Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У зв`язку з тим, що 23 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 26Ж, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надати позичальнику грошові кошти у сумі 55250 доларів США 00 центів, а позичальник повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та штрафними санкціями згідно умов кредитного договору, свої зобов`язання кредитор виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти, відповідач в свою чергу зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором № 26Ж від 23.01.2008 року в сумі 70640 доларів США 79 центів, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 14.12.2012 року становить 564631,87 грн., однак рішення суду залишається невиконаним, позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача три відсотки річних та інфляційні втрати за період з дати ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості по день подання позовної заяви з обмеженням в три останні роки на загальну суму 177002,00 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача АТ "Альфа-Банк", адвокат Стеценко М.В., в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечив проти слухання справи у його відсутності і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином через публікацію оголошення про його виклик на сайті Рівненського районного суду, оскільки адресований йому конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти, що "адресат відсутній за вказаною адресою". Причину неявки відповідач суду не повідомив і від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. А оскільки в судовому засіданні відсутній відповідач, то суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 23 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 26Ж, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надати позичальнику грошові кошти у сумі 55250 доларів США 00 центів, а позичальник повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та штрафними санкціями згідно умов кредитного договору, свої зобов`язання кредитор виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти, відповідач в свою чергу зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15 травня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором № 26Ж від 23.01.2008 року в сумі 70640 доларів США 79 центів, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 14.12.2012 року становить 564631,87 грн. Станом на 21 липня 2021 року за договором кредиту № 26Ж від 23.01.2008 року, позичальником за яким є [PERSON] , оплат в рахунок погашення заборгованості не відбувалось, що підтверджується довідкою АТ "Альфа-Банк", яка наявна в матеріалах справи. Згідно наданого розрахунку за період із дати ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості (15 травня 2013 року) по день подання позовної заяви (21 липня 2021 року) з обмеженням в три останні роки, 3% річних від простроченої суми становлять 50863,28 грн., а інфляційні витрати в порядку ч.2 ст.625 ЦК України становлять 126138,76 грн., а всього 177002,00 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Верховний Суд у постанові по справі № 340/385/17 від 27 листопада 2019 року вказує на правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним. Таким чином, оскільки ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", попередньо звертався до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 70640 доларів 79 центів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.12.2012 року становить 564631 грн. 87 коп., тому банк скористався своїм правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. З того моменту виконання зобов`язання за кредитним договором стало у національній валюті, а тому на суму заборгованості у гривневому еквіваленті підлягають нарахуванню інфляційні втрати. У постанові № 753/5043/19 від 20 січня 2021 року Верховний Суд зазначив наступну правову позицію: діяння (дія або бездіяльність) як правопорушення є активним (чи пасивним), усвідомленим, вольовим, винним (у формі наміру і необережності) заподіянням шкоди, що має наслідком юридичну відповідальність. Дія - здійснення особою своїх обов`язків у межах наданих чинним законодавством повноважень чи всупереч їм. Бездіяльність - певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно із законодавством України. Бездіяльність на відміну від дії не має моменту вчинення. Бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку він не погашає, рішення Рівненського районного суду Рівненської області про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором не виконує, доказів, які б це спростовували суду не надано, тому в наявності є порушення прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення і підлягають стягненню інфляційні втрати і три проценти річних за невиконання умов кредитного договору. Розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, проведений позивачем, сумніву у суду не викликає, тому суд погоджується з цим розрахунком. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved