Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 26 березня 2021 року надійшли матеріали вказаної позовної заяви, в якій представник позивача, адвокат Хільчевський Сергій Олександрович, просить: -визнати, що частка померлої [PERSON] становила Ѕ в праві спільної сумісної власності на 40/100 частки житлового будинку [ADDRESS] ; -визнати, що частка померлої [PERSON] становила Ѕ в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0394 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування на Ѕ частину з 40/100 частки житлового будинку [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,0394 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка з 20 грудня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно, а саме: 40/100 частки житлового будинку [ADDRESS] і земельна ділянка, загальною площею 0,0394 га, що розташована за вказаною адресою, спадкова справа №27/2019. 17 березня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину вказаного нерухомого майна. Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова С.М. від 17 березня 2021 року позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки, визначити частку померлої у складі майна, що є спільною сумісною власністю, без згоди її чоловіка [PERSON] не видається можливим. Станом на день подачі позову до суду, відповідач за видачею свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя не звертався, інші документи які свідчили б, що між спадкодавцем та її чоловіком укладався договір про поділ нерухомого майна подружжя у спадковій справі відсутні. [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для виділення часток у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину майна у порядку спадкування. Ухвалою судді від 02 квітня 2021 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.48). Ухвалою від 30 червня 2021 року, на підставі клопотання представника позивача, судом було вирішено питання про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова С.М. відомостей щодо заведеної спадкової справи та кола спадкоємців [PERSON] , а також, зобов`язано Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надати суду інформацію про наявність актового запису про смерть відповідача (а.с.53). 31 серпня 2021 року на адресу суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла належним чином завірена копія актового запису про смерть №1768 від 07 травня 2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.60). Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року провадження у справі було зупинене до залучення до участі в справі правонаступників відповідача, а саме, до 03 листопада 2021 року та призначено розгляд справи на 04 листопада 2021 року (а.с.66-67). Ухвалою від 04 листопада 2021 року, на підставі клопотання представника позивача, судом вирішено питання про зобов`язання Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області надати відомості щодо заведеної спадкової справи та кола спадкоємців [PERSON] 29 січня 2022 року від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №68033009 від 10 січня 2022 року, з якої вбачається, що до майна померлого [PERSON] не заведено спадкову справу і спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті останнього відсутні. Ухвалою суду від 01 червня 2022 року до участі в справі залучено правонаступника [PERSON] Житомирську міську раду. 20 червня 2022 року від Житомирської міської ради до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.01.1982, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 20.12.1991 та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 10.08.2002 (а.с.12, 13, 14). Як вбачається з копії свідоцтва про укладання шлюбу, [PERSON] з 20 грудня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно копій довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за №1477 від 20.03.2020, договору купівлі-продажу частини житлового буднику від 18.02.2000, реєстраційного напису від 15.03.2000, державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ №043778 від 12 квітня 2000 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 40/100 ід.ч. житлового будинку [ADDRESS] і земельна ділянка площею 0,0394 га, що розташована за вказаною адресою (а.с.26, 27-28, 29, 30). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 31.07.2019 вбачається, що [INFO] [PERSON] померла (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно, а саме: 40/100 частки житлового будинку [ADDRESS] і земельна ділянка, загальною площею 0,0394 га, що розташована за вказаною адресою, спадкова справа №27/2019. 17 березня 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину вказаного нерухомого майна. Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова С.М. від 17 березня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки визначити частку померлої у складі майна, що є спільною сумісною власністю без згоди її чоловіка [PERSON] не видається можливим. Відповідач за видачею свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя не звертався, інші документи які свідчили б, що між спадкодавцем та її чоловіком укладався договір про поділ нерухомого майна подружжя у спадковій справі відсутні (а.с.41-42). З листа-повідомлення приватного нотаріуса Євдокимова С.М. за №224/01-16 від 02.09.2021, наданого на виконання вимог ухвали суду від 30 червня 2021 року, вбачається, що приватним нотаріусом 27 грудня 2019 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу №27/2019. Відповідно до відомостей зазначеної спадкової справи, станом на дату закінчення встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, спадкоємцями, що прийняли спадщину є дочка спадкодавця [PERSON] та чоловік спадкодавця [PERSON] . Чоловік спадкодавця [PERSON] , відповідно до положень ст.1224 ЦК України та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2020 року у справі №296/9653/19, за життя усувався від права на спадкування. Станом на день видачі цієї довідки, документів, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами, у тому числі які входять до кола спадкоємців першої черги, до приватного нотаріуса не надходило (а.с.61). У Спадковому реєстрі (станом на день заведення спадкової справи) та у матеріалах спадкової справи №27/2019 (станом на день видачі цієї довідки) відомості про наявність заповітів складених [PERSON] - відсутні. Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст.368 ЦК України). Відповідно до\~ст.372\~ЦК\~України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Встановлено, що на час набуття спадкодавцем у власність частки спірного житлового будинку, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю в України від 20.06.1969 із подальшими змінами, який був чинний на день укладення договору купівліпродажу частки житлового будинку та земельної ділянки від 18 лютого 2000 року, майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Тобто, 40/100 частки у праві власності житлового будинку [ADDRESS] є спільною сумісною власністю спадкодавця [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до п.4.21. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 (далі Порядок) при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на\~1/2\~частину в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. З викладеного вбачається, що спадкове майно яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, а саме, 40/100 частки жилого будинку та земельна ділянка, загальною площею 0,0394 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , підлягає поділу у судовому порядку шляхом встановлення права власності по 1/2 частці в спільному майні за [PERSON] та [PERSON] . Щодо кола спадкоємців слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за час життя не було складено заповіту, а тому в силу положень національного законодавства, відносини з приводу спадкування регулюються Главою 86 ЦК України спадкування за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкування за законом здійснюється почергово. Стаття 1261 ЦК України відносить до спадкоємців першої черги спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] мала двох дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Отже, виходячи з положень ст.1261 ЦК України, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги. Відповідно до заяви [PERSON] від 04.03.2021, посвідченої приватним нотаріусом Євдокимовим С.М. за реєстр. №324, останній повідомляє, що спадщину після померлої матері він не прийняв і на спадщину, в тому числі на обов`язкову частку у ній не претендує, не заперечує проти оформлення спадщини після смерті його матері на ім`я сестри [PERSON] (а.с.37). Згідно ч.1 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Частина 5 ст.1224 ЦК України визначає, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2020 року, що набрав законної сили 27 жовтня 2020 року, [PERSON] визнано винним в умисному позбавленні життя [PERSON] та призначено йому покарання за ст.115 КК України у виді 11 років позбавлення волі (а.с.16-25). Враховуючи положення ст.1224 ЦК України, [PERSON] усунений від спадкування за його дружиною [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем за померлою є [PERSON] . Щодо визнання права власності у порядку спадкування слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Положеннями ст.392 ЦК України визначено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Зважаючи на існуючі перешкоди у оформленні [PERSON] спадщини у нотаріальному порядку й те що законодавством не передбачено повторного звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування на Ѕ частину з 40/100 частки житлового будинку та Ѕ частку земельної ділянки, загальною площею 0,0394 га, що розташовані по [ADDRESS] і належали на праві власності її матері. На підставі викладеного та

Outcome: approved