Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, зазначивши, що з 21 квітня 2007 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 26 квітня 2017 року розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . З серпня 2020 року відповідач почала уникати будь-яких контактів з позивачем, на його прохання щодо зустрічі з донькою відповідала відмовою, посилаючись на хворобу дитини. Від отримання від позивача матеріальної допомоги відмовлялась. Потім змінила свій та доньки телефонні номери, які позивачу не відомі. За адресою проживання відповідача та доньки вони відсутні, від сусідів позивачу стало відомо, що вони переїхали жити в інше місце. За таких обставин, вважає, що має всі підстави просити суд усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини та визначити спосіб його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а саме: побачення щосуботи з 09.00 до 20.00 годин без присутності матері та обмеження місця проведення зустрічі; ночівля на свято Новий рік (з 15:00 31.12 по 15:00 01.01.) або Різдво (з 15:00 06.01. по 15:00 07.01) та День Святого Миколая 19.12. з 17:00 по 21:00 щороку; щороку з 17:00 до 21:00 - 02.03., 15.03, 27.06, 08.12 (дні народження родичів); один тиждень влітку на оздоровлення та відпочинок. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Представником відповідача 26.11.2021 року подано відзив на позов, в якому вона зазначила, що з 2020 року спілкування позивача з дитиною перервалось, позивач перестав ініціювати зустрічі з донькою, з того часу позивач лише періодично телефонує на номер телефону відповідача. Під час цих телефонних розмов вона намагається передати слухавку донці, однак донька категорично не бажає спілкуватись з батьком як особисто так і по телефону, про що повідомляє йому по гучному зв`язку. Вона ніколи не чинила перешкод у побаченні батька з [PERSON] , донька сама відмовляється від таких зустрічей з невідомих відповідачу причин. На теперішній час донька досягла віку, коли вона має можливість сама визначати кількість та регулярність своїх зустрічей з батьком, однак не бажає таких побачень про що особисто неодноразово повідомляла позивача. Відповідач не зобов`язана здійснювати психологічний тиск на дитину та примушувати її до дій, яких вона не бажає. Відповідач ніколи не вчиняла будь яких дій для формування у дитини негативного ставлення до батька, він сам будував та продовжує будувати свої особисті відносини з дитиною. Відповідач усвідомлює, що зустрічі з донькою мають як для позивача так і для дитини важливе значення та необхідні з метою ідентифікації родинного походження неповнолітньої особи. Крім того зазначила, що графік зустрічей/, запропонований позивачем не відповідає режиму дня дитини, її укладу та графіку занять. Просила суд визначити наступний графік побачень з донькою: кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 до 12.00 з урахуванням стану здоров`я та бажання доньки, з можливістю самостійного визначення батьком та дитиною місць відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку. Позивач та його представник у судовому засіданні 14.02.2022 року позов підтримали у повному обсязі. До судового засідання 09.06.2022 року позивач та його представник не з`явилися, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач та її представник у судовому засіданні 14.02.2022 року проти позову заперечували, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Представник Органу опіки та піклування в особі Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради до судового засідання не з`явився, надав письмовий висновок, в якому зазначив, що комісія вважає за доцільним встановити порядок побачень батькові [PERSON] з дитиною: кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10.00 суботи до 18.00 неділі з ночівлею. Допитана в судовому засіданні14.02.2022 року дитина [PERSON] , [INFO] , пояснила, що не заперечує проти зустрічей з батьком, має бажання проводити з ним час. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 21 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Як визначено ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.11 Закону України Про охорону дитинства , батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. За змістом ч.6 ст.7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.150 СК України). В силу ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як передбачено ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями ст.159 СК України визначено: якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою. Враховуючи вище викладене суд вважає за доцільне усунути позивачу перешкоди в спілкуванні з донькою та її вихованні шляхом визначення днів побачень кожну суботу місяця у період часу з 09:00 години по 20:00 години без присутності матері, надати позивачу можливість спільного відпочинку з донькою щорічно раз на рік тривалістю 7 календарних днів влітку без присутності матері та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні доньки. Саме такий час суд вважає на теперішній час за доцільне встановити з урахуванням інтересів малолітньої дитини та сторін по справі. В іншій частині позову суд вважає відмовити, оскільки побачення з донькою у свята, не є необхідністю та може привести до дискомфорту та порушенні звичайного укладу життя дитини. Крім того, суд вважає за недоцільне визначати порядок участі батька у вихованні дитини, запропонований органом опіки та піклування, з огляду на суттєве зменшення часу спілкування батька з донькою та можливість ночівлі у батька, що не просить сам позивач та може привести до певного дискомфорту у побуті дитини. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 908 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial