових коштів в порядку поділу майна, судових витрат. Про згоду на залишення за собою нереалізованого на торгах майна, вона подала 27.02.2020р., а 04.03.2020р. державним виконавцем винесено постанову та складено акт про передачу їй нереалізованого майна. [PERSON] помер [INFO] , тобто після передачі їй майна. Про його смерть вона дізналась лише у 2021 році. Вважає, що передача їй майна у рахунок погашення боргу відбулась правомірно, просила у задоволенні позову відмовити та скасувати арешт, який накладений на 1/3 частку квартири в порядку забезпечення позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Дитяткова А.Г. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та пояснила, що права неповнолітньої дитини в даному випадку порушені не були, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства, нереалізоване на третіх торгах майно передається державним виконавцем за певною процедурою саме стягувачу, яким і є відповідачка, а не дитині. Після складання акту та постанови про передачу спірного майна стягувачу у рахунок погашення боргу, [PERSON] набула у власність нереалізоване майно стягувача [PERSON] . При цьому ні боржник [PERSON] за життя, ні його правонаступники після його смерті, правомірність таких виконавчих дій фактично не оспорювали. Після відчуження майна боржника [PERSON] , це майно не може входити у спадкову масу після його смерті, тому вимоги позивачів є безпідставними. Після оголошення перерви в судовому засіданні представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Дитяткова А.Г. подала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, просить прийняти рішення на підставі наявних матеріалів у справі з урахуванням житлових прав малолітньої дитини. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.11.2005р. Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , відповідно до якого квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 арк.11). Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , а також, що [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 05.03.2010р. перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] , яка після припинення шлюбних відносин подружжя залишилась проживати разом з матір`ю та на утримання якої з [PERSON] на користь [PERSON] в судовому порядку були стягнуті аліменти (т.1 арк.18-21). 15.01.2014р. постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №41507333 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.11.2013р. і до повноліття дитини (т.2 арк.107). 26.03.2014р. в межах виконавчого провадження ВП №41507333\~ був накладений арешт на все майно боржника [PERSON] (т.2 арк.125). Крім того, згідно з даними, які містяться в матеріалах виконавчого провадження №41507333, на примусовому виконанні Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, правонаступником якого є Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), перебувало зведене виконавче провадження №59130985, в якому боржником був [PERSON] , стягувачем - [PERSON] та до складу якого входили виконавчі листи: №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; №337/3920/16-ц, який виданий 12.01.2017р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 6091,99грн.; №337/763/17, який виданий 30.11.2017р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 45824,69грн.; виконавчий лист №2/337/2971/2013, який виданий 16.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 229,40грн. (т.2 арк. 8, 12-13, 15-17). Згідно з ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.07.2019р. у справі №337/6871/13-ц, було задоволено подання державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, яке подано в межах зведеного виконавчого провадження №59130985, та визначено належну [PERSON] частку у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , якою він володіє спільно з іншими особами, як таку, що становить 1/3 частину (т.2 арк.136). 30.08.2019р. постановою державного виконавця у ЗВП №59130985 описано та накладено арешт на майно: 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належить боржнику [PERSON] (т.2 арк.15-17). Постановою державного виконавця ЗВП №59130985 від 16.09.2019р. призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні [PERSON] для проведення\~оцінки майна\~- 1/3 частини квартири [ADDRESS] (т. 2 арк.77-78). Згідно з даними, які містяться у Звіті №92/19 від 25.09.2019р., вартість об`єкта оцінки для примусової реалізації його на публічних торгах, а саме нерухоме майно - 1/3 частини квартири [ADDRESS] , становить 130640,00 грн. (т.2 арк.21-77). Згідно з даними, які містяться у довідці державного виконавця від 12.12.2019р. по виконавчому листу №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.12.2019р. заборгованість по аліментам становила 88120,59 грн. (т. 2 арк. 97). 19.11.2019р. до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, на виконання п.2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5, надійшло повідомлення директора Запорізької філії ДП «СЕТАМ» про внесення до системи «СЕТАМ» інформації про арештоване майно (формування лота), яке належить боржнику [PERSON] , а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS] , з оціночною вартістю 130640,00 грн., лот 388870, із визначенням дати торгів 04.12.2019р. (т.2 арк. 109). Однак, згідно з протоколом № 450187 проведення електронних торгів від 04.12.2019р., торги з реалізації майна - 1/3 частини квартири [ADDRESS] , за ціною 130640,00 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 арк.116). Згідно з протоколом № 455947 проведення електронних торгів від 26.12.2019р., торги з реалізації майна - 1/3 частини квартири [ADDRESS] , за уціненою ціною 111044,00 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 арк.113). Згідно з протоколом № 460988 проведення електронних торгів від 17.01.2020р., торги з реалізації майна - 1/3 частини квартири [ADDRESS] , за уціненою ціною 91448,00 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 арк.110). 19.02.2020р. [PERSON] отримала від державного виконавця повідомлення про те, що торги з реалізації майна боржника [PERSON] , а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS] , не відбулись та запропоновано залишити за собою описане та арештоване майно (т.2 арк.134). 02.03.2020р. до Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надійшла заява [PERSON] від 27.02.2020р. про згоду залишити за собою нереалізоване майно боржника [PERSON] (т.2 арк.139). 04.03.2020р. державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про передачу стягувачу [PERSON] в рахунок заборгованості за виконавчим листом №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , майно: 1/3 частини квартири [ADDRESS] (т.2 арк.11). Крім того, 04.03.2020р. державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) складено акт про передачу стягувачу [PERSON] у власність майна: 1/3 частини квартири [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 91448,00 грн. за виконавчим листом №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , (т.2 арк.123). 13.10.2020р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. на підставі акту державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про передачу майна стягувачу від 04.03.2020р. видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 1408, яким підтверджується, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] (т.1 арк.14). В той же день, 13.10.2020р. право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 арк.12-13). Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер в м.Раменське Московської області РФ (т.1 арк.22). 22.04.2021р. позивачкою [PERSON] до Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надано копію свідоцтва про смерть [PERSON] (т.2 арк.89). 23.04.2021р. державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41507333 на підставі п.3 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження»(т.2 арк.4-5). 18.03.2021р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа №28 за 2021 рік. 23.09.2021р. [PERSON] подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину до складу якого входить 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Проте, постановою від 23.09.2021р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана частка квартири перейшла у власність [PERSON] (т.1 арк.8-9). Згідно з ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (п. 1), так і інші юридичні факти (п.4). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.1 \~ст.346 ЦК України\~право власності\~припиняється,\~зокрема,\~у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі (п.3); звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника (п.8), припинення юридичної особи чи смерті власника (п.11). Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.346 К України). Статтею 72 Закону України «Про нотаріат» передбачений порядок\~видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися. Так,\~відповідно до\~ч.1\~ст.72\~вказаного Закону, придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва на підставі документів, визначених\~Законом України\~«Про виконавче провадження». Тобто, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю (набувачу). Пункт 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Відповідно до ч.6 ст.48 вказаного Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Відповідно до частин 1, 2, 6, 8, 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час реалізації майна) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають через наступне. Так, суд виходить з того, що передбачена\~ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 4 ч.2 ст. 11 ЦК України). Такі ж висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від\~12\~червня 2019\~року у\~справі №\~752/1115/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові \~від 14 червня 2017 року (провадження N 6-1804цс16), про те, що процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 зазначила, що в разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та\~видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України «Про нотаріат»),\~\~звертається\~\~до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем. Отже, акт про передачу нереалізованого майна стягувану у рахунок погашення боргу, який видається (надсилається) державним виконавцем стягувачу, є підставою отримання ним у нотаріуса свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулись. В обґрунтування позову, у позовній заяві позивачі посилалися виключно на порушення, які на їх думку, були допущені відповідачем [PERSON] , яка була стягувачем у виконавчому провадженні, під час оформлення за нею права власності на нереалізоване на торгах майно боржника [PERSON] , зокрема, на порушення нею прав неповнолітньої дитини, яка є її донькою, а саме позбавлення дитини можливості отримати аліменти та спадкове майно, а також на порушення під час отримання свідоцтва про право власності, отримання свідоцтва лише на підставі акту про передачу майна стягувачу та після смерті боржника сина позивачів, тобто після прийняття ними у спадщину його частки квартири. Інших обставин, в обґрунтування позовних вимог, в тому числі з посиланням на порушення конкретних положень щодо реалізації/нереалізації арештованого майна, процедури передачі нереалізованого майна стягувачу у рахунок погашення боргу тощо позовна заява не містить. Доводів, які б вказували на неправомірність дій державного виконавця щодо проведення процедури реалізації арештованого майна, інших дій державного виконавця позов також не містить. Водночас, під час судового розгляду представник позивачки адвокат Литвинець Ю.В. фактично посилався, у тому числі, й на порушення, які на його думку, допустив державний виконавець під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, в якому ним винесено постанову та складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, зокрема, щодо необґрунтованого та безпідставного розрахунку заборгованості за виконавчим документом, тобто з підстав, якими позов не було обґрунтовано, а отже вийшов за межі підстав позову. Такі доводи фактично спрямовані на встановлення неправомірності дій державного виконавця та документів, які пов`язані з передачею нереалізованого майна боржника стягувачу, але у такому випадку ефективним способом захисту прав позивачів було б пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі як стягувача, так і державного виконавця як відповідача. Втім, державний виконавець до участі у справі, у тому числі, як співвідповідач або третя особа не залучений. При цьому, пред`явлення позову не до всіх осіб, які повинні бути залучені до справи в якості відповідачів, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Також судом враховується, що розмір заборгованості із сплати аліментів сторонами виконавчого провадження у встановленому законом порядку жодного разу не оспорювався. Що стосується обставин, які вказані позивачами у позовній заяві в якості підстав даного позову, суд зазначає наступне. Доводи позивачів про те, що відповідачка [PERSON] не мала прав оформлювати за собою право власності на нереалізоване на прилюдних торгах майно 1/3 частину квартири [ADDRESS] , оскільки воно передавалось в рахунок заборгованості по аліментам, які мають належати дитині, а також через те, що боржник [PERSON] помер та його майно було вже успадковане позивачами, суд відхиляє. Так, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», нереалізоване на прилюдних торгах майно передається у рахунок погашення боргу саме стягувачу, яким в даному випадку є відповідачка [PERSON] , а відповідні постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. При цьому боржник [PERSON] помер після передачі державним виконавцем стягувачу [PERSON] нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна у рахунок погашення його боргу, тобто після фактичного відчуження майна, тому вказане нерухоме майно не увійшло до спадкової маси. Підстави вважати, що у позивачів, як спадкоємців, виникли будь-які права на майно у вигляді частки квартири, яке на час смерті спадкодація - їх сина вже йому не належало, відсутні. Крім того, як вбачається зі змісту постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04.03.2020р., передача майна стягувачу [PERSON] державним виконавцем була здійснена в рахунок погашення заборгованості у розмірі 91448,00 грн. (ціна третіх торгів) за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Водночас, наданий державним виконавцем розрахунок про розмір заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] станом на 01.12.2019р., тобто на початок торгів, становив 88120,59 грн., що в установленому законом порядку стягувачем за життя не оспорювалось та такі дані не спростовані. Даних про зменшення або збільшення розміру цієї заборгованості, станом на день передання майна у володіння стягувача, матеріали справи не містять. При цьому як встановлено судом та не спростовано сторонами, в межах зведеного виконавчого провадження, в якому був вказаний виконавчий лист, також були інші виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, у тому числі пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 6091,99грн., грошових коштів в сумі 45824,69грн. та 229,40грн. Таким чином, на переконання суду, вартість нереалізованого на торгах майна не перевищувала загальної суми боргу боржника перед стягувачем. Вже після передачі майна стягувачу, 26.04.2022р. Запорізьким апеляційним судом скасовано рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2017р. у справі №337/763/17, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 45824,69 грн. та у якій судом було видано відповідний виконавчий лист, та прийнято постанову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 31\~342,00грн. (13842,00грн. + 17500,00грн.) (т.1 арк.101-106). Проте, навіть без урахування цієї суми, у відповідачки не виникло обов`язку вносити на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь. Крім того, слід зазначити, що при вирішенні даної справи, суд не вирішує питання щодо розміру заборгованості за кожним виконавчим листом, які залишились на виконанні після передачі нереалізованого майна стягувачу. Доводи позивачів про відсутність постанови державного виконавця про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Також безпідставними є доводи позивачів щодо неправомірності видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна стягувачем лише на підставі акту про передачу майна, оскільки, як вже зазначалось, такий акт, який видається (надсилається) державним виконавцем стягувачу, і є підставою для отримання ним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися. Отже, наведене свідчить про те, що стягувачем [PERSON] було дотримано вимоги законодавства, у тому числі ЗУ «Про виконавче провадження», під час передачі їй майна, як стягувачу, у рахунок погашення боргу. На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити повністю. При цьому судом враховується, що у даній справі ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.10.2021р. в порядку забезпечення позову накладено арешт на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Відповідно до ч.1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову [PERSON] та [PERSON] повністю, то заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.10.2021р. підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed