Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2021 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями, мотивуючи це тим, що після смерті [INFO] рідної матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина, на яку [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом. До складу спадщини входить, у тому числі, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що через відсутність правовстановлюючих документів вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку отримати свідоцтво на право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, у якій просила справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник відповідача Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької областіу судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника міської ради, проти заявлених вимог не заперечував. Треті особина стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами, у яких просили розглядати справу без їх участі, проти позову [PERSON] не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області про визнання пава власності у порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року відкрите провадження за вказаною заявою. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року замінено неналежного відповідача Ізяславську міську раду належним відповідачем Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 рокузалучено до участі у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] третіми особами на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 05 травня 2022 року закрите підготовче провадження. Правовідносини, які виникають у зв`язку із спадкуванням регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право», а тому суд приходить до висновку про доцільність застосування у даному випадку норм, які містяться у книзі шостій Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1233 Цивільного Кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного Кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235Цивільного Кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За вимогами ст. ст. 1258, 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] померла [INFO] у с. Велика Радогощ Шепетівського (колишнього Ізяславського) району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] , котра померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження та укладення шлюбів спадкоємиці, копії яких додані до матеріалів справи. Таким чином [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 281/02-14/2013, копія якої надана суду. Відповідно до матеріалів вказаної справи [PERSON] 29 жовтня 2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились, про що свідчать їх оосбисті заяви, подані нотаріусу, які містяться у спадкові справі. Власником буд. [ADDRESS] , являвся [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області№ 3/491 від 25 серпня 2021 року. В зв`язку з тим, що спадкодавець помер у 1993 році, а спадкоємець фактично прийняв спадщину у той же час, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. За вимогами ч. 1 ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року п ри спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] помер [INFO] у с. Велика Радогощ Шепетівського (колишнього Ізяславського) району Хмельницької області, що підтверджується записом акта про смерть № 62 від 10 грудня 1992 року, копія якого додана до матеріалів справи. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 228-1993, копія якої надана суду. Згідно матеріалів вказаної справи 06 липня 1993 року свідоцтво про право на спадщину за законом було видане [PERSON] . Відповідно до ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року в изнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, до [PERSON] перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] одружились 21 листопада 1954 року у Великорадогощанській сільській раді, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого додана до матеріалів справи. Згідно довідки Комунального Підприємства «Ізяславське міське бюро технічної інвентаризації» № 126 від 19 квітня 2022 року будинок [ADDRESS] , побудований у 1967 році. За вимогами ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. На момент смерті [PERSON] [INFO] був чинним саме Кодекс про шлюб та сім`ю України. Таким чином, суд приходить до висновку, що будинок [ADDRESS] , був набутий [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, мали рівні права на вказане майно, тобто на момент смерті кожного з подружжя, їм належала Ѕ частка зазначеного будинку. Відтак, [PERSON] успадкував Ѕ частку будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , а [PERSON] - Ѕ частку вказаного будинку, яка належала [PERSON] . У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Правовстановлюючі документи на домоволодіння [ADDRESS] , відсутні, що підтверджуються доданою до матеріалів справи довідкою Комунального Підприємства «Ізяславське міське бюро технічної інвентаризації» № 508 від 06 жовтня 2021 року. Оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , у встановленому порядку [PERSON] не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується доданим до матеріалів справи листом державного нотаріуса Ізяславської держнотконтори Хмельницької області № 313/02/14 від 26 березня 2021 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: partial