Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» (далі по тексту - відповідач-1), ТОВ «Парк Хіллс» (далі по тексту - відповідач-2) про визнання права власності на майнові права на частину незавершеного будівництва. Так, позивач просила суд визнати за [PERSON] право власності на майнові права на однокімнатну квартиру за будівельним номером [ADDRESS] , який розташований на ділянці з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 березня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» було укладено договір № СМІ/01/109 купівлі-продажу майнових прав, на виконання умов якого вона вчасно сплатила 100 % вартості квартири за адресою: [ADDRESS] та виконала всі умови договору. Поряд із цим, будівництво будинку на час звернення до суду із позовом не закінчено, будинок не введений в експлуатацію, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» без відома та згоди інвесторів, було відчужено земельну ділянку, на якій проводилось будівництво будинку, на користь ТОВ «Парк Хіллс». За таких обставин, наведене вище унеможливлює виконання ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» перед позивачем зобов`язань за договором стосовно передачі права власності на квартиру, а ТОВ «Парк Хіллс» не визнає майнових прав позивача. Ухвалою суду від 27.07.2021 року, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 08.10.2021 року від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.10.2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, відзив товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна молодіжна ініціатива» залишено без розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно норми пункту 1 частини 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 березня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Соціальна молодіжна Ініціатива» було укладено договір № СМІ/01/109 купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 1.1. договору № СМІ/01/109 об`єкт капітального будівництва - житлово-офісний комплекс з нежилими приміщеннями на [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0053, право на спорудження якого виникло у ТОВ «Соціальна Молодіжна Ініціатива» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ 114132110664 від 30 липня 2013 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №456727. Згідно п. 1.3. договору №СМІ/01/109 майнові права - це всі права на об`єкт нерухомості, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Соціальна Молодіжна Ініціатива» (ЄДРПОУ 32658052). Майнові права відчужуються Покупцю, який у випадку належного виконання умов цього Договору набуває у майбутньому право власності на Об`єкт нерухомості. Пунктом 1.2. договору №СМІ/01/109 передбачено, що об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, організацію будівництва якого здійснює Продавець. Характеристики об`єкта нерухомості та інформація, яка його ідентифікує, надана в п.2.2 цього Договору. Відповідно до п.2.1. договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором. За умовами п. 2.2. договору № СМІ/01/109 сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: однокімнатна квартира під будівельним [ADDRESS] , загальною площею 34,84 кв.м., розташовану у секції № 1 на 15 поверсі. Відповідно до п.4.2., п.4.3. договору №СМІ/01/109 орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього Договору складає 261300,00 (двісті шістдесят одна тисяча триста) гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 43550 гривень 00 копійок; покупець зобов`язується у строк до 10 квітня 2014 року сплатити продавцю суму коштів, визначену у п. 4.2. договору. Вказану умову стороною 1 - [PERSON] виконано в повному обсязі, що підтверджується довідкою про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості по договору № СМ1/01/109 купівлі-продажу майнових прав від 28.03.2014 року за №82. Відповідно до п. 3.1. договору, майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріпляються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав. Об`єкт нерухомості передається продавцем покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі Об`єкта нерухомості (п. 3.3. договору), поряд із тим такі акти підписані не були. Як передбачено п. 3.6. договору, після реєстрації свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомості, у порядку встановленому чинним законодавством України. Покупець має право володіти, користуватись та розпоряджатись об`єктом нерухомості без обмежень. Відповідно до п. 5.2.4. договору, ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» зобов`язане забезпечувати будівництво об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію. Відповідно до п. 2.6. договору плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року. Пунктом 2.7. договору визначено, що плановий термін введення в експлуатацію - 1 квартал 2015 року. Згідно вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як свідчать матеріали справи, будівництво об`єкту не завершене та не введено в експлуатацію, що не спростовано відповідачами. З огляду на викладене, враховуючи, що будівництво об`єкту не завершене, відрахування строку позовної давності з дати планового введення в експлуатацію будинку, як про це зазначено відповідачем2 у заяві, є безпідставним, оскільки зазначена обставина не настала, порушення прав позивача триває. Як вбачається із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 239083951 від 28.12.2020 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 8000000000:91:050:0053 відчужено ТОВ «Парк Хіллс». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності). За ч.1 ст. 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність», суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про інвестиційну діяльність», відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України. Згідно умов ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. 13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17 (ЄДРСРУ № 81722147) підтвердив раніше сформовану позицію викладену у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, яка полягає в тому, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 4 вересня 2019 року у справі № 2610/22985/2012 (провадження № 14-390цс19) виснувала, що оскільки позивачка повністю сплатила вартість пайового внеску за квартиру, введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, забудовник не визнає порушення прав позивачки за умовами договору та перебуває у стадії припинення господарської діяльності, що ставить під сумнів можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли по суті правильних висновків про визнання за позивачкою майнових прав на об`єкт інвестування. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі 761/28769/13-ц (провадження № 14-461 цс19). Така практика Верховного Суду ґрунтується, у тому числі, на засадах, визначених Європейською Конвенцією з прав людини, згідно зі статтею 1 Першого протоколу до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так, ЄСПЛ неодноразово вказував, що у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «правомірні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland) (заява № 12742/87); ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Таким чином, за аналогічних правовідносин предметом позову повинно бути визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, що є ефективним способом захисту. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем виконано свої зобов`язання за договором шляхом оплати вартості об`єкта, тобто вчинено дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних для набуття майнових прав на квартиру. Враховуючи викладене, оскільки укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є інвестиційними договорами, а тому невиконання відповідачем зобов`язань за договором призводить до порушення прав позивача, а саме через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу у останньої відсутня можливість зареєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2613,00 грн., тобто по 1306,50 грн. з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved