Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

1.Позиція заявника. 23 вересня 2021 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області [PERSON] подала зазначену заяву, згідно якої, просить: -встановити факт належності [PERSON] , [INFO] договору дарування від 01 березня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1329, посвідченого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог, заявником зазначено, що вона, [PERSON] народилася [INFO] . що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Заводським відділом РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області. Після укладення шлюбу з [PERSON] прізвище заявниці змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Згідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2015 року Заводським РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначені як [PERSON] . 01 березня 1996 року між [PERSON] та заявницею, яка іменувала на той час як [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Моісієнко В.М., та зареєстрований в реєсті за № 4-1329. Згідно до зазначеного договору заявниця отримала у власність нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] . Однак у зазначеному договорі ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] ». Крім того, у технічному паспорті на будинок від 13 жовтня 1995 року прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначені російською мовою « [PERSON] ». Дарувальник, [PERSON] , [INFO] згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 21 вересня 2018 року чоловік заявниці, [PERSON] , [INFO] , звернувся на той час до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована і заявниця. Цього ж дня, чоловікові заявниці відмовлено у реєстрації місця проживання через розбіжності в документах власника житла в паспорті « [PERSON] », в договорі дарування « [PERSON] ». На думку заявника у договорі дарування наявна описка, а саме невірно зазначено ім`я « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». В інтересах заявниці було направлено адвокатський запит до OKП «ДБТІ», на який за вих. № 20 вересня 2021 року отримано відповідь, відповідно до якої згідно архівних даних ОКП «ДБТІ» право власності па об`єкт нерухомого манна, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору дарування віл 01 березня 1996 року, реєстр № 4-1329, посвідченого Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. В технічному паспорті прізвище, ім`я, по-батькові зроблено російською мовою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду У країни «Про судову практику їх про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, зі змінами, сул повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлені факти. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. 2.Позиція заінтересованої особи. Відділ формування\~та\~ведення\~реєстру територіальної\~громади\~міста\~Кам`янської міської\~ради про місце, дату та час судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання явку свого представника не забезпечив, через канцелярію суду подав заяву згідно до змісту якої у зв`язку із великим обсягом роботи та через відсутність додаткової кількості штатних одиниць, просить розглядати справу без представника відділу та винести рішення згідно до чинного законодавства (а.с.36). 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 23 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду з матеріалами заяви «про встановлення факту належності правовстановлюючого документа» (а.с.2-4). 28 вересня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву [PERSON] , де заінтересована особа: Відділ формування\~та\~ведення\~реєстру територіальної\~громади\~міста\~Кам`янської міської\~ради «про встановлення факту належності правовстановлюючого документа» призначено до розгляду в порядку окремого провадження (а.с.16). 25 листопада 2021 року через канцелярію суду заявницею, [PERSON] подано заяву про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с.23). До судового засідання призначеного на 24 червня 2022 року від Відділу формування\~та ведення\~реєстру територіальної\~громади міста\~Кам`янської міської\~ради надійшла заява згідно до змісту якої у зв`язку із великим обсягом роботи та через відсутність додаткової кількості штатних одиниць, просить розглядати справу без представника відділу та винести рішення згідно до чинного законодавства (а.с.36). Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає його розгляду. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, у відповідності до вищезазначеної норми, фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4.Фактичні обставини. 01 березня 1996 року заявниця прийняла у дар від [PERSON] , будинок [ADDRESS] , який належить останній (дарителю) на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою дніпродзержинською держнотконторою 16 грудня 1994 року та зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ, що підтверджується копією договору дарування посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Моісіенко В.М., який зареєстрований в реєстрі за № 4-1329. Згідно до змісту зазначеного договору прізвище, ім`я та по-батькові обдарованої зазначено як « [PERSON] » (а.с.10). Згідно до копії свідоцтва про смерть виданого 02 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] у віці 77 років (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого повторно Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 330, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначені як « [PERSON] » (а.с.11). 21 липня 2001 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 156, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу прізвище заявниці змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я та по-батькові зазначені як « [PERSON] » (а.с.12). Згідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2004 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище, ім`я та по-батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с.5-6). Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] складеного станом на 13 жовтня 1995 р. прізвище, ім`я та по-батькові власник будинку зазначено як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.13). Згідно до відповіді ОКП «ДБТІ» від 20 вересня 2021 року, право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору дарування від 01 березня 1996 року, реєстр. № 4-1329, посвідченого Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. В технічному паспорті прізвище, ім`я та по-батькові зроблені російською мовою (а.с.14). 21 вересня 2018 року [PERSON] , який є чоловіком заявниці, [PERSON] звернувся до Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання, згідно до змісту заяви просив зареєструвати його місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, 21 вересня 2018 року [PERSON] відмовлено у реєстрації місця проживання, оскільки наявні розбіжності у документах власника житла (в паспорті [PERSON] , в договорі дарування [PERSON] ) (а.с.9). 5.Норми права застосовані судом. Так, згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень статей\~15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди,\~\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; \~ \~ \~ \~ 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 частини 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про\~встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до ч.3\~ст.294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У\~статті 315 ЦПК України\~наведено перелік, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 6.Висновки та мотиви прийнятого рішення. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~статті 315 ЦПК України\~наведено перелік, які саме факти можуть бути встановленні в судовому порядку, проте він не є вичерпним. Вказана норма передбачає встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6\~ст. 315 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому\~ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З огляду\~на представлені\~документи та\~доводи,\~наявність у\~заявниці правовстановлюючих\~документів на\~будинок [ADDRESS] ,\~суд вважає\~доведеним факт,\~що Договір\~дарування від\~01\~березня 1996\~року посвідчений\~державним нотаріусом\~Першої дніпродзержинської\~державної нотаріальної\~контори Моісіенко\~В.М.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 4-1329, на будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка є обдарованою особою за договором дарування від 01 березня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1329, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Моісіенко В.М., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , має юридичне значення, оскільки надасть можливість заявниці розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, а отже вимоги заявниці слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved