Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач мотивував свої вимоги тим, що він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого надав у борг йому кошти у сумі 6000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти до 21.06.2018, що підтверджується розпискою з наявним підписом відповідача. Відповідач у строк, вказаний у розписці, не виконав своє зобов`язання перед позивачем, кошти позивачу не повернув. Таким чином, відповідач, не віддаючи позивачу грошові кошти, незаконно володіє ними. Бажаючи врегулювати питання мирним шляхом, позивач неодноразово звертався до відповідача, щоб вирішити ситуацію без суду, але відповідач відмовляється повертати грошові кошти. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача борг у сумі 6000 доларів США, що еквівалентно 166500\~грн, три проценти річних від простроченої суми 514,85 доларів США, що еквівалентно 14287 грн. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримують, просять розглянути справу за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують. Уточнили, що просять стягнути з відповідача борг у тій валюті, у якій він його отримував - у доларах США без зазначення еквівалента у гривні. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав. 23.06.2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до даних боргової розписки від 21.12.2017 [PERSON] , [INFO] , проживаючий по [ADDRESS] , позичив у [PERSON] 21.12.2017 суму у розмірі 6000 доларів США на термін 6 місяців та зобов`язався повернути вказану суму до 21.06.2018. Розписка містить дату її написання - 21.12.2017 та підпис відповідача. Представником позивача було надано оригінал вказаної розписки. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047\~ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц, де Верховний Суд зазначив таке. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Таким чином, дослідивши боргову розписку [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] було отримано кошти у борг, зміст розписки також підтверджує факт укладення та зміст умов договору, обов`язок повернення коштів, строк позики, тобто між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.11.2020 у справі № 154/3443/18. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612\~ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~відзив на\~позовну заяву\~не подав,\~доказів погашення\~боргу перед\~позивачем не\~надав.\~Таким чином,\~у судовому\~засіданні було\~доведено,\~що між\~сторонами було\~укладено договір\~позики,\~позивач виконав\~умови договору,\~відповідач не\~виконував умов\~договору щодо\~повернення позики,\~тому суд\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~є обгрунтованими.\~При цьому\~суд приймає\~розрахунки позивача,\~оскільки вони\~виконані арифметично вірно, відповідають умовам договору та положенням закону, три відсотки річних розраховано за період, що не перевищує три роки до дня звернення з позовом до суду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути: борг у сумі 6000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми 514,85 доларів США. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. На підтвердження здійснення судових витрат позивачем надано квитанції про сплату судового збору у розмірі 1665 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, то з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 1665 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved