Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

09 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт від 26 грудня 2003 року, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 1,2067 га, кадастровий номер 0725586500:02:002:0036, земельну ділянку, площею 1,4257 га, кадастровий номер 0725586500:02:002:0121, та земельну ділянку, площею 1,1972 га, кадастровий номер 0725586500:02:002:0191, що розташовані на території Соловичівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 15 червня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 34). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 33), 27 червня 2022 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає в повному обсязі (а. с. 55). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою\~статті 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки: 1,2067 га, кадастровий номер 0725586500:02:002:0036, земельну ділянку, площею 1,4257 га, кадастровий номер 0725586500:02:002:0121, та земельну ділянку, площею 1,1972 га, кадастровий номер 0725586500:02:002:0191, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Соловичівської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області. Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується копією державного акта про право приватної власності на земельну ділянку (а. с. 16), витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 11-22) та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а. с. 23-25). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268\~Цивільного кодексу\~Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1269 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої\~статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 26 грудня 2003 року приватним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області, згідно з яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 10). Позивач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) є внучкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та свідоцтвом про одруження (а. с. 43 на звороті, 44, 45-46). Син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (а. с. 43). На день смерті спадкодавця [PERSON] ( [INFO] ) разом із нею постійно проживали внучка [PERSON] , чоловік внучки [PERSON] , правнучка [PERSON] та правнук [PERSON] (а. с. 9). 28 березня 2018 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 39). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємницею за заповітом, яка у встановленому законом порядку та строки не відмовилася від спадщини та прийняла її після смерті баби [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 18 лютого 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 12). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 29/2018 до майна померлої [PERSON] (а. с. 38-54), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не має, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше нерухоме майно спадкодавця видане позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої\~статті 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України\~та

Outcome: approved