Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Автоком Центр», третя особа [PERSON] про визнання договору недійсним. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 12.06.2018 року між [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , та ПП «Автоком Центр», в інтересах якого діяв [PERSON] , укладено договір комісії № 255 від 12.06.2018 року, згідно якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки Hissan, модель Patrol Універсал-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно п.п.2.1.4 п.2.1 Договору комісіонер за цим Договором взяв на себе обов`язок, не пізніше 3 днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать комісіонеру як комісійна плата, прибуткового податку та компенсації додаткових витрат комісіонера (зберігання та перепродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з комітентом), на виконання цього Договору. Договір укладається і вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії Договору закінчується з моменту належного виконання сторонами всіх взятих зобов`язань. Відповідно п.п.3.1.1. п.3.1 Договору комітент зобов`язався не пізніше 1 дня з моменту укладання Договору поставити комісіонеру транспортний засіб. Згідно п.п.3.1.2 п.3.1 Договору комітент зобов`язався забезпечити комісіонера технічними та іншими документами, необхідними для укладання договору купівлі-продажу з покупцем. В тексті Договору комісії не закріплено місце укладання даного договору, що протирічить ст. 211 ЦК України; в інтересах відповідача діяв [PERSON] без визначення підстав виконання таких повноважень на той період; в інтересах позивача під час укладання Договору діяв [PERSON] також без визначення підстав виконання таких повноважень на той період; відсутня умова про надання звіту, що протирічить ст. 1022 ЦК України. На теперішній час Договір комісії № 255 від 12.06.2018 року не був виконаний сторонами, зокрема відповідач ніякий звіт комісіонера та гроші за транспортний засіб не передав позивачу. Звернувшись до ПП «Автоком Центр», позивача повідомлено про те, що на даний час існує договір купівлі-продажу транспортного засобу № 255 від 12.06.2018 року, укладеного між ПП «Автоком Центр» та [PERSON] . За твердженням ПП «Автоком Центр» до теперішнього часу покупець за транспортний засіб не розрахувався. На даний час стало відомо, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , яка придбала автомобіль позивача та не розрахувалась за таке майно, що свідчить про змову та недобросовісність дій вказаних осіб. Просить визнати недійсним договір комісії № 255 від 12.06.2018 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Автоком Центр». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 15.06.2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.12.2021 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Кредитну Спілку «Кредит - Агро». В судове засідання представник позивача адвокат Беженцев Ф.В. надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянув їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач ПП «Автоком Центр» в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Відзив на позовну заяву у визначений судом строк до суду не надіслали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи. Представник третьої особи КС «Кредит - Агро» в судовому засіданні просив в позові позивачу відмовити посилаючись на те, що рішенням Черкаського районного суду від 20.11.2020 року було визнано, що позов [PERSON] ініційований штучно, з метою виведення за рішенням суду з власності боржника [PERSON] наявного майна, на яке можливо звернути стягнення. Також рішенням суду було встановлено, що автомобіль був проданий [PERSON] з повним розрахунком за товар з продавцем та з передачею автомобіля покупцю. Заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), як комітент та ПП «Автоком Центр», як комісіонер, укладено договір комісії № 255 від 12.06.2018 року, згідно якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітенту за комісійну плату вчинити один чи декілька правочинів щодо продажу автомобіля марки Hissan, модель Patrol Універсал-В, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно п.п.2.1.4 п.2.1 Договору комісіонер за цим Договором взяв на себе обов`язок, не пізніше 3 днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать комісіонеру як комісійна плата, прибуткового податку та компенсації додаткових витрат комісіонера (зберігання та перепродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з комітентом), на виконання цього Договору. Договір укладається і вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії Договору закінчується з моменту належного виконання сторонами всіх взятих зобов`язань. Відповідно п.п.3.1.1. п.3.1 Договору комітент зобов`язався не пізніше 1 дня з моменту укладання Договору поставити комісіонеру транспортний засіб. Згідно п.п.3.1.2 п.3.1 Договору комітент зобов`язався забезпечити комісіонера технічними та іншими документами, необхідними для укладання договору купівлі-продажу з покупцем. В цей же день, 12.06.2018 року між ПП «Автоком Центр» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 255 від 12.06.2018 року щодо вищевказаного автомобіля. Згідно договору п.2.1. визначено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Згідно п.3.1 договору ціна транспортного засобу визначена в сумі 675000 гривень. Позивач в своїх позовних вимогах просить визнати договір комісії № 255 від 12.06.2018 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Автоком Центр» недійсним посилаючись на те, що він протирічить ст. 211 ЦК України; в інтересах відповідача діяв [PERSON] без визначення підстав виконання таких повноважень на той період; в інтересах позивача під час укладання Договору діяв [PERSON] також без визначення підстав виконання таких повноважень на той період; відсутня умова про надання звіту, що протирічить ст. 1022 ЦК України. Договір комісії № 255 від 12.06.2018 року не був виконаний сторонами, зокрема відповідач ніякий звіт комісіонера та гроші за транспортний засіб не передав позивачу. Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.1.2020 року в позові [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу відмовлено з підстав того, що не доведено позивачем та не підтверджено належними доказами доводи про те, що кошти за продаж транспортного засобу відповідачем не сплачено. Позов [PERSON] ініційований штучно, з метою виведення за рішенням суду з власності боржника [PERSON] наявного майна, на яке можливо звернути стягнення. Постановою Черкаського апеляційного суду від 18.03.2021 року рішення Черкаського районного суду залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Посилання позивачки на той факт, що в договорі комісії від 12.06.2018 року не зазначено місце його укладення ніяким чином не суперечить положенням ст. 211 ЦК України. Відповідно до ст. 211 ЦК України, якщо у правочині не вказано місце його вчинення, то місцем вчинення одностороннього правочину є місцем вираження волі сторони; місцем вчинення дво- або багатостороннього правочину встановлюється відповідно до ст.647 ЦК України. Статтею 647 ЦК України визначено, що договір є укладеним у місці проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором. В самому договорі комісії пунктом У11 зазначено місцезнаходження юридичної особи та позивачки. Твердження позивачки про те, що в договір не вказані підстави дій [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] від імені ПП «Автоком Центр» також не може бути підставою для визнання договору недійсним. Як зазначив представник третьої особи в судовому засіданні, доручення на здійснення повноважень було видане [PERSON] на ім`я [PERSON] 31.05.2018 року і свідчать про його правомочність на укладання такого договору від імені [PERSON] . Повноваження [PERSON] на укладання договорів, станом на 12.06.2018 року, підтверджені офіційною інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 1012 ЦК України, договір комісії може бути укладений та визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товару, який є предметом комісії. Істотними умовами договору комісії, за яким комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Суд вважає, що оспорюваний договір комісії від 12.06.2018 року відповідає вимогам закону, а надання звіту комісіонером не передбачена в якості істотної умови договору. Відповідно до ч.2 ст.1022 ЦК України, комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим. Суд звертає увагу на той факт, що позивач звернулась з позовом про визнання даного договору недійсним лише через два роки після його укладання та після відмови позивачу в позові про визнання договору купівлі-продажу недійсним. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивача є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Постільки позивачем подано позов з посиланням на п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», які звільняються від сплати судового збору, суд вважає судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed