Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У січні 2021 року позивач ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0861840501/Т/972117 у розмірі 30917,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 16.07.2013 між [PERSON] та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір №169288, відповідно до умов якого останній отримав у кредит кошти в розмірі 20\~000,00 грн. з кінцевим строком повернення до 15.07.2016, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних. 23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2, згідно з яким ПАТ «АКТАБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги за договором №0861840501/Т/972117. З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання умов кредитного договору, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» вимушено звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєсєда Г.В. від 03.02.2021 цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 14.06.2021 прийнято справу, відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було\~встановлено місцезнаходження\~відповідача.\~На його\~адресу судом\~було направлено\~копію ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~копію позову\~разом з\~доданими матеріалами,\~а також\~запропоновано відповідачу\~подати заперечення\~проти розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~провадження та\~відзив на\~позовну заяву.\~Будь-яких\~заяв,\~клопотань,\~відзиву від\~ [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. 16.07.2013 між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0861840501/Т/972117, відповідно до умов якого останній отримав у кредит кошти в розмірі 20\~000,00 грн. з кінцевим строком повернення до 15.07.2016, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних. 23.03.2018 між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2, згідно з яким ПАТ «АКТАБАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги за договором №0861840501/Т/972117. Відповідно до розрахунку заборгованості, бог [PERSON] становить 30\~918,00 грн. та складається з: 14\~445,00 грн. заборгованість за основним боргом; 2,00 грн. заборгованість за процентами; 13\~621,00 грн. заборгованість за комісією; 2 850,00 грн. штрафи, пеня. За змістом\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Тобто відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого первісний кредитор передає свої права новому кредитору. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов`язання, тобто сукупність прав та обов`язків його сторін, залишається незмінним. З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, враховуючи легітимність договору про відступлення прав вимоги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за основним боргом) та заборгованість за процентами. Що ж до вимог про стягнення заборгованості за комісією, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положеннями абзацу 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга, це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19. Як вбачається\~з кредитного\~договору позичальнику\~фактично було\~встановлено плату\~за супроводження\~кредиту і вказана плата не залежить від потреби позичальника: тобто позичальник взагалі може не звертатися до Банку за отриманням такої інформації, однак повинен платити за таку ненадану послугу, оскільки плата за неї є складовою частиною платежу. Відтак, оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які повинні надаватися безоплатно, то заборгованість за комісією не підлягає стягненню. Також, така складова заборгованості як штрафи та пені не підлягає стягненню, оскільки позовна заява не містить обґрунтування їх нарахування та наданий розрахунок не містить розмежування суми, тобто, яка сума є пенею, а яка штрафом, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у правильності їх нарахування. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 966,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial