Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

30.07.2021 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай), розташована в адміністративних межах Коржівського старостинського округу №286 площею 0,7385 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До нотаріальної контори позивач не зверталась, проживала з батьком на день його смерті, здійснювала управління спадковим майном. Тому позивач фактично спадщину прийняла, але не оформила її у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 19.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 27.04.2022 Баришівська районна державна нотаріальна контора надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. 03.05.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника відповідача. Також, 24.06.2022 від позивача та представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24 квітня 1996 року (а.с. 9). Після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджеється свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 28.06.1975 (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.07.2001 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 22.04.2022 (а.с. 37). За життя спадкодавцю належала земельна частка (пай), розташована в адміністративних межах Коржівського старостинського округу №286 площею 0,7385 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний факт підтверджується: -Довідкою відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.06.2021 (а.с. 11); -Довідкою виконавчого комітету Баришівської селищної ради №265 від 24.06.2020 (а.с. 13). Позивач проживала разом зі спадкодавцем без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №424 від 17.06.2021 виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради (а.с. 14). У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті померлий [PERSON] не вчиняв, спадкоємцем його майна за законом є його дочка [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Outcome: approved