Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» укладено генеральний договір добровільного страхування №28-0199-01410/0322 від 21.04.2017, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] . 30.12.2017 в м. Києві по вул. О.Теліги відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «ІЛТА» під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за генеральним договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування на підставі страхового акту № ДККА-59510 позивачем здійснено виплату за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника у розмірі 26707,19 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА страхування». На підставі вищезазначеного, позивач звернувся до ПАТ «СК «АХА страхування» із заявою про страхове відшкодування. ПАТ «СК «АХА страхування» було компенсовано суму страхового відшкодування позивачу у розмірі 18472,12 грн. Однак, вказаних витрат не достатньо для відшкодування шкоди в повному обсязі, а тому позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПАТ «СК «АХА страхування», що становить 8235,07 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 13.08.2019 було відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 21.04.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «ІЛТА» укладено генеральний договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №28-0199-01410/0322 від 21.04.2017, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] (а. с. 8). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2018 [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з тексту вказаної постанови, 30.12.2017 о 19 годині 20 хвилин, гр. [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», номерний знак [NUMBER] на перехресті вул. О.Теліги та вул. Мельникова у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а. с. 17). Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини відповідача у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 03.01.2018 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а. с. 9). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ДККА-59510 від 19.01.2018, розмір страхового відшкодування склав 26707,19 грн., яке позивачем було сплачено згідно платіжного доручення № 1833 від 26.01.2018 (а. с. 15, 16). Вказані кошти за ремонт автомобіля були перераховані ТОВ «ІЛТА» відповідно до виставленого рахунку № САСТ-700508 від 10.01.2018 (а. с. 12). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «АХА страхування» відповідно до поліса № АК/6847414. 20.04.2018 позивач звернувся до ПАТ «СК «АХА страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 18). Відповідно до платіжного доручення №448_241 від 03.05.2018 ПАТ «СК «АХА страхування» перерахувало позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 18472,12 грн. (а. с. 19). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. За змістом п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом враховано правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу була застрахована за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 8235,07 грн. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved