Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, предмет якого в подальшому змінений позивачем, з вимогами про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] , визнати за останнім право власності на 2/3 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. /а.с.1-7,125-127/ В обгрунтування\~своїх вимог\~покликається на\~те,\~що йому\~та матері\~-\~ [PERSON] належала\~на праві\~приватної власності\~квартира [ADDRESS] ,\~з таким\~розподілом часток:\~1/3\~належала [PERSON] \~на праві\~приватної часткової\~власності на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~виданого 16.10.2015\~року,\~державним нотаріусом\~Четвертої львівської\~державної нотаріальної\~контори,\~№ 2-1127;\~2/3\~належала [PERSON] \~та [PERSON] \~на праві\~спільної сумісної\~власності на\~підставі свідоцтва\~№ [NUMBER] \~про право\~власності на\~квартиру,\~виданого 25.07.2001р.\~Львівською міською\~радою,\~згідно з\~розпорядженням №744\~від 25.07.2001р.,\~зареєстрованого у\~Львівському обласному\~державному комунальному\~бюро технічної\~інвентаризації та\~експертної оцінки\~за №\~52557.\~21\~жовтня 2015\~року між\~ [PERSON] ,\~який діяв\~у власних\~інтересах та\~інтересах [PERSON] ,\~на підставі\~довіреності,\~посвідченої 13.10.2015\~року приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Гусаком\~Р.Т.,\~за реєстровим\~№1197\~та [PERSON] \~укладено договір\~купівлі-продажу\~вказаної вище\~квартири,\~посвідчений вказаним\~вище приватним\~нотаріусом.\~12\~квітня 2016\~року квартира\~ [ADDRESS] була\~відчужена [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~квартири,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Камінським\~Ю.І.,\~за реєстровим\~№ 408.\~При цьому,\~позивач разом\~з матір`ю\~продовжували проживати\~у спірній\~квартирі та\~бути в\~ній зареєстровані.\~Відповідачі жодного\~дня у\~ній не\~проживали.\~Заочним рішенням\~Залізничного районного\~суду м.Львова\~від 06\~жовтня 2020\~року (справа\~№462/6121/19)\~визнано недійсною\~довіреність зареєстровану\~в реєстрі\~за №\~1197,\~від імені\~ [PERSON] ,\~посвідчену 13\~жовтня 2015\~року приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Гусаком\~Р.Т.;\~визнано недійсним\~договір купівлі-продажу\~квартири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~укладений 21\~жовтня 2015\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Львівського\~міського нотаріального\~округу Гусаком\~Р.Т.\~Вироком Франківського\~районного суду\~м.Львова\~від 31.05.2018\~року ухвалено\~наступне:\~затверджено угоду\~про визнання\~винуватості від\~27\~березня 2018\~року,\~укладену між\~прокурором прокуратури\~Львівської області\~Чип В.М.\~та обвинуваченим\~ [PERSON] .\~ [PERSON] визнати\~винним у\~вчиненні кримінальних\~правопорушень,\~передбачених ч.3\~ст.357,\~ч.3\~ст.358,\~ч.4\~ст.358,\~ч.2\~ст.209,\~ч.3\~ст.357,\~ч.4\~ст.358,\~ч.3\~ст.358,\~ч.3\~ст.146,\~ч.4\~ст.190,\~ч.4\~ст.190,\~ч.3\~ст.146,\~ч.4\~ст.190\~КК України\~та призначити\~йому покарання:\~за ч.3\~ст.146\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~2\~років 9\~місяців позбавлення\~волі;\~за ч.2\~ст.15,\~ч.4\~ст.190\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~2\~років 7\~місяців позбавлення\~волі з\~конфіскацією майна;\~за ч.4\~ст.190\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~2\~років 8\~місяців позбавлення\~волі з\~конфіскацією майна;\~за ч.3\~ст.357\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~2\~років 6\~місяців обмеження\~волі;\~за ч.3\~ст.358\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~2\~років 5\~місяців обмеження\~волі;\~за ч.4\~ст.358\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~2\~років 3\~місяців обмеження\~волі;\~за ч.2\~ст.209\~КК України\~із застосуванням\~ст.69\~КК України\~у вигляді\~3\~років позбавлення\~волі з\~конфіскацією майна.\~На підставі\~ст.ст.\~69,70\~КК України\~шляхом поглинання\~менш суворого\~покарання більш\~суворим призначити\~ [PERSON] остаточне\~покарання у\~вигляді 3\~років позбавлення\~волі з\~конфіскацією майна.\~При цьому,\~позивач зазначає,\~що з\~вказаного вище\~вироку вбачається\~наступне:\~реалізувавши свій\~злочинний умисел,\~12\~квітня 2016\~року [PERSON] \~з метою\~заволодіння вказаною\~житловою квартирою,\~розпорядився,\~щоб [PERSON] ,\~уклав договір\~купівлі-продажу\~на майно,\~яке було\~здобуте в\~результаті вчинення\~шахрайських дій\~щодо [PERSON] \~та [PERSON] \~із [PERSON] ,\~з метою\~унеможливити або\~утруднити встановлення\~факту одержання\~квартири,\~внаслідок вчинення\~злочину,\~приховати та\~замаскувати «справжній\~характер» нерухомого\~майна».Відтак, враховуючи наведене зазначає про те, що 2/3 частки в квартирі [ADDRESS] , які увійшли до складу спадщини після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , вибули з володіння спадкодавця поза її волею, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2015 року та довіреності від 13.10.2015 року, які були визнані недійсними зазначеним вище рішенням суду, однак, в свою чергу, позивачем набуто право власності на спадкове майно після смерті матері, однак оформити спадкові права на таку спадщину останній позбавлений можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса через відсутність права власності у спадкодавця на квартиру [ADDRESS] , тому, в зв`язку з викладеним просить позов задоволити. Ухвалою суду від 01.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження в справі. /а.с.59-60/ Протокольною ухвалою суду від 23.12.2021 року залучено співвідповідача - Львівську міську раду. /а.с.136-137/ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, з наведених у позові обгрунтувань. Представник відповідача Львівської міськох ради - Попович Я.Д. в судовому засіданні щодо вирішення позову поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши думку учасників процесу ухвалив проводити розгляд справи у відсутності інших учасників справи, які будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Суд зазначає, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами стосуються витребування майна з незаконного чужого володіння та реалізації спадкового права. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.12, 81 ЦПК України убачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Вказана вище правова позиція викладена в Постанові КЦС ВС від 19.12.2019 року в справі № 520/11429/17. Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що позивачу та його матері за час життя - [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , з таким розподілом часток: 1/3 належала [PERSON] на праві приватної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.10.2015 року, державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори, № 2-1127; 2/3 належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого 25.07.2001р. Львівською міською радою, згідно з розпорядженням №744 від 25.07.2001р., зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 52557, відповідно до заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 06 жовтня 2020 року (справа №462/6121/19). «надалі по тексту Рішення». /а.с.8-12/ 21 жовтня 2015 року між [PERSON] , який діяв у власних та інтересах [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої 13.10.2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., за реєстровим №1197, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири, посвідчений вказаним вище приватним нотаріусом. /а.с.29-31/ 12 квітня 2016 року квартира [ADDRESS] була відчужена [PERSON] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Камінським Ю.І., за реєстровим № 408. /а.с.32-35/ [INFO] в 70-річному віці померла матір позивача [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина, в зв`язку з чим [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. /а.с.36, 95, 110/ Вказаним вище заочним Рішенням суду визнано недійсною довіреність зареєстровану в реєстрі за № 1197, від імені [PERSON] , посвідчену 13 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т.; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 21 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. /а.с.8-12/ Крім цього, судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 31.05.2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 27 березня 2018 року «надалі по тексті Вироку», укладену між прокурором прокуратури Львівської області Чип В.М. та обвинуваченим [PERSON] . [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.209, ч.3 ст.357, ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.146, ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст.146 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років 9 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.4 ст.190 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст.357 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі; за ч.3 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років 5 місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років 3 місяців обмеження волі; за ч.2 ст.209 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.ст. 69,70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити [PERSON] остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому, вказаним вище Вироком встановлено, що восени 2015 року, [PERSON] , виконуючи покладені на нього функції, повідомив [PERSON] про те, що він підшукав особу на ім`я [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, немає міцних соціальних зв`язків та проживає лише із своєю пристарілою матір`ю [PERSON] , яка в силу хвороби та віку не в стані вести нормальний спосіб життя та практично не має змоги самостійно пересуватись та має у власності квартиру, якою можна заволодіти обманним шляхом. Зважаючи на це, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було розроблено спільний план дій відповідно до якого прийнято рішення, щодо незаконного заволодіння житловою квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала на праві спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] . У зв`язку з подальшим незаконним переоформленням права власності на [PERSON] , яка була співмешканкою [PERSON] , [PERSON] за попередньою змовою із [PERSON] та [PERSON] , отримавши від останнього вказівки, приблизно в жовтні 2015 року, викрав із квартири [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] паспорт громадянина України, що виданий на ім`я останньої, серія [NUMBER] , виданий 01.02.2000 р. Залізничним РВ УМВСУ у Львівській області. Заволодівши паспортом [PERSON] з метою подальшої реалізації своїх злочинних намірів, діючи проти волі [PERSON] організатор [PERSON] спільно із виконавцем [PERSON] та невстановленою слідством особою, яка візуально похожа на [PERSON] 13 жовтня 2015 року під час перебування у приватного нотаріуса Гусака Р.Т., діючи з метою складання завідомо неправдивого документу довіреності на ім`я [PERSON] посвідченої нотаріально на право управляти та розпоряджатись усім майном [PERSON] , впевнили [PERSON] у справжності невстановленої особи, що видавала себе за [PERSON] та законності своїх намірів щодо видачі вказаної довіреності. В результаті вказаних злочинних дій учасників організованої групи [PERSON] , [PERSON] та невстановленої слідством особи, введеним в оману приватним нотаріусом Гусаком Р.Т., було складена довіреність на право управляти та розпоряджатись усім майном [PERSON] на ім`я [PERSON] , у якій невстановленою слідством особою, діючи відповідно до розробленого плану, був підроблений підпис [PERSON] з метою подальшого використання вказаної довіреності членами організованою групою для заволодіння квартирою [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, [PERSON] , виконуючи покладені на нього організатором [PERSON] функції, з метою здійснення психологічного тиску, повідомив [PERSON] , що працівники поліції, з метою незаконного заволодіння його житловою квартирою оголосили його в розшук. Через деякий час, [PERSON] з метою доведення заздалегідь спланованого [PERSON] злочинного умислу, а також користуючись тим, що [PERSON] повірив у те, що працівники поліції оголосили його у розшук, шляхом обману, примусив [PERSON] 21 жовтня 2015 року, укласти з ним договір купівлі-продажу житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Реалізувавши свій злочинний умисел, 12 квітня 2016 року [PERSON] з метою заволодіння вказаною житловою квартирою, розпорядився, щоб [PERSON] , уклав договір купівлі-продажу на майно, яке було здобуте в результаті вчинення шахрайських дій щодо [PERSON] та [PERSON] із [PERSON] , з метою унеможливити або утруднути встановлення факту одержання квартири, внаслідок вчинення злочину, приховати та замаскувати «справжній характер» нерухомого майна. Таким чином, [PERSON] спільно із [PERSON] та [PERSON] із залученням [PERSON] досягли реалізації заздалегідь розробленого та погодженого між всіма учасниками плану. /а.с.14-28/ Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, обґрунтовує мотивованість та підставність заявленої вимоги про витребування з чужого незаконного володіння квартири у добросовісного набувача в порядку ст.388 ЦК України, у зв`язку з тим, що спірна квартира вибула з його законного володіння поза його волею. Відповідно до довідки №269341384 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна квартира перебуває в приватній власності [PERSON] /а.с.39/ Згідно із ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Крім цього, зі змісту ст.ст.1216-1218,1223 ЦК убачається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Так, відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові КЦС ВС від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача, з підстав передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12». Аналізуючи у своїй сукупності матеріали цивільної справи, беручи до уваги викладені вище правові норми, суд приходить до висновку про те, що оскільки 2/3 частки в квартирі [ADDRESS] , які увійшли до складу спадщини після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , вибули з володіння спадкодавця поза її волею, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2015 року та довіреності від 13.10.2015 року, які були визнані недійсними на підставі зазначеного вище Рішення суду, тому позивач наділений правом на захист своїх порушених прав, шляхом витребування від [PERSON] квартири, яка вибула з володіння власника поза його волею. Також, задля забезпечення реалізації позивачем спадкового права, з огляду на те, що останній набув право власності на спадкове майно після смерті матері, однак оформити спадкові права позивач позбавлений можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса через відсутність права власності у спадкодавця на квартиру [ADDRESS] , суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . /а.с.123/ Статтею 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі наведеного, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати, зокрема, в частині сплаченого судового збору в розмірі 5\~675 гривень.

Outcome: approved