Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до КП «Київпастранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.12.2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. по пр-ту Героїв Сталінграда, 60, біля зупинки «вул. Північна» (кінцева зупинка тролейбусного маршруту № 34) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія тролейбуса № 34, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , в результаті якої був пошкоджений належний йому транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] . Оскільки внаслідок ДТП він зазнав майнових втрат, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу, [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс», відповідач добровільно не відшкодовує завдану шкоду, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з КП «Київпастранс» 7 526 грн. 87 коп. матеріальної шкоди, 2 000 грн. на проведення автотоварознавчого дослідження та 60 000 грн. компенсації моральної шкоди. У поданому відзиві на позовну заяву представник КП «Київпастранс» частково не погодився з позовними вимогами [PERSON] щодо компенсації моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність, просивши відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 58 000 грн. моральної шкоди та в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12 300 грн. У відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] просив задовольнити позов у повному обсязі У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник КП «Київпастранс» у судовому засіданні позов просив задовольнити частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 10). 15.12.2020 року о 18 год. 00 хв. по пр-ту Героїв Сталінграда, 60 відбулася ДТП за участі тролейбуса, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 27.01.2021 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цією постановою суду, яка набрала законної сили установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 15.12.2020 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] по пр-ту Героїв Сталінграда, 60, в порушення п. 10.3 ПДР України, керуючи тролейбусом, д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого відбулася ДТП та автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 9). Відповідно до звіту ФОП [PERSON] про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 884/11-21, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , становить 7 526 грн. 87 коп. з урахуванням ПДВ (а.с. 28-38). Згідно акту виконаних робіт від 23.11.2021 року [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 2 000 грн. за проведення експертного дослідження щодо визначення матеріального збитку (а.с. 55), що також підтверджується квитанцією (а.с. 56). [PERSON] листом від 26.03.2021 року направляв КП «Київпастранс» претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (а.с. 14-15). Листом КП «Київпастранс» від 09.04.2021 року повідомило, що [PERSON] у претензії не вказано було суму матеріального збитку та відповідно не надано звіт про вартість такого збитку, а також не долучено документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Враховуючи, що судом на підставі досліджених доказів по справі встановлено, що на момент ДТП, внаслідок якої позивачу була завдана матеріальна шкода, [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» та відповідно виконував свої трудові обов`язки, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з КП «Київпастранс» матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 7 526 грн. 87 коп. та 2 000 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Крім того, згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, перенесених позивачем через пошкодження належного йому транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася з вини водія [PERSON] , а також враховуючи тяжкість вимушених змін у його життєвих планах, час та зусилля, які позивач доклав для відновлення попереднього стану, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] 2 500 грн. компенсації моральної шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності та справедливості. Клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 14 300 грн. 00 коп. не підтверджені фактами реального надання послуг адвоката на вказану суму саме по цій цивільній справі. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в указаній сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим, суд вважає правильним та доцільним частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 3 000 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial