Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

21.04.2022 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування позову вказавши наступне. Між сторонами у письмовій формі було укладено договір позики від 05.11.2021 на суму 2 650 Євро, що станом на день укладання розписки складає 79500,00 грн. На підтвердження зазначеного договору відповідач надав позивачу розписку про отримання вказаної суми грошових коштів та зобов`язався повернути грошові кошти позивачу у строк до 25.12.2021. Однак, відповідач умови договору позики щодо повернення коштів позивачу не виконав. У зв`язку з неповерненням позичальником суми боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути у судовому порядку з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 79\~500,00 грн., 3% річних у розмірі 712,30 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, у порядку спрощеного позовного провадження, та призначено у справі судове засідання. Позивач у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, долучив оригінал розписки про отримання відповідачем грошових коштів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.11.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (розписка), згідно умов якого позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 2 650 Євро, що еквівалентно 79500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму позики у строк до 25.12.2021, при цьому повернення позики має бути здійснено повністю. На підтвердження укладення договору позики відповідач надав позивачу розписку про отримання вказаної суми грошових коштів у розмірі 2 650 Євро (79500,00 грн.), відповідно до якої зобов`язався повернути їх у повному обсязі у строк до 25.12.2021. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У справі № 6-63 цс13 , № 6-50 цс 16 та в інших справах Верховний Суд України зробив правовий висновок у відповідності до якого: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Оцінюючи зміст розписки, суд приходить до висновку, що за формою та змістом вказана вище розписка містить всі необхідні умови передбачені договором позики, а саме містить посилання на отримання коштів, суму позики, термін позики та термін її повернення. Отже, позивачем підтверджено, що умови договору позики ним було виконано у повному обсязі, шляхом надання відповідачу грошових коштів у розмірі 2 650 Євро, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів. Згідно ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Стаття 1049\~ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки на порушення норм закону та умов договору позики відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, позику у визначений договором строк не повернув, у зв`язку із чим у позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим законом правових наслідків його неналежного виконання. Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума боргу своєчасно повернута не була, у позивача виникло право на вимогу сплати відповідачем суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, яка підлягає задоволенню. Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми позову, наведеного у позовній заяві, за період з 26.12.2021 по 13.04.2022 (109 днів) розмір 3% річних склав 754,38 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його достовірним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи. У частині розрахунку 3% річних позивач виходив із розміру заборгованості 2 650,00 Євро, що станом на 13.04.2022 еквівалентно сумі у розмірі 84204,28 грн.. На час розгляду справи судом не встановлено обставин щодо повернення отриманих відповідачем грошових коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про невиконання відповідачем умов договору позики. Так, в перерахунку на гривню за офіційним курсом НБУ розмір суми боргу за договором позики становить 84204,28 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (за 1 Євро - 31,7752 грн. станом на 13.04.2022), який відповідачем не спростовано та ним не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини. Надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог про наявність за відповідачем заборгованості за договором позики у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, та вважає обґрунтованими доводи позивача щодо підстав стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики. Враховуючи те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики та 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 гривень, що документально підтверджено квитанцією № 0.0.2519013120.1 від 18.04.2022.

Outcome: approved