Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Представник позивача із позовною заявою про стягнення заборгованості за Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб від 01.08.2019 № 22039000139284 в розмірі 99330,18 грн. та судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 01.08.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір № 22039000139284 відповідно до якого відповідачеві надано кредитні грошові кошти в розмірі 74 400, 00 грн. строком на 24 місяці, з оплатою процентів в розмірі - 0, 0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість. Договором передбачено , що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 01.08.2019 по 29.02.2020 - 5 % від суми кредиту , з 01.03.2020 по 31.08.2020 - 4 % від суми кредиту , з 01.09.2020 - 28.02.2021 - 3 % від суми кредиту , з 01.03.2021 по 01.08.2021 - 1,95 % від суми кредиту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 19.05.2021 року має заборгованість в розмірі 99330,18 гривень, з яких: 70419,24 грн. - заборгованість по простроченому кредиту; 2126,94 грн. - заборгованість по прострочених процентах; 26784,00 грн. - заборгованість по простроченій комісії, відповідно наданого розрахунку, яку позивач і просить стягнути з відповідачки в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26 травня 2022 року за клопотанням відповідача витребувано у Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» докази що підтверджують отримання [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ) кредитних коштів за кредитним договором № 22039000139284 від 01.08.2019 року, суму та яким чином були отриманні вказані кошти. У судовому засідання 13.01.2022 року відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що документи на отримання кредиту він підписував, однак грошові кошти не отримував. 20.06.2022 у судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22039000139284, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби. Згідно п. 1.2 договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 74400.00 грн., строком на 24 місяці, з оплатою процентів в розмірі - 0, 0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість. Договором передбачено , що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 01.08.2019 по 29.02.2020 - 5 % від суми кредиту , з 01.03.2020 по 31.08.2020 - 4 % від суми кредиту , з 01.09.2020 - 28.02.2021 - 3 % від суми кредиту , з 01.03.2021 по 01.08.2021 - 1,95 % від суми кредиту. В п.4 договору зазначено графік платежів /розрахунків загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором. Даний кредитний договір підписано відповідачем (а.с. 6-12). 01 серпня 2019 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Промо зі страховкою (25-75)», в якому зазначені основні умови кредитування ( а.с. 9). На час розгляду справи договір про надання банківських послуг АТ «Банк Кредит Дніпро» № 22039000139284 від 01.08.2019 року недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Згідно розрахунку заборгованості за договором, доданого позивачем до позовної заяви, станом на 19.05.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 99330,18 грн., яка складається з наступного: 70419,24 грн. залишку простроченого кредиту; 2126,94 грн. залишку прострочених відсотків; 26784,00 грн. залишку прострочених комісій (а.с.46). Згідно п. 3ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Приписами ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», закріплено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексуУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 22039000139284 від 01.08.2019 року, тому позовні вимоги АТ «БАНК Кредит ДНІПРО» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом та відсотками в загальній сумі 72546,18 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. Щодо посилання відповідача, що він не отримував зазначених коштів, суд відноситься критично, оскільки Згідно пункту 1.4 Кредитного Договору №22039000139284 від 01.08.2019 кредит надається шляхом зарахуванням суми кредиту на поточний рахунок клієнта № [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Також п.1.5 зазначеного Кредитного договору передбачено, що клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст.1071 ЦК України та ст.26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в У крайні», доручає Банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з з рахунку клієнта на користь страховика ПРАТ СК УНІКА ЖИТТЯ суму страхового платежу у розмірі 14 400,00 грн за весь період страхування, згідно Договору страхування (наявний в матеріалах справи). Також матеріали цивільної справи містять банківські виписки, з яких вбачається перерахування на поточний рахунок клієнта [PERSON] 74 400 грн 01.08.2019, що підтверджується копію меморіального ордеру №10300 від 01.08.2019. В подальшому, із зазначених грошових коштів - 14 400 грн. в порядку виконання пункту 1.5 Кредитного договору були перераховані контрагенту ПРАТ СК УНІКА ЖИТТЯ (копія меморіального ордеру №10301 від 01.08.2019 додається). Отже, доводи відповідача про, нібито, відсутність доказів підтвердження факту видачі [PERSON] кредитних коштів спростовуються виписками по рахункам відповідача, розрахунком заборгованості, меморіальними ордерами, які додані до матеріалів справи. Крім того, [PERSON] протягом 14 календарних днів з дня укладення договору не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення Кредитного договору не відкликав, і навіть не звертався до кредитора за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалася цим своїм правом. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії за користування кредитними коштами відповідно до Кредитного договору № 22039000139284 від 01 серпня 2019 року у розмірі 26784,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою НБУ від 10.05.2007, № 168, «Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо)». За положеннями статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В свою чергу за вимогами статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Таким чином, суд приходить до висновку, що комісія за управління кредитом не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому така умова споживчого кредиту є нікчемною та не потребує додаткового визнання її недійсною. Така позиція суду узгоджується з висновком ВС, викладеним у постанові від 20.12.2018 року у справі № 761/12391/16-ц, який відповідно до ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Враховуючи аналіз вищенаведених норм закону вимоги позивача щодо стягнення з відповідача комісії за користування кредитними коштами відповідно до Кредитного договору № 22039000139284 від 01 серпня 2019 року у розмірі 26784,00 грн., суд вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 72546,18 грн. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1657,90 грн.

Outcome: partial