Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно. Позовна заява обгрунтована наступним. [INFO] помер [PERSON] . Позивачка [PERSON] доводиться онукою [PERSON] . За життя [PERSON] , на випадок своєї смерті, залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів своїй онуці [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Окрім того, на день смерті [PERSON] разом із ним проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] .. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , однак від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася. Будь яких інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Мати позивачки [PERSON] [PERSON] , яка є дочкою позивачки [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняла позивачка [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. 23.03.2021 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори позивачці [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами 0520683300:01:001:0012 і 0520683306:03:002:0205 та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачкою [PERSON] .. Окрім вказаних земельних ділянок спадкодавцю [PERSON] також належало й інше майно. 13.01.1989 виконавчим комітетом Майданської сільської ради на підставі рішення №128 від 19.05.1988 видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] .. Вказане домоволодіння зареєстроване в КП «ВООБТІ» 13.01.1989 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] .. Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №753475, виданого Майданською сільською радою 09.09.2009 на підставі рішення Майданської сільської ради від 30.01.2009 15 сесї 5 скликання, спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тобто, на земельній ділянці розташований вищевказаний житловий будинок, який належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] .. З метою реалізації спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса щодо вирішення питання по оформленню права на спадкове майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку. Проте, постановою нотаріуса від 13.10.2021 позивачці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на вказане нерухоме майно, оскільки житловий \~ \~ \~ \~ будинок відноситься до категорії колгоспного двору, а свідоцтво про право особистої власності не є документом, що свідчить про перебування майна у власності спадкодавця, адже згідно ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Разом із тим, не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що під будиноком, оскільки згідно ст. 120 ЗК України та ст. 1225 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що під будинком може порушити права осіб, які мають право на частину будинку, як члени колгоспного двору, в частині переходу до них права власності на земельну ділянку в розмірі, яка відповідає їх частці у будинку згідно вказаних норм закону. За викладених обставин вирішити питання щодо спадкування майна спадкодавця [PERSON] в позасудовому порядку неможливо. Факт того, що спадкодавець [PERSON] та позивачі були членами колгоспного двору домоволодіння по [ADDRESS] , які станом на 15.04.1991 не втратили право на майно двору і відповідно набули право власності в рівних частках кожний доводиться свідоцтвом №76 про право власності на вказане домоволодіння, виписками з погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 216-2020, довідкою відповідача від 21.04.2021. Таким чином, беззаперечно, члени колгоспного двору набули право власності на майно колгоспного двору, частка кожного члена, в тому числі і спадкодавця складала по 1/3 частці у спільній сумісній власності на колгоспний двір, однак визначені вони не були. Враховуючи, що частка кожного члена колгоспного двору, в тому числі і спадкодавця [PERSON] , складала по 1/3 частці у спільній сумісній власності на вказаний житловий будинок, то, відповідно, право на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, яка розташована під будинком, відповідно визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на житловий будинок. Таким чином позивачка [PERSON] має право на 1/3 частку вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, яка є пропорційною частці спадкодавця [PERSON] у вказаному вище будинку, як члена колгоспного двору. Враховуючи, що у нотаріуса немає підстав для самостійного визначення частки членів колгоспного двору у праві спільної сумісної власності, а тим більше, встановлювати коло членів колгоспного двору, осіб які набули, не втратили право на майно колгоспного двору. Враховуючи, що у позивачки [PERSON] є перешкоди в оформленні спадкових прав у позасудовому порядку щодо вказаного будинку та земельної ділянки, право на які у відповідних частках за життя набув спадкодавець [PERSON] , то у даному випадку є необхідність для захисту її права шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку вказаного будинку та на 1/3 частку вказаної земельної ділянки. Як зазначалося вище, членами колгоспного двору, окрім спадкодавця, є також позивачка [PERSON] .. Разом із тим, незважаючи на те, що позивачі набули право власності на майно колгоспного двору будинок, як його члени по 1/3 частці у спільній сумісній власності, а також, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України, по 1/3 частці на земельну ділянку, що розташована під будинком, яка є пропорційною частці члена колгоспного двору у вказаному будинку, здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно на вказані частки не в змозі, оскільки документ, який в розумінні чинного законодавства є підставою для державної реєстрації прав на будинок, відсутній. Враховуючи, що майно колгоспного двору є спільною сумісною власністю його членів, однак частки його членів не визначені, державний реєстратор не вправі самостійно визначити частки членів колгоспного двору у праві спільної сумісної власності, а тим більше встановлювати коло членів колгоспного двору, осіб які набули або втратили право на майно колгоспного двору. І вказані обставини були підставою для відмови позивачам у реєстрації права власності на нерухоме майно. З огляду на вищевикладене просять: визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки, з якої 1/3 на житловий будинок, як частка члена колгоспного двору та 1/3 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , житлового будинку (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки, з якої 1/3 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та 1/3 частка [PERSON] як співвласника житлового будинку, в [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що в [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , як члена колгоспного двору; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки, як співвласника житлового будинку, що в [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що в [ADDRESS] . Судові витрати пов`язані із розглядом справи позивачі просять покласти на них (а.с. 2-9). Ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву [PERSON] та [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 61). Ухвалою суду від 19.11.2021 позовну заяву [PERSON] та [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивачів витребувано із Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , із КП «ВООБТІ» матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 64). Ухвалою суду від 21.01.2022 відмовлено у затвердженні мирової угоди між сторонам у справі (а.с. 113-114). Ухвалою суду від 09.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 121). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Мельник Ю.М. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивачів подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність (а.с. 129). Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Сільський голова В.Романюк надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника сільської ради, позов [PERSON] та [PERSON] визнає (а.с. 128). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до копії паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 09.11.1975 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження (а.с. 15) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] 01.06.1956 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 19). З копії заповіту від 12.04.2006 вбачається [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів своїй онуці [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 13.01.1989, виданого виконавчим комітетом Майданської сільської ради (а.с. 22) ціле домоволодіння в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано в КП «ВООБТІ» за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] .. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 21.04.2021 (а.с. 24-28) розташоване на земельній ділянці за цією ж адресою та складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 60,8 кв.м, житловою площею 35,2 кв.м., прибудови літ «а», літньої кухні, сараю літ. «Б», сараю літ. «В», погрібу літ. «п/В», убиральні літ. «Г», гаража літ. «Д», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, криниці №4. Відповідно до копії Державного акту Серії ЯЖ №753475 (а.с. 29) [PERSON] на підставі рішення Майданської сільської ради від 30.01.2009 15 сесії 5 скликання є власником земельної ділянки площею 0,2500 га по [ADDRESS] , цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204. Вказане також підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.10.2021 (а.с. 30). Відповідно до копії довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №2600/08-04 від 17.07.2020 (а.с. 32) на день смерті [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , - дружина, та [PERSON] , [INFO] , - онука. Згідно копій довідок Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №76 від 01.04.2021 (а.с. 34), №77 від 01.04.2021 (а.с. 36), №78 від 01.04.2021 (а.с. 38), №79 від 01.04.2021 (а.с. 40), №80 від 01.04.2021 (а.с. 42), №86 від 21.04.2021 (а.с. 44, 46, 47), та витягів з погосподарських книг (а.с. 33, 35, 37, 39, 41, 43, 45) в погосподарський книзі №4 за 1986-1990роки, в погосподарській книзі №7 за 1991-1995 роки, в погосподарській книзі №4 за 1996-2000 роки, в погосподарській книзі №5 за 2001-2005 роки, в погосподарській книзі №9 за 2006-2010 роки, в погосподарській книзі №5 за 2011-2015 роки, в погосподарській книзі №5 за 216-2020 роки, в погосподарській книзі №5 за 2021-2025 роки зроблено записи: Головою двору по [ADDRESS] вказаний [PERSON] , а також вказані його дружина [PERSON] та його онука [PERSON] , а з 2011 року головою двору вказана [PERSON] , оскільки [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копій звітів про оцінку житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с. 52, 53) вартість житлового будинку станом 26.04.2021 становить 73385,00 грн., вартість земельної ділянки станом на 26.04.2021 становить 73400 грн. З копії спадкової справи №301/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 71-95) вбачається, що позивачка [PERSON] 19.05.2011 звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] свого діда [PERSON] .. Позивачка [PERSON] 21.05.2011подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву, в якій вона відмовляється від обов`язкової частки в спадщині після смерті чоловіка [PERSON] .. 23.03.2021 позивачка [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1977 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0205 по [ADDRESS] , цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та на земельну ділянку площею 2,6700 га, кадастровий номер 0520683300:01:001:0012, що розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали спадкодавцю [PERSON] .. Постановою державного нотаріуса Вінницького районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. №1674/02-31 від 13.10.2021 позивачці [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, розташовану під вказаним будиноком. Підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом слугувало те, що подане свідоцтво №76 про право особистої власності на домоволодіння на ім`я [PERSON] зазначено, що жилий будинок за вказаною адресою належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] .. На момент видачі зазначеного свідоцтва діяв ЦК УРСР в ред. 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо. В силу вказаних обставин також не може бути видано і свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку під вказаним житловим будинком (а.с. 31). Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Вінницької районної державної нотаріальної контори. До складу спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтва №76 про право особистої власності на домоволодіння від 13.01.1989. Також до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою. Також до складу спадкового майно входять дві земельні ділянки: цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області з кадастровим номером 0520683300:01:001:0012, площею 2,6700 га, та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 0520683306:03:002:0205, площею 0,1977 га. На зазначені земельні ділянки позивачкою [PERSON] отримано свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] .. При зверненні до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] , позивачці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що вищезазначений житловий будинок належить до групи колгоспного двору, головою якого є спадкодавець [PERSON] , тобто позивачка [PERSON] не може у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] .. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту. Оцінюючи вищеперераховані\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених\~обставин випливає,\~що між\~сторонами виникли\~правовідносини спадкування\~за заповітом,\~що регулюються\~Цивільним Кодексом України в ред. 1963 року, Законом України «Про власність», Цивільним Кодексом\~України та Земельними кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 [PERSON] , його дружині [PERSON] та їх онуці [PERSON] на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Дружина [PERSON] [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву, відповідно до якої відмовляється від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] . Отже, [PERSON] ,\~його дружині\~ [PERSON] та\~їх онуці\~ [PERSON] в рівних частках (по 1/3 кожному) належав житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Таким чином, в силу приписів ст. 120 ЗК України, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520683306:03:002:0204, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по [ADDRESS] , в частках по 1/3 кожному. Згідно змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачами, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права власності на частки на житловий будинок та земельну ділянку за позивачами, що належить померлому [PERSON] .. Понесені позивачами судові витрати, за їх заявою, слід залишити за позивачами. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 22, 25, 116, 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved