Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

22 грудня 2018 року КС «Союз-Дніпро» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, просять стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2123/16 від 30 серпня 2016 року, укладеного між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] , у розмірі 82\~851,09 грн., з яких: 28\~530,71 грн. залишок по кредиту, 54\~320,38 грн. проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, а також просить стягнути з відповідачів судові витрати у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2123/16, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38 340,00 грн., строком на 30 місяців, починаючи з 30 серпня 2016 року по 28 лютого 2019 року, а останній зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов вказаного кредитного договору [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості та процентів за користування кредитом. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав всі умови підписаного договору, надавши [PERSON] кредит у вищезазначеному розмірі, однак позичальник, в порушення умов договору, належним чином взятих на себе зобов`язань не виконував, щомісячні платежі здійснював не вчасно, порушував графік повернення кредиту. Таким чином, станом на 30 листопада 2018 року заборгованість за кредитом складає 28\~530,71 грн., а заборгованість за процентами складає 54\~320,38 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , був укладений договір поруки № 2123/16 від 30 серпня 2016 року, відповідно до умов якого останні взяли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням позичальника [PERSON] , визначених кредитним договором. У зв`язку з чим, вищезазначену суму заборгованості позивач просить стягнути солідарно з відповідача [PERSON] , а також відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є поручителями за вказаним вище кредитним договором, а також покласти на відповідачів судові витрати. 04 грудня 2020 року від відповідачів за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , надійшла зустрічна позовна заява до Кредитної спілки «Союз-Дніпро», треті особи Перещепинська філія Кредитної спілки «Союз-Дніпро», [PERSON] , в якому вони просять суд: - визнати договір поруки № 2123/16, укладений 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою Союз-Дніпро, в особі директора Перещепинської філії Кредитної спілки Союз-Дніпро Сич Наталії Олексіївни, яка діяла на підставі Довіреності № 009/16 від 04.01.16 р. та Положення про Перещепинську філію, та поручителями: [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , припиненим; - визнати договір поруки № 2123/16, укладений 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою Союз-Дніпро, в особі директора Перещепинської філії Кредитної спілки Союз-Дніпро Сич Наталії Олексіївни, яка діяла на підставі Довіреності № 009/16 від 04.01.16 р. та Положення про Перещепинську філію, та поручителями: [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , - недійсним. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] зазначають, що за наявності основного договору та двох договорів поруки, умовами яких не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, суд не вправі задовольняти позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості. Так як між поручителями укладено два договори поруки на виконання одного й того самого зобов`язання, то у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Вважають, що якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, а отже беручи до уваги той факт, шо боржник неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором з 30 вересня 2017 року, то передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до [PERSON] , [PERSON] , як поручителів, про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, а тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Крім того, звернувшись до суду з вимогою про повне погашення заборгованості, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, що тягне за собою застосування строку, вказаного вище. В свою чергу, кредитор звернувся до суду у строк, що перевищує шестимісячний, і на думку [PERSON] , [PERSON] , це є підставою для визнання договору поруки припиненим. Також позивачі за зустрічним позовом зазначають, що договір поруки № 2123/16 від 30 серпня 2016 року був укладений під впливом обману, та з умислом зі сторони Кредитної спілки «Союз-Дніпро», так як [PERSON] ніколи не був членом кредитної спілки Союз-Дніпро, адже не подавав письмову заяву про прийняття до кредитної спілки, не сплачував вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, членський квиток не отримував, рішення загальних зборів членів спілки чи рішення правління кредитної спілки про прийняття, [PERSON] до членів спілки не існує, кредитна справа не заводилась, рішення правління (наказ) чи рішення кредитного комітету про видачу кредиту не було, оскільки, зі слів [PERSON] , він з таким рішенням не ознайомлювався. Також, станом на 30 серпня 2016 року Кредитна спілка Союз-Дніпро не мала відповідної ліцензії на здійснення кредитування, а отже не була фінансовою установою, яка має право надавати фінансові послуги. Вказані факти, на думку позивачів за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , говорять про недійсність договору поруки. 04 грудня 2020 року від відповідачів за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , надійшла зустрічна позовна заява до Кредитної спілки «Союз-Дніпро», треті особи Перещепинська філія Кредитної спілки «Союз-Дніпро», [PERSON] , в якому вони просять суд: - визнати договір поруки № 2123/16, укладений 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою Союз-Дніпро, в особі директора Перещепинської філії Кредитної спілки Союз-Дніпро Сич Наталії Олексіївни, яка діяла на підставі Довіреності № 009/16 від 04.01.16 р. та Положення про Перещепинську філію, та поручителями: [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , - припиненим. - визнати договір поруки № 2123/16, укладений 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою Союз-Дніпро, в особі директора Перещепинської філії Кредитної спілки Союз-Дніпро Сич Наталії Олексіївни, яка діяла на підставі Довіреності № 009/16 від 04.01.16 р. та Положення про Перещепинську філію, та поручителями: [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , - недійсним. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] зазначають, що за наявності основного договору та двох договорів поруки, умовами яких не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, суд не вправі задовольняти позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості. Так як між поручителями укладено два договори поруки на виконання одного й того самого зобов`язання, то у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Вважають, що якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, а отже беручи до уваги той факт, шо боржник неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором з 30 вересня 2017 року, то передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, строк пред`явлення кредитором вимог до [PERSON] , [PERSON] , як поручителів, про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, а тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Крім того, звернувшись до суду з вимогою про повне погашення заборгованості, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, що тягне за собою застосування строку, вказаного вище. В свою чергу, кредитор звернувся до суду у строк, що перевищує шестимісячний, і на думку [PERSON] та [PERSON] , це є підставою для визнання договору поруки припиненим. Також позивачі за зустрічним позовом зазначають, що договір поруки № 2123/16 від 30 серпня 2016 року був укладений під впливом обману, та з умислом зі сторони Кредитної спілки «Союз-Дніпро», так як [PERSON] ніколи не був членом кредитної спілки Союз-Дніпро, адже не подавав письмову заяву про прийняття до кредитної спілки, не сплачував вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, членський квиток не отримував, рішення загальних зборів членів спілки чи рішення правління кредитної спілки про прийняття, [PERSON] до членів спілки не існує, кредитна справа не заводилась, рішення правління (наказ) чи рішення кредитного комітету про видачу кредиту не було, оскільки, зі слів [PERSON] , він з таким рішенням не ознайомлювався. Також, станом на 30 серпня 2016 року Кредитна спілка Союз-Дніпро не мала відповідної ліцензії на здійснення кредитування, а отже не була фінансовою установою, яка має право надавати фінансові послуги. Вказані факти, на думку позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] , говорять про недійсність договору поруки. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року відкрите загальне позовне провадження по справі за позовом КС «Союз-Дніпро». Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року, за клопотаннями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року витребувано у Кредитної спілки «Союз-Дніпро» оригінал договору поруки № 2123/16 від 30 серпня 2016 року. Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження позовну заяву Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Кредитної спілки «Союз-Дніпро», треті особи Перещепинська філія Кредитної спілки «Союз-Дніпро», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, визнання договору поруки недійним, та позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Кредитної спілки «Союз-Дніпро», треті особи Перещепинська філія Кредитної спілки «Союз-Дніпро», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, визнання договору поруки недійним. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом просив позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» за первісним позовом задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за зустрічними позовами, - відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідач з первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до поручителів, - відмовити, задовольнити позовні вимоги її довірителів за зустрічним позовом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши підстави первісного та зустрічного позовів, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом досліджений кредитний договір № 2123/16 від 30 серпня 2016 року, укладений між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] , відповідно до якого останньому надано кредитні кошти у розмірі 38\~340,00 грн., строком на 30 місяців, починаючи з 30 серпня 2016 року по 28 лютого 2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно з графіком оплати. Суду надано копію видаткового касового ордеру № 882 від 30 серпня 2016 року, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 38\~340,00 грн. за кредитним договором № 2123/16 від 30 серпня 2016 року. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем за первісним позовом, станом на 30 листопада 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 82 851,09 грн., з яких 28 530,71 грн. залишок по кредиту, 54 320,38 грн. проценти за користування кредитом. Правовідносини, що виникли між кредитором та боржником [PERSON] , врегульовані наступними нормами закону. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем за первісним позовом по справі [PERSON] суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові, щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, у суду не виникає сумніву щодо обґрунтованості позовних вимог КС «Союз-Дніпро», пред`явлених до боржника [PERSON] , а тому позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 2123/16 від 30 серпня 2016 року у розмірі 82\~851,09 грн. (вісімдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят одна гривня 09 копійок), з яких 28 530,71 грн. залишок по кредиту, 54 320,38 грн. проценти за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо солідарного обов`язку боржника та поручителів на виконання основного зобов`язання, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до договору поруки № 2123/16 від 30 серпня 2016 року, укладеного між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», [PERSON] , та поручителями [PERSON] та [PERSON] , останні прийняли на себе зобов`язання відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] за кредитним договором № 2123/16 від 30 серпня 2016 року. Також судом досліджений договір поруки № 2123/16 від 30 серпня 2016 року, укладений між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», [PERSON] , та поручителями [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого останні прийняли на себе зобов`язання відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] за кредитним договором № 2123/16 від 30 серпня 2016 року. Згідно з наданим розрахунком заборгованості [PERSON] , як позичальник, перестав виконувати свої зобов`язання за договором 30 вересня 2017 року. В той же час, позивачем надані копії вимог про погашення заборгованості за кредитом № 956/18, 957/18, 958/18, 959/18, 960/18, 961/18 від 04 травня 2018 року, відповідно до яких Кредитна спілка «Союз-Дніпро» вимагала сплатити заборгованість за кредитним договором, в тому числі з поручителів за договорами поруки. Окрім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Спірні правовідносини урегульовані ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник\~зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Частинами першою, другою статті 553\~ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частин першої, другої статті 554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Частиною четвертою статті 559\~ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати в період з 20 по 30 число кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів, починається перебіг строку для пред`явлення вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Якщо банк пред`явить вимоги до поручителя пізніше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем пропущено встановлений шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до поручителів, враховуючи дату несплати щомісячного платежу (30 вересня 2017 року) та дату звернення з вимогою про погашення заборгованості (04 травня 2018 року), різниця між якими понад 6 місяців. За таких обставин, договір поруки № 2123/16, укладений 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та поручителями [PERSON] , [PERSON] , позичальником [PERSON] , та договір поруки № 2123/16, укладений 30 серпня 2016 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та поручителями [PERSON] , [PERSON] , позичальником [PERSON] , - вважаються припиненими. Вирішуючи позов поручителів в частині визнання договорів поруки недійсними, суд керується наступними нормами закону, а саме. В силу 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, цією статтею встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У разі, якщо при укладенні договору не було додержано вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Судом встановлено, що позивачі за зустрічними позовами ознайомилися зі змістом договорів поруки, підписали його, а отже, сторонами в належній формі було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем, а відтак, волевиявлення позивачів за зустрічним позовом було вільним та відповідало їх волі на момент укладення. Тому, твердження позивачів за зустрічними позовами щодо недійсності укладеного договору, на думку суду, є хибними та такими, що повністю спростовуються узгодженими між сторонами умовами спірного договору, доказів зворотному суду надано не було. Крім того, позивачі за зустрічним на момент укладення договору не заявляли додаткових вимог щодо умов спірного договору, як і не зверталися, впродовж дії договору поруки за роз`ясненням положень, які були їм не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов договору, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору. З роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів недійсності укладених договорів поруки, а тому позов в цій частині не обґрунтований та задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро» належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (а.с.1). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial