Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України, просить усунути перешкоди у здійсненні нею прав власника нерухомого майна квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, син позивача [PERSON] з 05.09.1992 року перебував у шлюбі з [PERSON] , відповідачем у справі, який був розірваний 26 січня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 06. За час їх шлюбу у них народився син [PERSON] , онук позивача, який на даний час проживає разом з позивачем. На підставі договору міни, посвідченого 07 квітня 2010 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, реєстровий номер 816, позивачем [PERSON] та її онуком [PERSON] , третьою особою у справі, було придбано у спільну часткову власність, по 1/2 частини кожному, двокімнатну квартиру за [ADDRESS] . Право спільної часткової власності на дану квартиру було зареєстровано у Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. З того часу правовий статус даного об`єкту нерухомого майна та його співвласники не змінювалися. Після набуття у власність квартири, 07 травня 2010 року у ній були зареєстровані позивач, її внук [PERSON] та його мати ( [PERSON] ) [PERSON] , відповідач у справі, яка з моменту реєстрації у квартирі до неї так і не вселялася та не користувалася нею, однак нарахування по оплаті комунальних послуг проводиться з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Позивачем, як особою, відповідальною серед співвласників, були укладені договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, користування електричною енергією. Відповідач [PERSON] ніколи не проживала у вказаній квартирі та не приймала участі в оплаті житлово-комунальних послуг, вона ніколи не зверталася із заявами до правоохоронних органів з питань вчинення їй будь-яких перешкод у проживанні чи користуванні квартирою, оскільки їх фактично не було. Будь-якої домовленості між позивачем, іншими співвласниками квартири та відповідачем з приводу збереження за нею права користування квартирою на час їх відсутності не було. Враховуючи те, що реєстрація відповідача у квартирі створює для позивача та іншого співвласника квартири істотні перешкоди у здійсненні ними прав власників нерухомого майна, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 12 квітня 2022 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 травня 2022 року. Ухвалою суду від 10 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23 травня 2022 року. Ухвалою суду від 23 травня 2022 року було відкладено судовий розгляд справи на 21 червня 2022 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій вона просила провести судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] з моменту реєстрації, а саме з 07.05.2010 року у спірній квартирі не проживала, участі у витратах на утримання квартири ніколи не приймала. Вона неодноразово обіцяла позивачу, що самостійно зніметься з реєстрації у спірній квартирі, однак до даного часу з реєстрації не знялась. Співвласники квартири не чинили перешкоди у користуванні їй квартирою, будь-якої домовленості між співвласниками квартири та відповідачем з приводу збереження за нею права користування спірною квартирою на час її відсутності у них не було. Відповідач [PERSON] \~у призначене\~судове засідання\~повторно не\~з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~повідомлена належним\~чином за\~місцем фактичного\~проживання,\~про що\~свідчить рекомендоване\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення,\~що знаходиться\~в матеріалах\~справи.\~Відзив на\~позов відповідач\~до суду\~не направила. Клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшла. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України, до канцелярії суду подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. За наявністю умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, за згодою позивача та її представника суд ухвалив заочне рішення у справі відповідно до ухвали суду від 21 червня 2022 року. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] проживає позивач разом зі своїм онуком [PERSON] з 2010 року. Вона приходить до позивача додому в гості один раз на тиждень, однак жодного разу у квартирі вона не бачила невістку позивача, оскільки вона там ніколи не проживала. Утриманням квартири займається позивач. Позивач та її онук не чинили жодних перешкод відповідачу у користуванні вказаною квартирою. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає по сусідству з позивачем на протязі 12 років, через день приходить до неї в гості. У квартирі позивача проживає позивач та її внук [PERSON] . Відповідач [PERSON] у квартирі позивача ніколи не проживала. Оплату комунальних послуг по квартирі здійснює позивач. Жодних перешкод у користуванні відповідачем квартирою позивач та її онук не чинили. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача, вони проживають в одному під`їзді, інколи заходить до позивача в гості. У квартирі позивач проживає разом зі своїм онуком [PERSON] , інколи в гості заходить син [PERSON] . Вона ніколи в квартирі не бачила колишню невістку позивача. Наскільки їй відомо, син позивача розлучився з відповідачем, відповідач одружилась та проживає в іншому жилому приміщенні. Комунальні послуги з утримання квартири оплачує позивач. Під час складання актів про непроживання відповідача у квартирі позивача, сторонніх речей, окрім позивача та її внука не було. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору міни, посвідченого 07 квітня 2010 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та її онук [PERSON] отримали у спільну часткову власність по 1/2 частці кожному житлове приміщення - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а. с. 15-16). Право приватної спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , 16 квітня 2010 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (зв. ст. а. с. 16). Відповідно до п. 10 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 липня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , відповідач у справі (а. с. 12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 січня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26 січня 2005 року зроблено запис за № 06 (а. с. 13). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 березня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис № 23. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а. с. 14). З довідки управління адміністративних послуг Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 23 грудня 2022 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації - [INFO] (а. с. 23). Відповідно до Договору № 116 від 05.05.2010 року, між Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» в особі директора Жаболенко І.М. та власником квартири [PERSON] укладено договір про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] (а. с.19). Згідно Договору № 116 від 05.05.2010 року між Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» в особі директора Жаболенко І.М. та власником квартири [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] (а. с. 20). Як вбачається з Договору № 474/10 про користування електричною енергією від 05.05.2010 року та Угоди про внесення доповнень до Договору про користування електричною енергією № 474/10 від 05.05.2010 року, договір та угода про користування електричною енергією укладені між ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» в особі начальника ЗП м. Славутич Чернігівського РЕМ Міхаленка О.В. та споживачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21-22). Згідно з довідкою Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області від 06.12.2021 року № 5387/109/1503/01-2021, [PERSON] , [INFO] , на протязі 2015/2021 років з будь-якими заявами щодо вчинення їй перепон у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] або інших протиправних дій по відношенню до них зі сторони [PERSON] або інших осіб, що проживають у даній квартирі до Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області не зверталася (а. с. 28). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 47 Конституції України,\~кожен має\~право на\~житло.\~Держава створює\~умови,\~за яких\~кожний громадянин\~матиме змогу\~побудувати житло,\~придбати його\~у власність\~або взяти\~в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як зазначено у частині першій статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 цього Кодексу). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 цього Кодексу). За змістом частини 1 статті \~379\~ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті \~401\~ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 07 травня 2010 року. Відповідач [PERSON] є матір`ю третьої особи [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 13 липня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, та колишньою дружиною сина позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 січня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копії яких долучені до матеріалів справи. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин з моменту її реєстрації, тобто більше дванадцяти років. Зазначені обставини підтверджені також показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та актами про непроживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] за 05.10.2019 року, 16.09.2020 року, 20.11.2021 року, 25.11.2021 року та не спростовані відповідачем( а. с. 24-27). Враховуючи те, що відповідач, як колишній член сім`ї власників квартири, більше дванадцяти років не проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин, співвласники квартири не чинили перешкоди у користуванні їй квартирою, будь-якої домовленості між співвласниками квартири та відповідачем з приводу збереження за нею права користування спірною квартирою на час її відсутності у них не було, відповідач ніколи не відносилась до даної квартири як постійного місця проживання, то суд вважає, що є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . За правилами ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за подання позовної в сумі 992,40 гривень, від сплати якого звільнена позивач на підставі п. 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved