Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У березні 2021 року позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звернулось до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Вказано, що на момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/18- AVIS від 18 грудня 2017 року та додаткова угода №2, згідно яких позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2018 року у справі № 405/8822/18, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 10 грудня 2018 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 46 898,87 грн. Позивач зазначає, що було отримано інформацію, що відповідач застрахований в ПАТ «СК «ПЗУ Україна», за полісом № АМ7692417, який покриває суму збитків в розмірі 37 082, 39 грн. Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 9 816,48 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 травня 2021 відкрито спрощене позовне провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подав, про судовий розгляд повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2017 року між ПП «ВІП-Рент» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» був укладений Генеральний договір № 28-0199-2700/18-AVIS добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортними засобами та додатковим обладнанням, встановленим на транспортних засобах, зазначених у Додатку № 1 до вказаного Договору. 03 грудня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАПУ. До ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. Позивач здійснив виплату ПП «ВІП-Рент» страхового відшкодування в розмірі: 46 898,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ Україна», яка сплатила на користь позивача 37 082 грн. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 9816,48 грн. та судові витрати по справі. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, відповідачем в порушення вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, не надано доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів на час розгляду справи судом. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «Українська страхова група» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved