Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Лабика Р.Р. звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В позові посилається на те, що 09.04.2019 приблизно о 21 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині вул. Донецької в с. Матвіївка Вільнянського (нині - Запорізького) району з боку м. Вільнянськ в напрямку м. Запоріжжя по автодорозі Запоріжжя-Донецьк, в районі 20 км вказаної автодороги, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину в невстановленому місці справа наліво по ходу руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. За вказаним фактом 10.04.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019080000000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією автомобіля "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ "СК "Арсенал страхування", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ4368166. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди дружині загиблого [PERSON] - [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся в порядку, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-ІV від 01.07.2004, із заявою про виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог містились: 16692,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також 8580,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання. Протягом вересня 2019 року - березня 2020 року відповідач неодноразово повідомляв представника позивача про необхідність надання додаткових документів, затягуючи таким чином, на думку позивача, розгляд заяви про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі викладеного, позивач просить суд постановити рішення про стягнення з ПрАТ "СК "Арсенал страхування" на її користь 16692,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, та 8580,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання. Ухвалою суду від 03.11.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 28.01.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначив, що підставами для виникнення позовних вимог стала дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.04.2019 в с. Матвіївка за участю транспортного засобу "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] (відповідальність власника застрахована згідно полісу № АМ/4368166, що укладений страховиком), внаслідок якої загинув [PERSON] . За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 12019080000000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. З листа ГУНП в Запорізькій області від 18.02.2020 вбачається, що досудове розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню триває. На думку представника відповідача, звернення позивача до суду є передчасним, оскільки на даний час триває кримінальне розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув [PERSON] , рішення у кримінальному провадженні ще не прийнято. Тобто страховик не відмовляв [PERSON] у відшкодуванні шкоди, а лише зупинив строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування на підставі абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до подання відповідних документів (вирок суду, постанова, що набрали законної сили тощо). Про припинення перебігу строку прийняття рішення страховиком було повідомлено позивача та її представника. Таким чином, на думку представника відповідача, страховик не порушував прав позивача, а тому у задоволенні її позову слід відмовити у повному обсязі. 22.02.2021 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії постанови про закриття кримінального провадження № 12019080000000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, винесеної 26.11.2020 заступником начальника ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Шудриком О.М. 04.03.2021 на електронну пошту та 16.03.2021 на адресу Вільнянського районного суду Запорізької області надійшли письмову пояснення представника відповідача, згідно з якими постановою про закриття кримінального провадження у справі № 12019080000000150 встановлено, що: - автомобіль "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] , не мав технічних несправностей; - [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода [PERSON] ; - в даній дорожній ситуації в діях водія [PERSON] відсутні порушення Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з подією ДТП; - у діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України; - причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.7, 4.14 а), ґ) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких п. 4.7 пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч, п. 4.14 а), ґ) пішоходам забороняється: виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; - пішохід [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння; - пішохід [PERSON] загинув внаслідок допущених ним же самим порушень Правил дорожнього руху. Отже, за результатами проведеного розслідування слідством встановлено, що дії водія [PERSON] не перебувають у причинному зв`язку з настанням події ДТП, в той час як шкода завдана [PERSON] внаслідок його власних протиправних дій. Страховиком встановлено, що у зв`язку з загибеллю [PERSON] , з урахуванням наданих позивачем та отриманих страховиком в процесі розслідування випадку документів, право на отримання страхового відшкодування, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", мають три особи: - мати загиблого [PERSON] (моральна шкода у розмірі 1/3 частини загального розміру згідно п. 27.3 ст. 27 вказаного Закону); - дружина загиблого [PERSON] (моральна шкода у розмірі 1/3 частини загального розміру згідно п. 27.3 ст. 27 вказаного Закону та витрати на поховання згідно п. 27.4 ст. 27 вказаного Закону); - повнолітній син загиблого [PERSON] (моральна шкода у розмірі 1/3 частини загального розміру згідно п. 27.3 ст. 27 вказаного Закону). За результатами проведеного страховиком розслідування, визначено розмір заподіяної шкоди позивачу, який становить 25022,00 грн. та складається з: 16692,00 - моральна шкода у зв`язку зі смертю чоловіка (1/3 загального розміру згідно п. 27.3 ст. 27 вищевказаного Закону); 8330,00 грн. - витрати на поховання (згідно п. 27.4 ст. 27 вищевказаного Закону), не враховано витрати на "послуги агента" у розмірі 250,00 грн., як такі, що не є витратами на поховання. В той же час, на підставі п.п. 36.1, 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", враховуючи, що за постановою про закриття кримінального провадження № 12019080000000150 слідством встановлено, що в даній дорожній ситуації в діях водія [PERSON] відсутні порушення Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з подією ДТП, а причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.7, 4.14 а), ґ) Правил дорожнього руху України, тобто шкода заподіяна сукупними діями кількох осіб, розмір страхового відшкодування, на думку представника відповідача, за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, у даному випадку шляхом поділу розміру шкоди на два. Отже, якщо б були правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачу, обґрунтована сума такої виплати становила б 12511,00 грн. (25022,00 грн. / 2 = 12511,00 грн.). Разом з тим, відповідач наполягає на вказаних у відзиві підставах для відмови у позові, вважає заявлений позов передчасним, оскільки наразі страховиком не прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, тому вважає позовні вимоги незаконними, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 15.11.2021 представником позивача подана заява про збільшення розміру позовних вимог, на обґрунтування якої зазначено, що станом на дату подання позову до суду особами, які мали право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] були: мати загиблого [PERSON] , дружина загиблого [PERSON] та повнолітній син загиблого [PERSON] . [INFO] мати загиблого [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2021, тобто станом на 29.01.2021 особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] є: дружина загиблого [PERSON] та повнолітній син загиблого [PERSON] . Отже, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заповідної смертю фізичної особи, який становить 50076,00 грн., має бути сплачений рівними частинами дружині і сину загиблого [PERSON] . Частка, яка припадає позивачу, складає 25038,00 грн., саме у такому розмірі представник позивача просить стягнути моральну шкоду з ПрАТ "СК "Арсенал страхування" на користь [PERSON] . Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на поховання залишилися без змін. 27.01.2021 на електронну пошту та 02.02.2021 на адресу Вільнянського районного суду Запорізької області надійшли письмову пояснення представника відповідача на заяву про збільшення розміру позовних вимог, у яких остання наполягає на вказаних у відзиві та попередніх письмових поясненнях підставах для відмови у позові, вважає заявлений позов передчасним, оскільки наразі страховиком не прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, тому вважає позовні вимоги незаконними, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 31.01.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 31.01.2022 задоволено заяву про продовження строку для надання доказів сплати судових витрат на професійну правничу допомогу, адвокату Лабику Р.Р., який дії в інтересах [PERSON] , продовжено строк для надання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 31.01.2022 до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, з підстав зазначених у позові, а також заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, зазначених у відзиві та письмових поясненнях, зазначила, що вважає заявлений позов передчасним, оскільки наразі страховиком не прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов або письмових пояснень від нього до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності третьої особи. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 09.04.2019 приблизно о 21 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині вул. Донецької в с. Матвіївка Вільнянського (нині - Запорізького) району з боку м. Вільнянськ в напрямку м. Запоріжжя по автодорозі Запоріжжя-Донецьк, в районі 20 км вказаної автодороги, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину в невстановленому місці справа наліво по ходу руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, про що свідчить копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.04.2019 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а також копія довідки про причину смерті (а.с. 19-21). За вказаним фактом 10.04.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019080000000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, досудове розслідування здійснювалося слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (а.с. 18-19). Постановою про закриття кримінального провадження від 26.11.2020, винесеною заступником начальника ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Шудриком О.М. кримінальне провадження № 12019080000000150, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 94-101). Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією автомобіля "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ "СК "Арсенал страхування", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ4368166 (а.с. 32). