Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25.06.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг № 180625-143420, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 60,00 грн. за кожен день користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25.05.2021 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 71196,89 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - сума кредиту; 63000,00 грн. проценти за користування кредитом; 1300,00 грн. пеня; 920,69 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2976,20 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання фінансових послуг № 180625-143420 від 25.06.2018 року в розмірі 71196,89 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, вказав також про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що 25.06.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір про надання фінансових послуг № 180625-143420, згідно якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн., строком на 16 днів до 10.07.2018, та зобов`язався повернути кредит у розмірі 3000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. Розмір процентів 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 25.06.2018 року. При виникненні заборгованості відповідач зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 5,02%, на 30-й день 7,67 %. Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 25.05.2021 року відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. 25.06.2018 року о 14:43:57\~год. Згідно наданого позивачем алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет» після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 180625-143420 від 25.06.2018 відповідач отримав кошти у розмірі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 16 днів, із сплатою відсотків у розмірі 960,00 грн. Крім того, при виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %. Відповідно до розрахунку ТОВ «Прості займи» заборгованість за кредитним договором № 180625-143420 від 25.06.2018 станом на 25.05.2021 складає 71196,89 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - сума кредиту; 63000,00 грн. проценти за користування кредитом; 1300,00 грн. пеня; 920,69 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2976,20 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 3000,00 грн. Проценти за користування позикою в межах строку кредитування за період з 25.06.2018 по 10.07.2018 в сумі 960,00 грн. були сплачено 10.07.2022 рок згідно з розрахунком заборгованості. (а.с. 43) Таким чином, вимога позивача ТОВ «Прості займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3000,00 грн. в межах строку кредитування за період з 25.06.2018 року по 10.07.2018 року є доведеною. Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Прості займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 25.06.2018 по 25.05.2021 в сумі 63000,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Згідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору № 180625-143420 від 25.06.2018 року ТОВ «Прості займи» як фінансова установа, надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язувався повернути у повному обсязі до 10.07.2018 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості займи» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 10.07.2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості,\~визначена позивачем\~ТОВ «Прості\~займи» заборгованість\~по нарахованих\~та несплачених\~відсотках за\~користування позикою\~в сумі\~63960,00\~грн.\~ включає:\~960,00\~грн.\~за період\~з 25.06.2018\~року по\~10.07.2018\~року,\~які сплачено\~відповідаченм 10.07.2018\~року (а.с. 43), та 63000,00 грн. за період з 11.07.2018 року по 25.05.2021 року, який виходить за межі строку кредитування. Відповідачем сплачено проценти за користування кредитом за період з 25.06.2018 року до 10.07.2018 року, а оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Прості займи» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 11.07.2018 року по 25.05.2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 920,69 грн. та 2976,20 грн. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданих ТОВ «Прості займи» розрахунків збитків від інфляції та розрахунку 3 відсотків річних, за період з 25.06.2018 року по 25.05.2021 року нараховано збитки від інфляції в сумі 920,69 грн. за весь період прострочення та 3 відсотки річних в сумі 2976,20 грн. від простроченої суми. Суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «Прості займи» було враховано розмір відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 25.06.2018 року по 25.05.2021 року в сумі 63960,00 грн. Враховуючи заборгованість\~за тілом\~кредиту в\~сумі 3000\~грн.,\~яка є\~доведеною та\~підлягає задоволенню,\~суд вважає,\~що з\~відповідача необхідно\~стягнути індекс\~інфляції за\~весь період\~прострочення в\~сумі 659,07\~грн. (3 000,00 грн. (сума боргу) х 121,969% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 3 000,00 грн. (сума боргу) та 3% річних від простроченої суми в сумі 262,60\~грн. (3000 грн. (сума боргу) х 3%/100% х 1066 днів прострочення/365 (днів у році). У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Встановлення сторонами умови кредитного договору в частині обов`язку позичальника сплачувати пеню, а саме: в розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %, що становить до 2703,38 % на рік (14*3,64+15*5,02+336*7,67), є несправедливою у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з наведеним умова спірних кредитних договорів в частині обов`язку позичальника сплачувати пеню у вищезазначених розмірах також підлягає визнанню недійсною. Такий висновок викладений в постанові Верховного суду від 02.02.2022 року у справі № 345/3085/19. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що з\~відповідача слід\~стягнути на\~користь ТОВ\~ТОВ «Прості\~займи» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~180625-143420\~від 25.06.2018\~року,\~яка виникла\~станом на\~25.05.2021\~в розмірі 3921,67 грн., що складається із: 3000\~грн. - сума кредиту, 659,07\~грн. - індекс інфляції за період прострочення з 25.06.2018 року по 25.05.2021 року, 262,60\~грн. - 3 % річних від простроченої суми за період з 25.06.2018 року по 25.05.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 124,85\~грн. (3921,67 грн. : 71196,89 х 100 = 5,50%; 2270 грн. х 5,50%/100).

Outcome: partial