Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, а саме в сумі 1 309 грн. в місяць до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позовну заяву мотивує тим, що з 28 липня 2000 року по 20 липня 2017 року перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем у них є діти: повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] ; неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. На даний час повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , є студенткою денної форми навчання (на бюджетній основі) факультету декоративно-прикладного мистецтва Львівської національної академії мистецтв, вищого навчального закладу ІV рівня акредитації, тому вимушена проживати у м. Львів. Він є фізичною особою-підприємцем, має регулярний дохід і спроможний утримувати дітей. Але навчання дочки в іншому місті потребує набагато більше матеріальних витрат на утримання дитини, таких як витрат на проїзд, харчування, зняття квартири для тимчасового проживання, тощо. При цьому, відповідач, яка є фізичною особою-підприємцем, має регулярний дохід і спроможна сплачувати належні аліменти на дитину, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, угода про сплату аліментів між ними не укладалась. Тому, з метою захисту прав повнолітньої дочки на належне утримання з боку матері, яка проживає окремо від них, він звертається до суду. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав у ньому наведених, просили задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вказали, що відповідач купляє для повнолітньої дочки одяг, продукти харчування та дає грошові кошти. Також, дочка періодично проживає у неї. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, однак на даний час немає доходів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судовому засіданні вказала, що проживає разом з батьком і молодшою сестрою за адресою: [ADDRESS] . Періодично мати їй купляє продукти харчування, одяг і дає кошти. Деколи вона приїжджає до матері на 1-2 дні. Починаючи з 22 квітня 2022 року мати їй декілька разів давала продукти. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 28 липня 2000 року, який розірвано заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 липня 2017 року в справі №569/4544/17, яке набрало законної сили 29 вересня 2017 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 06 травня 2003 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 27 червня 2013 року. Згідно витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №9224-1590630-2018 від 03 квітня 2018 року, місце проживання позивача [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстроване і місце проживання відповідача, що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 03 травня 2022 року, однак як вказує особисто відповідач, вона проживає окремо від позивача та дітей за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , є студенткою ІІ курсу денної форми навчання (бюджетна основа) кафедри ХТ факультету ДПМ Львівської національної академії мистецтв, ВНЗ ІV рівня акредитації, що підтверджується довідкою Львівської національної академії мистецтв від 10 лютого 2022 року №84. [INFO] [PERSON] досягнула повноліття. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 24 вересня 2010 року. [PERSON] є також фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08 листопада 2017 року Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2022 року в справі №569/3184/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 309 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досягнула повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, тому суд доходить висновку, що відповідач, яка є матір`ю [PERSON] , зобов`язана надавати дочці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та може її надавати. Доказів відсутності у матері можливості надавати таку допомогу судом не встановлено. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, потреби повнолітньої дочки, матеріальне становище відповідача, яка є фізичною особою-підприємцем, а також враховує необхідність сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім, доказів про необхідність стягнення аліментів в більшому розмірі суду не подано. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову частково. На підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 22 квітня 2022 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial