Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до суду звернулась [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 04. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 14 липня 2003 року секретарем виконавчого комітету Скрипчинської сільської ради, яким належне на день смерті майно у вигляді земельного паю, вона заповідала, позивачці у справі, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ЧН № 007333, який виданий 21 квітня 2004 року, загальною площею 2,2942 га, за цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Скрипчинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, з яких рілля площею 2,1780 га, кадастровий номер: 7422088900:70:077:0001, пасовище, площею 0,1162 га, кадастровий номер: 7422088900:70:058:0001; земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 019544, який виданий 21 квітня 2004 року, що розташована на території Біликівської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сіножать, площею 0,1591 га, кадастровий номер: 7422080700:28:126:0003. Спадщину після смерті [PERSON] , в силу вимог ст. 1269 ЦК України прийняла позивач у справі, оскільки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом на заповідане їй майно у вигляді земельної частки (паю), однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, не може оформити спадкових прав не інакше як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину, подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивач змушена звернутись до суду. Позивач у справі, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за заповітом на дану спадщину. Позивач в судове засідання не з`явилась, але попередньо надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідачів просить не стягувати. Представник відповідача, Козелецької селищної ради у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду письмову заяву у якій просить судовий розгляд справи провести без участі представника. Представник відповідача, Остерської міської ради у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду письмову заяву у якій просить судовий розгляд справи провести без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 15 червня 2005 року виконкомом Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис про смерть № 04. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 14 липня 2003 року секретарем виконавчого комітету Скрипчинської сільської ради, яким належне на день смерті майно у вигляді земельного паю, вона заповідала, позивачці у справі, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ЧН № 007333, який виданий 21 квітня 2004 року, загальною площею 2,2942 га, за цільовим призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Скрипчинської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, з яких рілля площею 2,1780 га, кадастровий номер: 7422088900:70:077:0001, пасовище, площею 0,1162 га, кадастровий номер: 7422088900:70:058:0001; земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 019544, який виданий 21 квітня 2004 року, що розташована на території Біликівської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сіножать, площею 0,1591 га, кадастровий номер: 7422080700:28:126:0003. Спадщину після смерті [PERSON] , в силу вимог ст. 1269 ЦК України прийняла, позивач у справі, [PERSON] , звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом на заповідане їй майно у вигляді земельної частки (паю), однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, не може оформити спадкових прав не інакше як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Доказом втрати Державних актів на право на земельні ділянки є оголошення в газеті «Новини Придесення». Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивач у справі, змушена звернутись до суду. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч. 2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Спадкодавець [PERSON] мала у власності земельні ділянки, її право посвідчено Державними актами на право власності на землю, які видані у законний спосіб. Вказаний доказ є належним, він містить інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на земельну ділянку, як предмет доказування в даній справі є право на спадкування за заповітом, позивачу у справі, [PERSON] , інших спадкоємців не має. Позивач у справі, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за заповітом на дану спадщину, оскільки донька померлої спадкувала інше майно за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи, інших спадкоємців не має. Після смерті [PERSON] завідувачем Козелецької державної нотаріальної контори Чернігівської області Мотовиловець І., заведена спадкова справа № 878/2008, відповідно до якої: 18 листопада 2008 року [PERSON] , звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , яка на день смерті мешкала в [ADDRESS] . Спадщину приймає за заповітом, посвідченим секретарем Скрипчинської сільської ради 28 жовтня 1992 року № 38. 16 листопада 2021 року [PERSON] , [INFO] , звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті мешкала в [ADDRESS] . Спадщину приймає за заповітом, посвідченим [PERSON] секретарем Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 14 липня 2003 року за реєстровим номером № 45. Спадкодавець на день відкриття спадщини в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Таким чином, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проте через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, так як він втрачений, не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 21 квітня 2004 року на ім`я [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Скрипчинської сільської Ради народних депутатів від 22 березня 2001 року № 22, було виготовлено та видано Державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 2,30 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Скрипчинської сільської ради. Землю передано для товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1-37 № 54, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 007333. 21 квітня 2004 року на ім`я [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Біликівської сільської Ради народних депутатів від 15 березня 2001 року № 19, було виготовлено та видано Державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,16 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Біликівської сільської ради. Землю передано для товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1-03 № 256, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії IІІ-ЧН № 019544. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельні ділянки (кадастрові номери: 7422088900:70:077:0001, 7422088900:70:058:0001, 7422080700:28:126:0003) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки позивачем втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. .1223 ЦК України право на спадкування у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На підставі наведеного та

Outcome: approved