Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє представник - адвокат Островська Г.В., звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей Середино-Будської міської ради, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є онукою позивача. Мати дитини [PERSON] , яка доводилася позивачу донькою, загинула [INFO] , батько дитини - відповідач по справі [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленим 05 вересня 2016 року у справі №589/3222/16-ц. Крім цього цим же рішенням із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. По аліментам відповідач має заборгованість. Після смерті доньки позивач забрала онуку - [PERSON] проживати до себе та остання з листопада 2017 року проживає з нею та із її чоловіком, який доводиться дідом дитини, та з її другою донькою [PERSON] , остання доводиться дитині рідною тіткою. Проживають всі разом в [ADDRESS] . Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні дитини не приймає, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в його обґрунтування послалася на обставини зазначені у позовній заяві. Додатково пояснила, що як до подачі та після подачі позову до суду, ситуація не змінилася, батько дитини матеріально її не утримує, не займається вихованням, з Днем народження не вітає, подарунків не дарує, з дитиною не спілкується. У жовтні-листопаді 2021 року дитина перебувала у лікарні на лікуванні, батько про це знав, але жодного разу дитину не відвідав. Дитина закінчила перший клас, батько батьківські збори у школі не відвідував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, яка була надіслана відповідачу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. Відзив на позовну заяву не надав. Будь-яких клопотань та заяв про відкладення розгляду справи суду також не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Шосткинської міської ради - Могильна Галина Юріївна в судовому засіданні зазначила, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Також показала, що батька дитини відвідували двічі, але жодного разу не застали його вдома, на зв`язок не виходить. На комісію до органу опіки та піклування з питання щодо виховання та матеріального забезпечення дитини [PERSON] не з`являється. Батько взагалі не спілкується із донькою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Середино-Будської міської ради, не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений. До суду 14 лютого 2022 року надіслав інформацію, з якої вбачається, що дитина [PERSON] проживає в м. Середино-Буда в родині бабусі [PERSON] , яка створила відповідні умови для безпечного та комфортного проживання онуки. Під час відвідування будинку представниками органу опіки та піклування, батька дитини [PERSON] в будинку не було. Дитина ходить до школи, в школу дитину приводить бабуся або рідна тітка дитини, також вони і забирають її із школи. Батько жодного разу до школи не приходив. До служби у справах дітей [PERSON] з приводу утримання доньки, її виховання або спілкування з нею не звертався. (а.с.75, 76) Суд, вислухавши позивача його представника, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 26 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайоного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 26 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №603, і її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с. 10) Із Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 28 листопада 2017 року Виконком Середино-Будської міської ради Середино-Будського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] , дата народження - [INFO] , померла [INFO] , про що 28 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис №106. (а.с.11) Згідно із довідкою виданою ТОВ «Жилкомсервіс» 05.04.2016, [PERSON] та її онука [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.17) Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01.02.2021, умови проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , - мають належний санітарний стан, дитина має все необхідне для проживання, навчання, відпочинку. (а.с.18) Згідно із довідкою виданою Середино-Будською міською радою 01 лютого 2021 року за №273, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з листопада 2017 року, разом з бабою [PERSON] , дідом [PERSON] , тіткою [PERSON] (а.с.19) Із довідки виданої Середино-Будським ДНЗ №1 «Ромашка» 01 лютого 2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала дошкільний навчальний заклад з 01.12.2017. За час відвідування дитиною закладу батько жодного разу не приходив до садочку. (а.с. 20) В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є рідною тіткою малолітній дитині [PERSON] , оскільки мати дитини доводилася їй рідною сестрою. Сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON] жили погано. Коли дитині виповнилося 1,5 роки, сестра подала на розірвання шлюбу. Дитина жодного разу не бачила батька, про нього їй розповідали вона та баба. Батько з дитиною не спілкується, не телефонує їй, з Днем народження не вітає, не цікавиться станом її здоров`я, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вихованням та матеріальним утримання дитини займаються: вона, баба та дід дитини [PERSON] . Похованням матері дитини займалися також батьки та вона. Батько дитини [PERSON] до школи на батьківськи збори не з`являється, на медичному огляді дитини батька також не було. На день народження дитини батько не з`являється та не вітає з ним дитину. Дитина батька не згадує. У 2020 року батьки, вона та племінниця разом їздили на відпочинок до моря. [PERSON] забезпечена всім необхідним. В судовому засіданні свідок [PERSON] , показала, що є подругою свідка [PERSON] . Часто буває в гостях у подруги, а остання приходить у гості до неї. У листопаді 2017 року мати [PERSON] померла. Дівчинку до себе забрала баба та дід. Дитина ходить займатися до школи мистецтв. Чула від [PERSON] , що батько матеріально доньку не утримує, не спілкується з нею. Батька дитини жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що вона та [PERSON] подруги, знають одна одну зі школи, потім разом працювали. Батька дитини [PERSON] бачила останній раз на своєму весіллі 11 січня 2014 року. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (Постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19) До теперішнього часу малолітня [PERSON] мешкає разом з бабою [PERSON] дідом [PERSON] та тікою [PERSON] , які її матеріально утримують, займаються її вихованням, піклуються про неї. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, матеріально не допомагає їй, не цікавиться її життям та взагалі не спілкується з дитиною. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношення малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, відповідно до рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 05 вересня 2016 року у справі №589/3222/16-ц було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановлених для дітей відповідного віку, стягнення з 27.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Мати [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим виконавче провадження по стягненню аліментів було закінчено, на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть стягувача). Відповідно до п.4 ч.1 ст.1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON] на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є працездатним за віком, не надав суду заперечень або доказів на підтвердження необхідності звільнення його від сплати аліментів. Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна (піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштовано дитину. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на вищевикладене та беручі до уваги, що позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу доданий до позовної заяви лише Договір про надання правової допомоги від 03 лютого 2021 року та Ордер серія СМ №5. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку позивачем суду не надано, суд вважає, що в цій частині позову позивачу [PERSON] слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №25 виданої 03 лютого 2021 року, вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. (а.с.1) Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved