Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання вчиненого 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису № 105288 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова ком-панія "Еліт Фінанс" заборгованості за кредитним договором між позивачем та АТ "ВТБ Банк" від 27 листопада 2012 року № R53100362089B в сумі 77 801,16 гривень таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що оспорюваний виконавчий напис порушує права позивача, оскільки вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріуса. При вчиненні виконавчого напису нотаріус належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача, чим не дотримав вимог ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат". На момент видачі виконавчого напису позивач не мав жодної заборгованості перед АТ "ВТБ Банк", а строк дії кредитного договору № R53100362089B збіг 27 листопада 2015, тобто закінчились строки позовної давності для звернення із відповідною вимогою. Також відповідач зі своєї сторони перед вчиненням виконавчого напису зобов`язаний був надіслати позивачу повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором і порушення зобов`язання, однак такого повідомлення позивач не отримував. В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача електронною поштою надіслала заяву про підтримання позову та розгляд справи за її і позивача відсутності, в раніше поданій заяві висловила згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся про судовий розгляд позову на адресу електронної пошти ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", вказаної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про причини неявки не сповістив, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань щодо процедури розгляду справи не заявив. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] неодноразово повідомлявся про проведення судових засідань. Направлена за відомою його адресою поштова кореспонденція повернулась з відміткою про закінчення терміну зберігання. Згідно із наказом Міністерства юстиції України від 30 грудня 2021 року № 4722/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] , анульоване. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ч.2 ст.247, ст.ст.280, 281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 07 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі ст.87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172), видав виконавчий напис про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" 77 801,16 гривні, які становлять 48 255,43 гривні заборгованості за тілом кредиту, 27 995,73 гривні заборгованості за відсотками та комісією, 1500 гривень заборгованості за штрафними санкціями, 50 гривень плати за вчинення нотаріального напису. У виконавчому написі вказано, що право вимоги у ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" виникло на підставі договору факторингу від 25 травня 2021 року № 250521-ФК, укладеному з ТОВ "Фінпром Маркет", якому, в свою чергу, право вимоги перейшло за договором факторингу від 09 липня 2020 року, укладеному з ТОВ "Фінансова компанія управління активами", якому право вимоги перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги від 24 липня 2018 року, укладеному з ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", якому право вимоги перейшло від ПАТ "ВТБ Банк" на підставі договору від 07 листопада 2014 року № 0711(вб)нв про відступлення права вимоги за кредитним договором від 27 листопада 2012 року № R53100362089B. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №105288. У наданій суду стороною позивача копії матеріалів виконавчого провадження міститься кредитний договір від 27 листопада 2012 року № R53100362089B, укладений між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] у письмовій формі. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 26 жовтня 2021 року за виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 67274445. Отже, дослідженням письмових доказів у справі встановлено, що стягнення з позивача заборгованості за оспорюваним виконавчим написом проводиться з підстав, що виникають з кредитних правовідносин. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч.1 ст.39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно із ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (Перелік № 1172). Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком № 1172 є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус, окрім норм Закону України "Про нотаріат", керувався пунктом 2 Переліку № 1172. Пунктом 2 цього Переліку визначено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Цей пункт (фактично розділ) Переліку був доповнений Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року. За змістом цього пункту до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині доповнення Переліку № 1172 після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 висловила правовий висновок про те, що судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, Перелік № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса (07 червня 2021 року), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів відповідно до пункту 1 цього Переліку. Проте укладений між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] кредитний договір № R53100362089B від 27 листопада 2012 року, який був наданий ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Відтак, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Фактично при видачі виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинним уже на момент вчинення цієї нотаріальної дії пунктом 2 Переліку № 1172, що є неприпустимим. Зазначене є самостійною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі належить покласти на відповідача.

Outcome: approved