Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Суржок О. М., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Селидівського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2010 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При народженні [PERSON] вони у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому при народженні дитини запис про батька здійснений з її слів на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] ставиться до [PERSON] як до свого сина. До того ж, позивачу відомо, що раніше [PERSON] звертався до органів реєстрації актів цивільного стану із заявами про визнання батьківства, однак в задоволенні першої заяви відповідача [PERSON] було відмовлено, а друга заява була залишена органом реєстрації актів цивільного стану без розгляду. 10 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем [PERSON] відбулась сварка, в ході якої останній заперечив факт батьківства [PERSON] , тому позивачка змушена звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , а також зобов`язати Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) внести зміни у актовий запис про народження [PERSON] , зазначивши його батьком [PERSON] . Ухвалою Селидівського міського сулу Донецької області від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2021 року у справі призначено судово-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Представник відповідача- Селидівського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, надав до суду лист, в якому просить розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2017 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. У відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В судовому засіданні сторонами не оспорювалося, що запис про батька дитини здійснений органом державної реєстрації актів цивільного стану зі слів матері. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у зазначеній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved