Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

В березні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог від 21.05.2022, до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області та до [PERSON] про встановлення факту, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Підтвердженням того, що [PERSON] є сином [PERSON] є рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.08.2018. Після смерті матері залишилось спадкове майно, в тому числі, права на земельну частку (пай) розміром 2,26 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Чкалова» в с. Торканівка. Гайсинського (Тростянецького) району Вінницької області. Право на земельну частку (пай) покійна мати позивача успадкувала після смерті його бабусі, тобто своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). Право на земельну частку (пай) належало [PERSON] на підставі сертифікату серії ВН №011813 від 30.05.1996. Факт прийняття спадщини мамою позивача [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] підтверджується довідкою за №75 від 01.03.2021, яка видана Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області. Для прийняття спадщини після смерті матері позивач відповідно до ст. ст. 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України звернувся до Лиманської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але позивачу звернули увагу на відсутність відомостей родинних відносин між матір`ю позивача [PERSON] та бабусею [PERSON] . Враховуючи, що позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але йому було відмовлено з наданням правового обґрунтування, він змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області належним чином завірені копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в підготовче засідання не з`явилася, однак подав заяву про підтримання позовних вимог та просив справу розглядати у його відсутність (а.с.101). Відповідач - Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької свого в підготовче засідання не з`явився, однак від представника надійшов лист, зі змісту, якого випливає, що ознайомившись із позовною заявою та ухвалою про відкриття провадження у справі, Ободівська сільська рада не заперечує проти встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом та просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с. 96). Відповідач - [PERSON] , в підготовче засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та у зв`язку з хворобою просить справу розглянути за його відсутності (а.с. 103). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . У графі мати вказано особу на ім`я [PERSON] , у графі батько - [PERSON] (а.с. 65, зворот). Відповідно до копії рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.08.2018 (справа №504/1444/10, провадження №2-0/504/193/18 встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 7-8). Зі змісту зазначеного рішення, зокрема, випливає, що на час народження [PERSON] , його батьки шлюб не зареєстрували, тому в свідоцтві про народження було вказано дівоче прізвище матері « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Торканівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області 09.09.2022 (а.с. 13). Покійна [PERSON] (мати позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] ) успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ВН №011813 від 30.05.1996 (а.с. 11). Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] підтверджується довідкою за №75 від 01.03.2021, яка видана Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області (а.с. 15). Не заперечує факту родинного зв`язку позивача з бабусею [PERSON] і його рідний брат, відповідач [PERSON] , який відмовився від спадщини після смерті матері [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 22.10.2007, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). З копії спадкової справи №403/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.59 - 92) встановлено, що після смерті матері [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі, права на земельну частку (пай) розміром 2,26 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Чкалова» в с. Торканівка. Гайсинського (Тростянецького) району Вінницької області (а.с. 91). Державний нотаріус Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області повідомив [PERSON] про те, що [PERSON] за життя не залишила заповіт на користь [PERSON] , надати документи, які б підтверджували родинні відносини [PERSON] з [PERSON] не можна. У зв`язку з цим, немає можливості у подальшому оформити спадкові права майна [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 9-10). Щодо вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється бабою позивачу, по лінії матері, [PERSON] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту. Щодо вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії спадкової справи №403/2017 заведеної щодо майна померлої [PERSON] , випливає, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері і частину оформив, отримавши 17.10.2018 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а. с. 84). Зі змісту заяви від 06.07.2012 встановлено, що [PERSON] , син покійної [PERSON] , заявив, що спадщину в установлені законом строки він не прийняв та на неї не претендує (а.с. 62). Отже, суд вважає доведеним, що позивач єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, 20.08.2021 державним нотаріусом Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю родинних відносин [PERSON] з [PERSON] (а.с. 91-92). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в нотаріальному порядку [PERSON] не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право на земельну частку (пай), оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач підтримує їх, відповідачі не заперечують щодо задоволення позовних вимог, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. Позивачем не заявлялася вимога щодо судових витрат, а тому на переконання суду такі витрати варто залишити за позивачем. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved