Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Перший український експертний центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив стягнути з відповідача, яка є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 43 579,02 грн., суму інфляційних втрат 3 455,35 грн., 3% річних в розмірі 1 229,02 грн., посилаючись на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідача до своїх обов`язків по сплаті сум за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору. Ухвалою суду від 21.02.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 30.05.2022 до суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву, в яких висловлено заперечення проти задоволення позову. На обґрунтування доводів відзиву зазначено, що вартість послуг, нарахованих позивачем в якості заборгованості за договором про управління будинку, не затверджено в установленому законом порядку, а відтак, вимога про стягнення з неї заборгованості є незаконною. Окрім того, частина суми заборгованості в розмірі 29 153,67 грн. безпідставно заявлена позивачем до стягнення, оскільки є оплатою послуг, які не надавались позивачем. Так, позивач вимагає стягнути з неї вартість начебто спожитих нею електричної енергії, опалення і водопостачання, посилаючись на договори № 391 та № 535 про компенсацію спожитих послуг та доступ до житлових приміщень від 23.09.2020. Однак, будинок [ADDRESS] прийнято в експлуатацію у третьому кварталі 2019 року, а вона є власницею квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] вказаного будинку з 21.09.2020, а тому до грудня 2021 року ні вона, ні інші власники житлових і нежитлових приміщень будинку не мали змоги укладання прямих договорів на постачання електричної енергії через невиконання забудовником будинку всіх вимог постачальника електричної енергії. Просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Перший український експертний центр». 14.06.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позовні вимоги та зазначено, що відповідно до протокольного рішення співвласників багатоквартирного будинку позивач був обраний управителем будинку [ADDRESS] . Також співвласниками протокольно погоджено ціну тарифу на управління вказаним будинком. В подальшому, 01.07.2020 між позивачем та ОСББ «Ревуцького 40В», в особи голови правління Ісмаїлова С.Ф., на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку було укладено договір про надання послуг з управління зазначеним будинком. Пунктом 1 договору передбачено, що управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління, згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до умов договору, ціна на послуги з управління багатоквартирним будинком становить 11,98 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового будинку для квартир на першому поверсі та 12,98 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового будинку для житлових приміщень (квартир) вище першого поверху. Отже, твердження відповідача про те, що тариф на управління не затверджено в законному порядку є хибним, та таким, що не відповідає дійсності. 27.06.2022 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач не погоджується з викладеними обставинами у відповіді на відзив. Вказує, що тариф на надання послуг позивача за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2020 не затверджено в установленому законом порядку, а решта договорів, на які посилається позивач, як на підставу нарахування заборгованості (договори № 391 та № 535 про компенсацію спожитих послуг та доступ до житлових приміщень від 23.09.2020) є не укладеними. Крім того, вказані в них послуги, вартість яких вимагає стягнути позивач, позивачем не надавалися. Позивачем не надано доказів належного затвердження тарифу за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.07.2020, та жодним чином не пояснює, чому, попри всі її аргументи, продовжує наполягати на стягненні безпідставно нарахованої заборгованості за рештою договорів. Зауважує, що після 09.02.2022 нею сплачено рахунок позивача на загальну суму 22 980,70 грн., які прийняті позивачем та їй не повертались як безпідставно отримані. Дослідивши матеріали справи, встановлено такі обставини й відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Перший український експертний центр» є обслуговуючою організацією житлового будинку [ADDRESS] та здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , належать відповідачу [PERSON] на праві власності та вона є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15 ) Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання зі сплати наданих послуг по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, за ним за період з 01.09.2020 по 31.01.2022 утворилась заборгованість, яка складає 43 579,02 грн. Згідно розрахунку заборгованості б/н від 08.02.2022 по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] , з позивачем, станом на 08.02.2022 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 23 619,48 грн. Згідно розрахунку заборгованості б/н від 08.02.2022 по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] , з позивачем, станом на 08.02.2022 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 19 959,54 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13). Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати та 3% річних, а саме: на суму заборгованості 23 619,48 грн. нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 740,22 грн. та 3% річних в розмірі 619,14 грн.; на суму заборгованості 19 959,54 грн. нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 715,13 грн. та 3% річних в розмірі 609,88 грн. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 43 579,02 грн., інфляційних втрат в розмірі 3 455,35 грн., та 3% річних в сумі 1 229,02 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved