Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просить визнати безвісно відсутнім свого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Алчевська. Заява мотивована тим, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 року. В період шлюбу у них народилась донька: [PERSON] , [INFO] . В 2019 році після сварки, її чоловік покинув її з доньку. З того часу зв`язок з нив втрачено. З офіційною заявою до відділення поліції вона звернулась 28.09.2021 року. Визнання чоловіка безвісно відсутнім необхідно їй для призначення пенсії по втраті годувальника. Крім того, вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого чекає дитину. Ухвалою суду від 01.11.2021 року провадження по справі відкрито. У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явились. Заявник [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29.08.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 7). В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька: [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8). 28.09.2021 року [PERSON] звернулась до ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з завою щодо розшуку свого чоловіка [PERSON] , [INFO] . При перевірці за наявними обліками ОВС [PERSON] , інформації відносно останнього отримано не було. Він перебуває у розшуку, як безвісно зникла особа ( а.с. 9). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Так, згідно ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства, заявник повинен у судовому засіданні довести обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Так, в якості підтвердження своїх вимог заявник, посилається, що її чоловік перебуває у розшуку, з заявою до органів поліції вона звернулась 28.09.2021 року. Як було зазначено вище, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування (ч. 1 ст. 43 ЦК України). Таким чином, можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою обумовлена тривалою відсутністю у місці постійного проживання. Відповідно до доктрини цивільного права у випадку визнання фізичної особи безвісно відсутньою має місце умовна презумпція смерті (немає підстав вважати її живою), а у випадку оголошення її померлою - безумовна презумпція смерті (є підстави, що дають припустити її смерть). Відсутність спілкування між заявником та її чоловіком, обумовлені непростими стосунками між обома, не може бути підставою для визнання цієї особи безвісно відсутньою, виходячи з чинного законодавства. Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України заявниця не надала до суду належних і допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування чоловіка за вказаним місцем його постійного проживання протягом одного року, а факт відсутності спілкування чоловіка із заявницею сам по собі не є доказом того, що він є безвісно відсутнім. Також слід зазначити, що оскільки підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до ст. 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, разом з тим доказів на підтвердження вказаних обставин заявник не надала, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування чоловука не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім. На підставі викладеного, заявлені вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed