Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. Заявник звернувся\~ до\~ суду\~ із\~ заявою та просив суд: -встановити, що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В\~ обґрунтування\~ вимог заявника\~ посилається\~ на\~ те,\~ що\~\~ встановлення\~ факту\~ необхідно\~ для\~\~ оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Державним нотаріусом\~ заявнику\~ було\~ відмовлено\~ у\~ видачі\~ свідоцтва\~ про право\~ на\~ спадщину,\~ оскільки неможливо встановити факт родинного зв`язку між спадкодавцем і спадкоємцем. За вказаних обставин, заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з вищевказаною заявою. \~ \~ \~ \~ ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.03.2022 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Заінтересована\~ особа,\~ повідомлені\~ про час\~ та\~ місце\~ судового засідання\~ у\~ встановленому\~ порядку,\~ свого\~ представника\~ до\~ суду\~ не\~ направила. Надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин. \~ \~ \~ \~Заявник народився [INFO] в с. Хмельницьке Нікопольського району Дніпропетровської області і в його Свідоцтві про народження в графі «прізвище» зазначено російсьуою мовою: « [PERSON] », в графі «мати» зазначено: « [PERSON] », в графі «батько» стоїть прочерк (арк.с 7). \~ \~ \~ \~З Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON] , [INFO] , та заявником 25 лютого 1989 року укладено шлюб, після укладення шлюбу заявнику присвоєно прізвище « [PERSON] » замість прізвища « [PERSON] » російською мовою (арк.с. 8). \~ \~ \~ \~З Свідоцтва про смерть від 12 вересня 2002 року вбачається, що мати заявника померла [INFO] в селі Новокурське Широківського району Дніпропетровської області (арк.с.9). \~ \~ \~ \~З Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 74 років в селі Новокурське Широківського району Дніпропетровської області (арк.с.10). На час смерті спадкодавець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і проживав один (арк.с 12). Згідно Довідки № 45 від 22.02.2022, заявник і спадкодавець проживали разом до дня смерті останнього, заявник доглядала його та поховала. Відповідно Довідки № 190 від 27.06.2022, Погосподарської книги заявник з дня свого народження до повноліття проживала разом з матір`ю та спадкодавцем Заповіт від 26.02.2004 складений [PERSON] на користь заявника (арк.с 13). [PERSON] заповів жилий будинок і земельну ділянку, власником якої є на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (арк.с 15). Як повідомила Широківська державна нотаріальна контора, заявник подав заяву про прийняття спадщини. На праві приватної власності спадкодавцю на час смерті належала земельна ділянка, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, Витягом з ДЗК (арк.с 15-19). Постановою державного нотаріуса від 30.08.2019 заявнику було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] ,неможливо підтвердити факт родинних відносин, а саме довести, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON] (арк.с 20). \~ \~ \~ \~ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Дослідивши докази, які надані заявником в обґрунтування вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3\~ст.294 ЦПК України\~\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 48 Конституції України\~кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1\~ст. 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом норм\~статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1\~ст.1270 ЦК України\~передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів (заявник, свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні суду повідомили, що спадкодавець все життя заявника визнавав її своєю дочкою перед сторонніми людьми та членами сім`ї, померлий називав заявника дочкою, ставився, як до дочки, а вона визнавала його батьком; мати заявника за життя також це підтверджувала прилюдно; заявник тривалий час доглядала померлого перед його смертю, поховала його за власний рахунок; мати та померлий до народження і в подальшому до кінця їхнього життя жили однією сім`єю; померлий заповів своє майно заявнику), суд вважає доведеним, що заявник є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . V. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються за заявою у справах окремого провадження 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 15.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить з 01.01.2022 року 2 481 грн. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Заявник не звільнений від сплати судового збору. Заявником при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн (арк.с 23,24). Розподіл судових витрат не здійснюється. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved