Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 10.12.2021 року, звернувся до\~Ватутінського міського\~суду Черкаської\~області з\~даним цивільним\~позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором оренди майна з правом викупу від 20.03.2020 року № 1144200320006 в розмірі 99\~901,82 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги ТОВ «Будинок Комфорту» мотивовані тим, що між сторонами 20.03.2020 року укладено договір оренди майна з правом викупу №\~1144200320006, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у строкове платне володіння та користування телефон Apple iPhone 7 32Gb Black, з наступним переходом права власності на нього, та зобов`язаний сплачувати орендну плату на визначених умовах. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за даним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 29.12.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 99\~901,82\~грн., з яких: 32\~748 грн. сума прострочених орендних платежів, 18\~031,82 грн. сума штрафів та пені за прострочені орендні платежі, 16\~374\~грн. сума штрафу за розірвання договору, 32\~748 грн. сума вартості об`єкта оренди. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. За змістом позовної заяви у випадку неявки представника позивача просив розглядати справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторонами 20.03.2020 року укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144200320006 (далі Договір), відповідно до умов якого, з урахуванням додатку № 1 до нього, [PERSON] отримує в строкове платне володіння та користування на 12 місяців телефон Apple iPhone 7 32Gb Black, вартістю 32\~748 грн., з наступним переходом права власності на нього, та зобов`язується щомісячно сплачувати орендну плату в розмірі 2\~729 грн. Також сторонами узгоджено вид та розмір відповідальності за порушення своїх зобов`язань: штраф у сумі 75 грн. за кожен факт прострочення оплати орендних платежів, пеня в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми оренди (п. 8.4 Договору); штраф у розмірі 50% вартості об`єкта оренди в разі нездійснення орендарем орендної оплати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення Договору (п. 8.5 Договору). [PERSON] 20.03.2020 року отримав у справному стані телефон Apple iPhone 7 32Gb Black, що підтверджується актом приймання-передачі товару №\~1144200320006, однак свої зобов`язання належним чином не виконував, жодного разу не сплативши орендної плати, як наслідок, ТОВ «Будинок Комфорту» 28.12.2021 року надіслано [PERSON] повідомлення-вимогу про одностороннє розірвання Договору з 29.12.2021 року, тож станом на 29.12.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 67\~153,82 грн., з яких: 32\~748 грн. сума прострочених орендних платежів, 18\~031,82 грн. сума штрафів та пені за прострочені орендні платежі, 16\~374 грн. сума штрафу за несплату орендної плати понад 60 календарних днів, що також стало підставою для одностороннього розірвання договору позивачем. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини , які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Положеннями ч.ч.\~1-3,\~5\~ст.\~762\~ЦК України\~передбачено,\~що за\~найм (оренду)\~з наймача\~справляється плата,\~розмір якої\~встановлюється договором\~найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або\~законом може\~бути встановлено\~періодичний перегляд,\~зміну (індексацію)\~розміру плати\~за найм\~(оренду)\~майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на визнання [PERSON] позовних вимог, очевидним є порушення ним взятих на себе зобов`язань, що зумовлює настання цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Умовами Договору від 20.03.2020 року, крім штрафів (п.п. 8.4, 8.5) за порушення строків платежів, передбачена ще й пеня в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим договором (п. 8.4). Відповідно до змісту позовної заяви, внаслідок порушення [PERSON] зобов`язань зі сплати орендних платежів, нараховано штраф та пеню в розмірі 18\~031 грн. (розміри яких окремо не визначено), а в зв`язку несплатою орендної плати понад 60 календарних днів, що є підставою для одностороннього розірвання договору нараховано штраф в розмірі 16\~374 грн. Водночас згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 1 день та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 60 календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, тобто подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання. Аналогічні висновки щодо спірних правовідносин та недопустимості подвійної цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання викладено в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі №\~2-2171/11, від 16.02.2022 року в справі №\~333/4292/15-ц, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року в справі № 910/12876/19, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню судами під час ухвалення рішень. З огляду на вказане, обираючи варіант реалізації розсуду суду в контексті застосування його в системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме ст.ст. 3, 549, 628, 629 ЦК України та ст. 61 Конституції України суд керується визначеним ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, яким, крім іншого, є справедливе та неупереджене вирішення судом цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи. З урахуванням вказаного, задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає, що стягнення з [PERSON] штрафу (в розмірі 75 грн. за кожен факт прострочення орендних платежів) та пені (в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми оренди), визначених п. 8.4 Договору, загальний розмір яких становить 18\~031 грн., суперечитиме вимогам законодавства та свідчитиме про порушення заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тож стягненню підлягає лише штраф, нарахований у зв`язку несплатою [PERSON] орендної плати понад 60 календарних днів, в розмірі 50% вартості об`єкта оренди, яка дорівнює сумі орендних платежів упродовж строку дії Договору, та становить 16\~374 грн. Крім того, положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в 1 рік. Водночас відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦПК України суд не застосовує позовну давність до вимог про стягнення штрафу, оскільки відповідач з такою заявою до суду не звертався. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги в частині стягнення з [PERSON] вартості об`єкта оренди в розмірі 32\~748 грн., суд враховує, що відповідно до змісту п. 8.5 Договору від 20.03.2020 року при розірванні договору в односторонньому порядку орендар, крім іншого, зобов`язується викупити об`єкт оренди за ціною, яка дорівнює різниці між ціною, визначеною відповідно до п. 1.3 цього Договору (вартість об`єкта оренди), та розміром вже нарахованої орендної плати, що сплачується відповідно до положень цього пункту. Відповідно до п. 1.3. Договору від 20.03.2020 року та додатку № 1 до нього, вартість об`єкта оренди телефону Apple iPhone 7 32Gb Black становить 32\~748 грн. При цьому, зміст Договору від 20.03.2020 року свідчить про те, що об`єкт оренди передається орендарю в строкове платне володіння та користування, з наступним переходом права власності від орендодавця до орендаря на такий об`єкт оренди, на умовах визначених цим Договором, зокрема після сплати всіх орендних платежів. Згідно змісту позовних вимог розмір вже нарахованої [PERSON] орендної плати відповідно до умов п. 5.1 Договору від 20.03.2020 року та додатку № 1 до нього становить 32\~748 грн., зобов`язання щодо сплати якої він не виконував, у зв`язку з чим й заявлено вимогу про її стягнення. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Будинок Комфорту» вартості об`єкту оренди відповідно до п. 8.5 Договору від 20.03.2020 року, оскільки відсутня різниця між ціною, визначеною відповідно до п. 1.3 цього Договору (вартість об`єкта оренди), та розміром вже нарахованої орендної плати, що підлягає стягненню в судовому порядку зв`язку з несплатою в добровільному порядку (32\~748 32\~748). При цьому, умовами п. 8.5 Договору від 20.03.2020 року не розрізняються розміри нарахованої чи сплаченої орендної плати за об`єкт оренди. Крім того, стягнення судом вартості об`єкту оренди за цим Договором одночасно із стягненням суми орендних платежів за користування таким об`єктом, які дорівнюють його вартості, та сплата яких є підставою для переходу права власності від орендодавця до орендаря на такий об`єкт оренди, свідчило б про фактичну необхідність оплати відповідачем вартості об`єкта оренди в подвійному розмірі, що порушує вимоги справедливості та розумності, які є засадами цивільних правовідносин. Водночас згідно умов п. 8.5 Договору від 20.03.2020 року вбачається, що орендодавець не позбавлений права вимагати від орендаря повернення об`єкту оренди, в зв`язку з розірванням договору в односторонньому порядку, однак відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні судового рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Будинок Комфорту» заборгованості за Договором від 20.03.2020 року в розмірі 49\~122 (сорок дев`ять тисяч сто двадцять дві) грн., з них: 32\~748 грн. сума прострочених орендних платежів, 16\~374 грн. сума штрафу за прострочення орендних платежів понад 60 календарних днів. Враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Будинок Комфорту» судових витрат на сплату судового збору в розмірі 1\~117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн., що відповідає частині задоволених позовних вимог (49,2%). На підставі викладеного,

Outcome: partial