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.02.1973 Ленінським райвідділом РАЦС Ворошиловограда, загиблий [INFO] [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записано [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с. 23). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.05.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 24). Загиблий 09.04.2019 [PERSON] 05.01.2018 уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.01.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 25). За повідомленням Залізничного районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 1417/16.3-26 від 23.08.2019, за результатами перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, виявлено актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, у відомостях про батька якого зазначено - [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). 27.08.2019 позивач [PERSON] , а також матір загиблого [PERSON] - [PERSON] через свого представника по довіреності [PERSON] повідомили ПрАТ "СК "Арсенал страхування" про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 09.04.2019 по вул. Донецькій в с. Матвіївка Вільнянського (нині - Запорізького) району Запорізької області, за участі водія [PERSON] , який, керуючи автомобілем "MITSUBISHI Outlander", р/н [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП (а.с. 33-34). Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 27.08.2019, [PERSON] у особі свого представника по довіреності [PERSON] просила виплатити страхове відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою (1/3 частки, що належить дружині загиблого) - 16692,00 грн. (а.с. 35). Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 27.08.2019, [PERSON] у особі свого представника по довіреності [PERSON] просила виплатити страхове відшкодування пов`язане із витратами на поховання в сумі 8580,00 грн. (а.с. 36). Листами № 1935-19 від 06.09.2019, № 211019-03366/к/у від 21.10.2019, № 221119-03787/к/у від 22.11.2019 та № 100320-00830/к/у від 10.03.2020 ПрАТ "СК "Арсенал страхування" повідомила представника позивача про отримання заяви з доданими до неї документами, просив надати додаткові документи (а.с. 39-41, 45-46). Як встановлено у судовому засіданні відповідач на момент розгляду цивільної справи виплату страхового відшкодування [PERSON] не здійснив. При цьому письмової відповіді щодо відмови у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи позивач посилалась на те, що відповідач необґрунтовано затягував розгляд питання щодо виплати страхового відшкодування, станом на момент подання позову не прийняв рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування та, відповідно, не здійснив виплату страхового відшкодування. Спірні правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. За ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними відносно ст. 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У пункті 1.3 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що потерпілі -юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно із ст. 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 ст. 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3 ст. 27 цього Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. А п. 27.4 ст. 27 цього Закону встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4173 грн. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Отже, та обставина, що відносно водія закрито кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, не звільняє від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки. Такі правові висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 345/3335/17, Постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 445/370/19, Постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 195/646/19, Постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 501/2015/16-ц. На підставі наведеного вище суд не приймає заперечення відповідача про те, що оскільки [PERSON] не мав можливості уникнути ДТП, у зв`язку з діями пішохода [PERSON] , який порушив вимоги Правил дорожнього руху України, [PERSON] має право на виплату 1/2 частини розміру страхового відшкодування, тобто 1/2 частини суми страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність водія джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини, якщо шкоду завдано життю чи здоров`ю потерпілого, тому відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку страховика відшкодувати шкоду, завдану життю чи здоров`ю потерпілого джерелом підвищеної небезпеки. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Відповідачем не доведено тих обставин, що потерпілий, який помер внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП із її смертельним наслідком. У цій справі неможливо визнати, що потерпілий, який помер внаслідок наїзду на нього забезпеченого транспортного засобу, навіть за наявності його вини у порушенні Правил дорожнього руху України, але за відсутності у нього умислу на заподіяння шкоди, діяв у взаємозв`язку разом з водієм цього джерела підвищеної небезпеки. Також відповідач не довів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили. Не приймаються до уваги і заперечення відповідача у тій частині, що ПрАТ "СК "Арсенал страхування" не порушувало прав позивача, не відмовляло у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинило розгляд заяви до розгляду кримінального провадження за фактом ДТП, оскільки станом на день подання заяви про виплату страхового відшкодування кримінальне провадження № 12019080000000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не було завершене, тривало досудове розслідування. Як вже зазначено вище, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов'язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial