Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

29.06.2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р. та зазначив, що надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач. В зв`язку з тим, що відповідач сплачує за надані послуги не в повному обсязі, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 40758,32 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. судового збору(а.с. 2-5). Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с.14) . 11.11.2021 року Заводським районним судом м.Запоріжжя по даній справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог(а.с. 21-23). Ухвалою суду від 14.01.2022 року заочне рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2021 року по цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано, справу призначено до слухання(а.с. 46). В подальшому, 27.01.2022 року позивачем подано уточнену позовну заяву(а.с. 51-54). Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2022 року, залучено в якості співвідповідачів по справі: [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , прийнято до свого провадження уточнений позов Концерну «Міські теплові мережі» від 27.01.2022року(а.с. 70). Згідно уточненої позовної заяви Концерн «Міські теплові мережі» просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2014 р. по 01.05.2021 р. в розмірі 40758,32 грн. та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. судового збору(а.с. 54). Відповідачем [PERSON] подано клопотання про застосування позовної давності(а.с. 97-98) та відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого з уточненими позовними вимогами не згодна не визнає їх в повному обсязі, посилаючись на те , що з травня 2015 року вона не проживає та не є споживачем комунальних послуг в квартирі за адресою : [ADDRESS] , дана квартира належить [PERSON] та [PERSON] , вважає що вона є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того , зазначає, що уточнені позовні вимоги заявлені позивачем з пропуском позовної давності, тому просить відмовити Концерну «Міські теплові мережі» в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги в частині вимог до [PERSON] в повному обсязі(а.с. 83-86). Представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги підтримують. З приводу не проживання відповідача [PERSON] за адресою реєстрації зазначають, що з даного питання відповідач [PERSON] до позивача не зверталась. Крім того, вказують на те, що довідка про реєстрацію від 07.02.2022 року та договір оренди від 25.04.2015 року, надані відповідачем є неналежними доказами у даній справі, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.03.2014 по 01.05.2021 року , а реєстрація [PERSON] за адресою [ADDRESS] - з 07.02.2022 року. Враховуючи продовження строків позовної давності на період дії карантину вважають , що сплив позовної давності підлягає застосуванню до періоду з 01.03.2014 по 01.02.2017 року( а.с. 115-118). Згідно письмових пояснень та додаткових розрахунків, приєднаних до матеріалів справи за клопотанням представника Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.03.2021 по 01.05.2021 року заборгованість складає 29775,98 грн. ( а.с. 61-64). Згідно заперечень на відповідь на відзив на уточнену позовну заяву поданих відповідачем [PERSON] вважає обставини викладені представником позивача у відповіді на відзив необґрунтованими та безпідставними. Наголошує на тому, що вона з 2015 року не мешкає в приміщенні квартирі [ADDRESS] , не є наймачем та не є співвласником квартири , [ADDRESS] , не користується будь -якими комунальними послугами за зазначеною адресою , особовий рахунок [NUMBER] оформлений на [PERSON] , з 07.02.2022 року вона зареєстрована за іншою адресою, тому вважає , що позивачем не доведено правомірність в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] , просить відмовити в задоволені в частині вимог до [PERSON] . В додаткових письмових поясненнях (до заперечення на відповідь на відзив ) позивачем зазначено , що гаряче водопостачання в квартирі відсутнє , в зв`язку з чим нарахування за вказану послугу не здійснювалось. Щодо централізованого опалення позивачем зазначено , що в будинку [ADDRESS] до жовтня 2019 року було встановлено засіб обліку теплової енергії, а тому нарахування здійснювались згідно показів будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, але з 08.10.2019 року будинковий засіб обліку не встановлено, а тому згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. З цього виходить, що послуга з централізованого опалення за своєю природою виключає принцип розподілення між споживачами в квартирі. Зобов`язання з оплати наданих житлово- комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства покладено на всіх дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки за спірний період виникла заборгованість саме за послугу з централізованого опалення, враховуючи принцип неподільності та загальності споживання, - нормами чинного законодавства не передбачено звільнення від оплати саме за послуги з опалення, через відсутність за адресою реєстрації споживачів (Споживач житлово-комунальних послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг (крім теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг, тому просять задовольнити позов про стягнення заборгованості за надані послуги. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримує уточнену позовну заяву, просить винести рішення з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів (відповіді на відзив, письмових пояснень, додаткових пояснень (до заперечення на відповідь на відзив) та позиції позивача( а.с. 142 ). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлялись в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток за адресою їх зареєстрованого місця проживання. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги не визнає(а.с.141 ). У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла , а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі у період з 01.03.2014 по 01.05.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі. В зв`язку з тим, що відповідачі сплачують за надані послуги не в повному обсязі виникла заборгованість в розмірі 40758,32 грн., що підтверджено довідкою та відповідним розрахунком . Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі України ( ст. ст. 64, 67, 68). Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для звільнення від сплати за надані послуги . Концерн «Міські теплові мережі'" по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. В п. 18 „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-кому нальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі України (ст.ст. 67, 68). Відповідно до п.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення прав та обов`язків є договір. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну „Міські теплові мережі» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідача покладається обов`язок по оплаті наданих йому послуг. Що стосується не проживання відповідача [PERSON] за зареєстрованою адресою проживання суд зазначає наступне. Згідно Закону України „Про житлово-комунальні послуги", зобов`язання з оплати наданих житлово- комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства покладено на всіх дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки за спірний період виникла заборгованість саме за послугу з централізованого опалення, враховуючи принцип неподільності та загальності споживання, нормами чинного законодавства не передбачено звільнення від оплати саме за послуги з опалення, через відсутність за адресою реєстрації споживачів (Споживач житлово-комунальних послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг (крім теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Однак, суду не було надано доказів того, що споживач [PERSON] зверталась до Концерну «МТМ» із заявою та підтверджуючими документами (завіреними належним чином) про її відсутність за місцем реєстрації. Щодо позовної давності суд зазначає наступне. Відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування позовної давності. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, згідно з ч. 5 цієї норми за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях між сторонами у справі передбачено, що позивач надає послуги, а відповідач має оплачувати їх щомісячними платежами, причому здійснювати оплату за попередній місяць у наступному. З позовом до суду позивач звернувся 29.06.2021 року. При подачі позову сплинув строк позовної давності відносно порушень прав позивача у періоді по лютий 2018 року, але згідно п.5 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту:"12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу , продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи продовження строків позовної давності на період дії карантину, строк позовної давності можливо застосувати до періоду з 01.03.2014 по 28.02.2017 р. ,заборгованість за період з 01.03.2017 по 01.05.2021 року підлягає стягненню. Згідно наданої позивачем довідки розмір заборгованості відповідачів за період з 01.03.2017 по 01.05.2021 року, складає 29775,98 грн. Тому до стягнення з відповідачів слід визначити суму, що вкладається в межі позовної давності у розмірі 29775,98 грн. Приймаючи судове рішення, суд згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлено позов з ціною у сумі 40758,32 грн., за подання якого сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. Позов задоволено частково, на суму 29775,98 грн. Тому до компенсації йому за рахунок відповідачів належить сума судового збору у розмірі 1658,35 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial