Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» (надалі - Позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) простягнення 20206,90 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовано тим, що 12.10.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (правонаступником якої є ПрАТ «СК «Аркс») та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] . 05.06.2019 о 23:00 в м. Тернополі по вул. Злуки сталась ДТП за участю автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та мотоцикла Geon, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби були пошкоджені. ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що встановлено рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2019. За заявою [PERSON] , на виконання умов договору добровільного страхування, Позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 44940,13 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до полісу ОСЦПВ №АМ/654441, ліміт відповідальності - 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн. За зверненням Позивача до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», остання відшкодувала Позивачу 24733,23 грн. (26733,23 грн. вартість ремонту з урахуванням зносу - 2000,00 грн. франшиза). Невідшкодованими Позивачу залишилось 20206,90 грн., тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, які Позивач і просить стягнути із Відповідача, як безпосереднього винуватця ДТП. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. від 18.02.2022 відкрито провадження у даній справі. 15.03.2022 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Відповідач позов заперечує. Свою позицію обґрунтовує тим, що визнаючи самі обставини ДТП та свою вину у ній, він заперечує розмір шкоди, який визначений Позивачем з численними порушеннями. Зокрема, зазначені у ремонтній калькуляції ремонтні роботи є такими, що не відповідають завданим в ДТП збиткам, тобто потерпілий ремонтував та замінював деталі, які не були пошкоджені в ДТП. Саме тому розмір оціненої шкоди страхувальником потерпілого відрізняється від розміру, оціненого страхувальником винуватця, на суму позову у цій справі. Наданий Позивачем звіт про визначення розміру матеріального збитку є не належним та не допустимим доказом, який не слід брати суду до уваги. Рецензування звіт не проходив. Про призначення автотоварознавчої експертизи, яка могла б бути належним доказом по справі, Позивач клопотання не заявляв. Просить відмовити у задоволенні позову. 27.04.2022 було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащука П.Я. Ухвалою судді Стельмащука П.Я. від 02.05.2022 прийнято до провадження дану цивільну справу. Представник позивача в судове засідання 22.06.2022 не з`явився, проте подав до суду клопотання від 09.06.2022, у якому просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач також у судове засідання не з`явився, однак у відзиві просить про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, у задоволенні позову просить відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що згідно постанови Тернопільського міськрайоннного суду Тернопільської області від 17.07.2019 по справі №607/16600/19, 05.06.2019 близько 23.00 год. на вул. Злуки в м. Тернополі [PERSON] , керуючи мотоциклом марки Geon GN250, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у разі виявлення небезпеки не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу або зменшення швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом марки Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч на вул. Вербицького. В результаті ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] судом визнано винним, зокрема у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. Власником автомобіля марки Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.10.2018. 12.10.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (правонаступником якої є ПрАТ «СК «Аркс») та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №304120а8та, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , у тому числі на випадок дорожньо-транспортної пригоди, вигодонабувач [PERSON] , страхова сума 200000,00 грн. 25.06.2019, згідно страхового акту №ARX2474725, Позивачем прийнято рішення про здійснення страхової виплати на рахунок ТОВ «Терко Авто Град» в розмірі 42165,13 грн., на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №304120а8, заяви [PERSON] від 06.06.2019, рахунку ТОВ «Терко Авто Град» від 20.06.2019, розрахунку страхового відшкодування. 26.06.2019 Позивач перерахував на користь ТОВ «Терко Авто Град» 42165,13 грн. (платіжне доручення №572579 від 26.06.2019). Цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла марки Geon GN250, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент скоєння ДТП (05.06.2019) була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до полісу ОСЦПВ №АМ/654441, ліміт відповідальності за шкоду майну - 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн. 05.08.2019 Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою №6823/18/ЦВ про стягнення заборгованості в порядку регресу на суму 44940,13 грн. Платіжним дорученням №54682909 від 23.09.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало Позивачу страхову виплату в розмірі 24733,23 грн. 16.03.2021 Позивач надіслав Відповідачу претензію на суму 20206,90 грн., мотивуючи її тим, що це різниця між виплаченим Позивачем страховим відшкодуванням та отриманими в порядку регресу від Страховика винуватця ДТП коштами. З посиланням на статтю 27 Закону України «Про страхування» та статтю 993 ЦК України вимагає у Відповідача сплатити цю різницю на користь Позивача. Відповідач відмовився від сплати цих коштів, вказуючи на безпідставність вимоги (в матеріалах справи міститься лист Відповідача без дати та номера). Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та, при цьому, керується наступним. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є вимога про відшкодування винуватцем ДТП несплаченої Страховиком винуватця частини завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 20206,90 грн. Учасники вищеописаних подій згідно з матеріалами справи мають декілька зобов`язань. Договірне зобов`язання між Позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування. Деліктне зобов`язання між потерпілим та Відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Договірне зобов`язання між Відповідачем і страховиком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування Позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 42165,13 грн. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. У цій справі страховик Відповідача (завдавача шкоди) може набути право регресу, відшкодувавши потерпілому завдану йому шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону. Вимога ж Позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (Позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між Позивачем і Відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, однак не відшкодовані йому у повному обсязі страховиком Відповідача (завдавача шкоди), є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу №АМ/654441страховиком відповідача з страховим лімітом 100000 грн. на момент вчинення ДТП було ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається із матеріалів справи, Позивач (страховик потерпілого) визначив суму страхового відшкодування в розмірі 44940,13 грн. (акт виконаних робіт №ТАГ-0002250 складений 25.07.2019 ТОВ «Терко Авто Град»). Однак, страховик винуватця ДТП (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») вважає, що сума страхового відшкодування складає лише 24733, 23 грн. (26733,23 грн. згідно звіту ФОП [PERSON] за вирахуванням 2000,00 грн. франшизи передбаченої умовами страхового полісу). Позивач просить різницю в розмірі 20206,90 грн. стягнути саме з винуватця ДТП, так як страховик винуватця ДТП свій обов`язок по відшкодуванню виконав, проте сплачена сума не покрила завдану шкоду у повному розмірі. З урахуванням вищевикладеного аналізу норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що Позивач звернувся із позовом про стягнення усієї різниці в розмірі 20206,90 грн. до неналежного відповідача, за виключенням франшизи (2000,00 грн). Цей висновок випливає із того, що ліміт відповідальності за шкоду майну згідно полісу Відповідача складає 100000,00 грн. Страховик Відповідача сплатив лише 24733,23 грн. Тому, бажаючи стягнути усю суму страхового відшкодування (яка, згідно позиції Позивача складає 44940,13 грн.) і за наявності спору про це, Позивач повинен звернутись із позовом до страховика Відповідача, а не до Відповідача, відповідальність якого була належним чином застрахована. Відповідно до статей 12.1, 36.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Полісом Відповідача передбачена сума франшизи в розмірі 2000,00 грн., на яку страховик Відповідача зменшив суму страхового відшкодування. В матеріалах справи відсутні докази того, що безпосередньо Відповідач відшкодовував збитки Позивачу чи потерпілому. Тому, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме стягнути із Відповідача на користь Позивача 2000,00 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У задоволенні решти вимог Позивача слід відмовити. В ході розгляду даної справи Позивачем понесені судові витрати, які складаються лише із судового збору в розмірі 2481,00 грн. Згідно ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 9,9% (2000,00 / 20206,90 х 100%). Отже, з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 245,62 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial