Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати недійсним кредитний договір №369597 від 20.10.2019 та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, з січня 2020 року позивачу почали надходити листи від ТОВ «Вердикт Капітал», з яких йому стало відомо про відступлення прав вимог заборгованості за договором №369597 від 20.10.2019, укладеним між ним та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». Однак, вказаний договір [PERSON] не укладав та не підписував, кошти по договору не отримував, так як, 02.06.2017 ним було втрачено паспорт серії [NUMBER] , виданий 29.07.2014 Смілянським РВ УДМС України в Черкаській області. Оскільки на кредитному договорі №369597 від 20.10.2019 відсутній підпис [PERSON] , договір він особисто не укладав, довіреності на укладення договору не надавав та кошти по ньому не отримував, відтак просить визнати договір недійсним. Ухвалою суду від 25.06.2021 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та зобов`язано відповідачів надати суду докази, а саме: належним чином засвідчену копію кредитної справи, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. 14.09.2021 на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на ту обставину, що дії позивача спрямовані на уникнення виконання взятих на себе зобов`язань, щодо повернення чи погашення кредиту, сплати відсотків та виконання інших умов договору, оскільки відомості щодо зникнення РНОКПП відсутні, тобто позивачем його не було втрачено. Оформлення кредитного договору неможливе без пред`явлення представнику відповідача оригінального примірника РНОКПП, що і було зроблено [PERSON] 03.08.2021 на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, та зазначив, що до укладання договору, позичальником заповнено анкету №369597, у відповідності до якої останній працює на ПАТ «Азот» вантажником із 12.09.2017. Позивач не був позбавлений можливості відповідно до ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладання шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. 04.08.2021 на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» надано витребувані копії документів. 21.09.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що РНОКПП ним було втрачено разом із паспортом. З приводу проведення судової почеркознавчої експертизи позивач зазначив, що готовий надати свої зразки підпису, якщо суд прийде до висновку необхідності проведення даної експертизи, якщо наявних доказів у справі буде недостатньо для прийняття рішення. У випадку проведення відповідної експертизи витрати покласти на відповідачів. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. 20.10.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №369597. 26.12.2019 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №2612-02. Відповідно до п. 1.1 Договору відступлення прав вимоги №2612-02 від 26.12.2019, на умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитним договором вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Таким чином, згідно Договору відступлення прав вимоги №2612-02 від 26.12.2019, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитном договором №369597 від 20.10.2019 до [PERSON] . Згідно з ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Останні щодо кредитного договору встановлені ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами кредитного договору виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з наданих відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2021 документів, анкета-заявка на отримання кредиту №369597 від 20.10.2019 та кредитний договір №369597 від 20.10.2019 були підписані [PERSON] , тому твердження позивача щодо відсутності на оскаржуваному кредитному договорі підпису [PERSON] є помилковим та не відповідає дійсності. Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу в справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно з положеннями ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Суд критично оцінює твердження позивача, що кредитний договір №369597 від 20.10.2019 був укладений невідомою особою за підробленими документами, оскільки як вбачається з позовної заяви, [PERSON] 02.06.2017 втратив паспорт, а звернувся із заявою до правоохоронних органів лише 07.12.2019, тобто після дати укладення вказаного кредитного договору. Разом з тим, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі за фактом підробленого підпису на договорі, на думку [PERSON] , останнім не заявлялося. Таким чином, судом встановлено, що договір укладений в письмовій формі, містить всі суттєві умови передбачені законом для кредитних договорів, які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами. Доводи позивача відносно того, що він не укладав та не мав наміру укладати кредитний договір, спростовані наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання. Тому, суд вважає, що в разі не згоди з умовами кредитного договору позивач мав можливість скористатись своїм правом, визначеним ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого, споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Позивач, у свою чергу, не відмовлявся від виконання умов кредитного договору та не інформував працівників банку про неможливість виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховую вищевикладене,

Outcome: dismissed