Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У позовній заяві позивачка вказує, що з її батька [PERSON] на підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.06.2017 стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. [INFO] їй виповнилось 18 років і на даний час вона навчається на 1-му курсі за спеціальністю «016 Спеціальна освіта Логопедія» навчально-наукового інституту Сумського державного педагогічного університету імені А. С. Макаренка на денній формі навчання, проживає у гуртожитку, який необхідно оплачувати, тому не може працевлаштуватись та отримувати самостійно дохід, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач після її повноліття, ухиляється від обов`язку утримувати її, хоча є працездатним та отримує дохід, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення нею навчання, чи до досягнення нею двадцяти трьох років. 11 березня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачка [PERSON] не надала заяву про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, просив справу розглянути без його участі. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Веприцькою сільською радою Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , являється дочкою відповідача [PERSON] . Відповідно до довідки навчально-наукового інституту Сумського державного педагогічного університету імені А. С. Макаренка №315 від 26.01.2022, [PERSON] є студенткою 1-го курсу за спеціальністю «016 Спеціальна освіта Логопедія», денної форми навчання. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23-х років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що повнолітня дочка відповідача навчається на денній формі навчання в навчально-науковому інституті Сумського державного педагогічного університету імені А. С. Макаренка, а тому дані обставини свідчать про те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Відповідач є працездатним, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. За таких обставин, а також враховуючи відсутність підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем такої матеріальної допомоги його повнолітній дочці, яка продовжує навчання та у розмірі визначеному позивачем, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо вимоги позивачки про визначення гарантованого мінімального розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, а саме не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За змістом ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] є повнолітньою особою, а тому таке визначення мінімального розміру аліментів з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставним. Враховуючи пріоритетність прав повнолітньої дитини на достатнє забезпечення потреб, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачка, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь держави.

Outcome: approved