Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем шлюб укладено 12 червня 2003 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №23. Від даного шлюбу в них дітей немає. Причиню розірвання шлюбу є те, що вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, вони втратили почуття поваги один до одного. Між ними часто виникали непорозуміння та сварки, що в свою чергу призвело до стійкого розладу подружніх стосунків. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним та неможливим, примирення не бажає, а тому, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, по невідомій суду причині, відзив на позовну заяву не подала, а тому, суд розглянув справу у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №23 (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved