Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 25.04.2008 уклали кредитний договір згідно якого відповідачу надано кредит у сумі 26 100 доларів США на термін до 25.04.2010, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Посилаючись на ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача три відсотки річних за період з 07.06.2016 по 17.01.2022 у сумі 3\~262, 73 доларів США. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2008-080, за умовами якого останній надано кредит у сумі 26 100 доларів США з кінцевим строком повернення до 25 квітня 2010 року, зі сплатою процентів за його користування в розмірі 17 % річних. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року відмовлено в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо нарахування з 23 квітня 2009 року боржнику процентів, штрафних санкцій, неустойки, комісійної винагороди за кредитним договором №2008-080 від 25 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2020 рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року скасовано. В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2008-080 від 25 квітня 2008 року у розмірі 22 997, 02 доларів США, яка складається з: 19 369, 51 доларів США заборгованість по кредиту; 2 792,12 доларів США заборгованість по процентам; 451,64 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 383,75 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором закрито провадження. В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відмовлено. Відмовлено в задоволені зустрічного позову [PERSON] . Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. Як вбачається з положень\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. За змістом ст.ст.\~524,\~533 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з приписами\~ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. При обрахунку 3 % річних за основу береться розмір простроченої суми,\~визначеної у\~договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Отже, позивач має право на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання. Розрахунок 3 % річних проводиться за наступною\~\~формулою: розмір боргу, помножується на кількість днів прострочення грошового зобов`язання, помножується на 3, ділиться на 100 та ділиться на 365 (днів у році). \~ Так,\~ст.12 ЦПК України, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до\~ст.81 ЦПК України. З урахуванням того, що банк не надав суду доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача у розмірі, вказаному у позовній заяві, що унеможливлює розрахунок 3 % річних, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. Відповідно до\~положень ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed