Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Твердохліб В.Ю. звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі № 19-0654 від 10.03.2017 року (далі Договору) укладеного між [PERSON] та орендарем Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» та стягнення орендної плати. Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,5060 га, що розташована на території Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області. Примірник договору № 19-0654 земельної ділянки, укладеного від 10.03.2017 року позивач не отримував, але пам`ятає, що за умов договору плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (яка становить 95\~924,16 грн.) в рік, що з урахуванням податків становить мінімально 6\~000 грн. Строк дії договору до 31.12.2032 року. Орендна плата сплачується платником за базовий податковий період, який дорівнює календарному місцю. Однак, з квітня 2017 року по березень 2021 року, відповідач не сплачує орендну плату, що є порушенням умов Договору та є підставою для його розірвання. Внаслідок невиконання відповідачем його обов`язків по сплаті орендної плати, позивач не отримав 24\~000 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 87-88). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлений належним чином про, що свідчать почтові повідомлення з відміткою відповідача про отримання судової повістки (а.с. 46,71, 86). В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із долученими до матеріалів справи документами, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 10.03.2017 року укладеного між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вигодянське» було укладено договір № 19-0654 оренди земельної ділянки (паю), предметом якого є надання орендодавцем орендарю в строкове платне користування земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 718854, виданий 18.11.2010 року Біляївською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки: 5121081700:01:001:0654 (а.с. 17-18). Про що містяться відомості в Державному реєстрі земельного кадастру (а.с. 19-24). Та надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 25-26). У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів у справі, Одеська районна військова адміністрація надала суду належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 10.03.2017 року № 19-0654, укладеного між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Вигодянське». З якої вбачається, що дійсно за Сільськогосподарським товариством було зареєстровано право оренди земельної ділянки, що належить позивачу строком на 15 років (а.с. 77-85). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (частина 1 статті 1 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина 1, 2, 3 статті 13 ЦК). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина 1, 2 статті 14 ЦК). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК). Відповідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК). За змістом ч. 1 ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Системний аналіз норм зазначених у пункті 6 мотивувальної частини цього рішення, свідчить, що правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом № 161-XIV, ЗК та загальними нормами ЦК щодо підстав дострокового розірвання договору. За загальними правилами умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Суд відмічає, що застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення умов договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Проте, підставою для розірвання договору оренди землі є саме умисна, систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання договору, так як зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі ЗУ «Про оренду землі»). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про оренду землі»). Частинами 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Як стверджує позивач, з квітня 2017 року по березень 2021 року, орендарем порушуються умови Договору, у виді систематичної несплати орендної плати, що порушує умови договору оренди землі, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати договір № 19-0654 від 10.03.2017 року оренди земельної ділянки (паю) припиненим шляхом його розірвання. Відповідач не скористався можливістю, наданою йому судом, шляхом подання суду пояснень, відзиву на позовну заяву та не спростував обставин зазначених позивачем. Разом з цим, у відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню. Щодо стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВИГОДЯНСЬКЕ» заборгованості за орендну плату у сумі 24 000,00 грн., то суд відмовляє в цій частині позову через недоведеність розміру боргу. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Позивач стверджує , що за умов договору плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (яка становить 95 924,16 грн.) в рік, що з урахуванням податків становить мінімально 6 000 грн., однак у зв`язку з відсутністю нормативно грошової оцінки земельної ділянки та копії Договору оренди землі, суд позбавлений можливості встановити дійсну суму боргу перед позивачем. Посилання позивача на те, що у нього відсутній екземпляр договору, оскільки відповідач йому його не надав, суд не приймає до уваги. Сторони у цивільних правовідносинах знаходяться у рівному становищі, тому позивач укладаючи спірний договір мав подбати та забезпечити наявність у нього екземпляру договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial