Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна. Позов мотивований тим, що рішенням виконкому Тульчинської міської ради від 17.02.2021 № 28 надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та призначення опіки над ними опіки в особі позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] вихованням та розвитком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не займається вже тривалий час, майже з їх народження. На даний час позивач прийняла дітей в свою сім`ю, де вони проживають разом, а тому для юридичного оформлення даного факту, можливості офіційно здійснювати виховання та опіку над малолітніми дітьми, які є її онуками та позбавлені батьківського догляду, звертається до суду. Відповідач, окрім ухилення від виховання дітей, також, не надає грошової допомоги на їх утримання. Вона має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а тому відповідно до ст. 184 СК України, позивач бажає стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначити позивача опікуном над малолітнітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні на задоволенні позову наполягли. Позивач зазначила, що діти в даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Бувало таке, що відповідач приїздила до неї і забирала дітей, а коли повертала їх через певний період часу, то діти були брудні та не охайні. Також зазначила, що вона винаймає житло і має всі умови для проживання дітей. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області 12.06.2017 (а.с. 6), позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] . Відомості про батька дитини [PERSON] вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 119). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 09.01.2020, позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Батьком дитини є [PERSON] . Відомості про батька дитини [PERSON] вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 118). Згідно копій наказів Служби у справах дітей Тульчинської міської ради № 01-06-44 та № 01-06-42 від 03.06.2022 (а.с. 127, 128) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті з 03.06.2022 на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до акту Служби у справах дітей Тульчинської міської ради від 06.05.2022 обстеження умов проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 125), житло за даною адресою належало [PERSON] , який [INFO] помер. Житлово-побутові умови не відповідають санітарно - гігієнічним нормам. У даному будинку, окрім відповідача [PERSON] , проживають також [PERSON] , [INFO] , діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] . Комісією встановлено, що при відвідуванні діти мали неохайний зовнішній вигляд. За показами свідків мати дітей часто залишає їх з прабабусею. Також діти тривалий час знаходились у бабусі [PERSON] у місті Ладижин. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2022 (а.с. 108) підтверджується, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] . Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 15.04.2021 № 79 (а.с. 8), інформація про доходи позивача [PERSON] відсутня. Відповідно до довідки Вінницького обласного центру зайнятості Ладижинської міської філії Вінницького обласного центру зайнятості від 13.04.2021 № 92 (а.с. 9), позивач [PERSON] на обліку в якості безробітньої не перебуває. Згідно індивідуальних відомостей з Пенсійного фонду України про застраховану особу (а.с. 10) [PERSON] отримує пенсію починаючи з 2006 року. Згідно акту обстеження умов проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109), комісією встановлено, що з нею за даною адресою проживає син [PERSON] , [INFO] . Санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний. Сім`я винаймає дане житло, загальна площа якого становить 19 кв.м. Приміщення складається з однієї кімнати, туалету та коридору. Дохід сім`ї складається із заробітної плати [PERSON] , яка становить приблизно від 11000 грн. до 15000 грн. Позивач [PERSON] працює в Філії "Переробний комплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика" підсобним робітником з 25.10.2021, що підтверджується довідкою даного підприємства № 217 від 15.06.2022, її дохід за період з жовтня 2021 року по березень 2022 року склав 45584,32 грн. (а.с. 113), за період з березеня 2022 року по травень 2022 року - 33139,22 грн. (а.с. 111), характеризується позитивно (а.с. 112). Також позивач [PERSON] на диспансерному обліку КП Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ладжинської міської ради не перебуває, що підтверджується довідкою даної установи від 10.06.2022 (а.с. 115), за допомогою у наркологічний та психіатричний кабінети не зверталася (а.с. 116, 117). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради № 28 від 17.02.2021 (а.с. 4), визнано доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тульчинської міської ради № 28 від 17.02.2021 (а.с. 14) вирішено надати до Тульчинського районного суду Вінницької області висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та призначення опіки над ними в особі [PERSON] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , а тому існують підстави для позбавлення її батьківських прав щодо дітей. В свою чергу, належним чином повідомлена відповідач не надала суду жодного доказу на спростування позиції позивача. Питання щодо встановлення опіки над дітьми регулюється ст. 243 СК України. Нормами ст. 243 СК України передбачено можливість встановлення опіки над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що позивач, будучи бабою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виявляє бажання бути опікуном дітей, протипоказань щодо цього не має, житлові та матеріальні умови дозволяють їй виконувати опікунські обов`язки, а тому, за наведених обставин, суд вважає, що є усі підстави для призначення її опікуном дітей. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визначаючи розмір аліментів, суд враховуєінтереси дітей, матеріальне становище відповідача, відсутність стабільного заробітку (доходу), а також відсутність протипоказань щодо працевлаштування, а тому вважає правильним стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 07.06.2021. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. та відшкодуванню позивачу понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved