Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20.08.2018 між відповідачем та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір, за яким позичальнику було надано грошові кошти в розмірі 10 003,93 грн. зі сплатою процентів до 04.09.2018. 30.11.2018 позичальник відступив право вимоги на користь ТОВ «ВердиктКапітал». За кредитним договором заборгованість не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв?язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Станом на 18.08.2021 заборгованість становить 19 838,3 грн., у тому числі заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 10003,93 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 623,04 грн., заборгованість за комісією - 1 100,43 грн., заборгованість з пені - 4901,96 грн., нараховані 3% річних - 888,02 грн., втрати від інфляції - 2320,65 грн. Просить стягнути вказану суму, а також витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначив, що приватний нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» боргу в сумі 28 707,51 грн. В подальшому вказаний виконавчий напис було визнано судом таким, що не підлягає виконанню. До моменту скасування судом виконавчого напису з нього було стягнуто кошти в сумі 8800,85 - суму боргу, 2935,75 - винагороду приватному виконавцю, 400 грн. - витрати на проведення виконавчих дій. Відповідач є кадровим військовослужбовцем та має пільги, встановлені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач не надав розрахунок виникнення заборгованості. Позивачем не прийнято до уваги факт погашення тіла кредиту в сумі 8800,85 грн., виплати на користь приватного виконавця 2935,75 грн. та витрат на проведення виконавчих дій. Позивачем порушено вимоги п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо незаконного нарахування пені, штрафів і відсотків за період з 30.11.2018 по 18.08.2021. Позивачем проігноровано факт того, що відповідач є військовослужбовцем. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не виконано виконавчий напис нотаріуса. Подвійного стягнення заборгованості із врахуванням скасованого виконавчого напису нотаріуса не відбувається. Передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Відповідачем не долучено доказів на підтвердження повідомлення первісного кредитора про службу у Збройних силаї України. Відповідачем не долучено доказів з приводу надання кредитних канікул позичальнику. Просить позов задовольнити. Також заявляє клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 03.11.2021 відкрито спрощене провадження у даній справі. Призначено судове засідання. 13.12.2021 судове засідання відкладено у зв?язку із неявкою представника позивача. 24.01.2022, 02.02.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 17.02.2022 оголошена перерва у судовому засіданні у зв?язку із витребуванням доказів. 15.03.2022 справу було знято з розгляду у зв?язку із запровадженням воєнного стану , 10.05.2022 призначено судове засідання на 24.05.2022. У судове засідання представник позивача не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розгляд справи проводити без участі представника. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову із зазначених у відзиві підстав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.08.2018 був укладений кредитний договір між відповідачем та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» №МФ-2601800002642 на умовах платності та повернення. За умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 10 003,93 грн. строком на 15 днів до 4 вересня 2018 року з платою за користування кредитом у вигляді фіксованої ставки в розмірі 0,8%, які сплачується позичальником за кожен день користування кредитом, що дорівнює 292% річних. Починаючи з 16 по 29 день користування кредитом ставка дорівнює 365% річних. За період прострочення з 30 по 40 день користування кредитом плата за користування становить 1642,5% річних. В момент повернення кредиту позичальник сплачує комісію за супровід кредиту в розмірі 11% від суми кредиту (1100,43 грн.) (а.с. 8-10). Встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі - надав кредит у розмірі встановленому договором (а.с. 16). 30.11.2018 р. між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 30-11/18, відповідно до якого ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а останній набув прав вимоги за кредитним договором, в тому числі і за договором № МФ-2601800002642, укладеним із [PERSON] (а.с. 17-27). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 18.08.2021 сума заборгованості відповідача становить 19 838,03 грн., у тому числі борг по основній сумі кредиту - 10 003,93 грн., борг по відсоткам на дату відступлення права вимоги - 623,04 грн., заборгованість з комісії - 1100,43 грн., заборгованість з пені - 4901,96 грн., 3% річних - 888,02 грн. та інфляційні збитки в сумі 2320,65 грн. За період з 09.12.2019 по 17.02.2020 відповідачем було сплачено 9180,85 грн., які були спрямовані у рахунок погашення заборгованості за відсотками (а.с. 14) Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Враховуючи наведені норми, наявні підстави для стягнення з відповідача боргу за тілом кредиту. Відносно вимоги про стягнення процентів та пені суд зазначає, що відповідач перебуває на військовій службі у Збройних силах України з 01.11.2017, має статус учасника бойових дій. Відповідно до п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до цієї ж норми, яка діє в редакції закону від 30.03.2021 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Особливий період відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи. Судом встановлено, що позичальник є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, який отримав 12.03.2015, протягом усього періоду виконання умов кредитного договору та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на нього поширювались пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. При цьому суд відхиляє доводи позивача щодо правомірності нарахування відсотків у зв?язку з тим, що відповідач не повідомив про наявність пільг. Закон не пов?язує незастосування до позичальника передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» із повідомленням кредитора про їх наявність. Крім того, із копії заявки на отримання кредиту вбачається, що при укладенні договору відповідачем було повідомлено місце його роботи та посада - військовий комісаріат Збройних Сил України, заступник військового комісара, тобто у позивача були дані про те, що відповідач є військовослужбовцем. Судом встановлено, що станом на дату покупки позивачем права вимоги за договором було нараховано відповідачу заборгованість за відсотками в сумі 9803,89 грн. та пеня в сумі 4901,96 грн. У період з 09.12.2019 по 17.02.2020 було погашено борг у загальному розмірі 9180,85 грн., у тому числі 8880,85 грн. стягнуто примусово в межах виконавчого провадження ВП №60150488 з примусового виконання виконавчого напису, який у судовому порядку визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивачем безпідставно було спрямовано сплачені відповідачем суми в рахунок погашення заборгованості по відсотках, оскільки обов?язку сплачувати відсотки відповідач не має відповідно до закону. Враховуючи, що фактично відповідачем сплачено борг у розмірі 9180,85 грн., стягненню з відповідача підлягає заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 823,08 грн. (10003,93 грн. - 9180,85 грн.). Також з відповідача підлягає стягненню комісія в сумі 1100,43 грн., оскільки її сплата передбачена п. 1.8 договору, правомірність даного пункту договору та нарахування комісії відповідачем не оскаржувалась та така комісія не є відсотками за користування кредитом, штрафними санкціями чи пенею, від сплати яких відповідач звільнений відповідно до закону. Відносно вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів, унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому не підпадають під обмеження, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Тому інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов?язання зі сплати тіла кредиту підлягають стягненню з відповідача. При визначенні суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд виходить з того, що обов`язок остаточного повернення усього тіла кредиту виникає у позичальника після закінчення строку дії кредитного договору, тобто 04.09.2018, а відтак нарахування на підставі ст.625 ЦК України на все неповернуте тіло кредиту може бути здійснене починаючи із наступного дня після закінчення строку кредитування, тобто із 05.09.2018. Суд також враховує, що протягом періоду з 05.09.2018 по 18.08.2021 (повідомлена позивачем дата закінчення розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних) відповідачем було частково погашено борг. Так, 09.12.2019 сплачено 2770,97 грн., 15.01.2020 сплачено 3054,94 грн., 11.02.2020 сплачено 3054,94 грн., 17.02.2020 сплачено 300 грн. З урахуванням вказаного, сума інфляційних збитків на неповернуте тіло кредиту становить 868,99 грн., 3% річних - 447,71 грн. Вказані кошти також підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 340,76 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог (16% від суми позову). Представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Представником відповідача також заявлено клопотання про стягнення таких витрат в сумі 20 000 грн. Відповідно до вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем судових витрат в сумі 20 000 грн. суду надано копію договору про надання правової допомоги та прайс-листа адвокатського об?єднання, копію платіжного доручення, заявки на надання юридичної допомоги та витягу з акту про надання юридичної допомоги (а.с. 42-49). Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не заявлено. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 3200,00 грн. На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання послуг адвоката та розрахунок суми гонорара за надання правової допомоги згідно з договором, у якому визначено перелік виконаних робіт та наданих послуг та зазначено про сплату клієнтом та отримання адвокатом коштів в сумі 20 000 грн. за договором (а.с. 74). Представником позивача заявлено клопотання про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу у зв?язку з їх неспівмірністю зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Outcome: partial