Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

В лютому 2020 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.01.2015. Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] . 13.12.2017 Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ №758/16454/17, яким, зокрема, з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На день звернення до суду із заявою про видачу судового наказу у позивачки були відсутні відомості щодо працевлаштування відповідача, наявності у нього доходу та щодо його майнового стану. Водночас, на час звернення до суду із даним позовом позивачці стало відомо, що після розірвання шлюбу, з 07.08.2015 відповідач працює на ТОВ «Будсервіскомплект», тобто має стабільний заробіток, у зв`язку з чим він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його доходу. Крім того, відповідач має у власності шість об`єктів нерухомого майна, два з яких набуто після розірвання шлюбу, а також автомобіль «Toyota Camry», 2008 року випуску, який був зареєстрований за ним 29.04.2015. Таким чином, позивач вважає, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів з відповідача його майновий стан істотно покращився, у зв`язку з чим вона просила збільшити розмір аліментів та стягувати в подальшому з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2020 справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О. В порядку повторного авторозподілу справ між суддями 29.09.2020 справу передано судді Захарчук С.С., а в подальшому, 22.01.20221 - судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 16.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 28.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позову не визнав, вказуючи на те, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину у збільшеному розмірі, оскільки його дохід - це лише заробітна плата, яка становить близько п`яти тисяч гривень. З цієї суми він вже сплачує аліменти на неповнолітнього сина щомісяця у розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму, допомагає своїй доньці, яка навчається, та утримує двох своїх батьків, які є непрацездатними. Його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі та допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд. Крім того, відповідач вказує, що позивачем подано позов до Голосіївського районного суду м. Києва в інтересах їхньої повнолітньої доньки про стягнення з нього аліментів на період її навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), у разі задоволення якого він буде позбавлений можливості відновити свою підприємницьку діяльність, якою він попередньо займався. При розірванні шлюбу між ним та позивачем була укладена мирова угода щодо спільного майна, зокрема, позивач отримала значні грошові кошти та майно, а автомобіль «Toyota Camry», 2008 року випуску, про який нею зазначено у позові, фактично був переданий йому в обмін на більш вартісний автомобіль «Toyota RAW 4», 2011 року випуску. Також відповідач вказує на те, що позивач не надала належних доказів щодо належності йому об`єктів нерухомості та жодним чином в позовній заяві не визначила розмір необхідних і достатніх потреб неповнолітнього сина для забезпечення його гармонійного розвитку. Крім того, позивачем не надано жодних відомостей щодо її майнового стану, зокрема, щодо способу її життя, виду та розміру її доходів, наявності у неї нерухомого та рухомого майна, а також інших обставин, які повинні бути враховані судом при зміні розміру аліментів. Окремо відповідач зазначає про те, що, незважаючи на відсутність згоди між сторонами з приводу місця проживання їхнього неповнолітнього сина, він не відмовляється від свого обов`язку щодо утримання дитини та сплачує аліменти у визначеному судом розмірі. В судове засідання позивач не з`явилася, водночас від її представника - адвоката Лобуренка С.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. Крім того, представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] підтримали свої вимоги та заперечення, відповідно, у судових засіданнях 21.09.2021 та 10.11.2021. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 25.09.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.01.2015, ухваленим у справі №758/12848/14-ц. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судовим наказом №758/16454/17, виданим Подільським районним судом м. Києва 13.12.2017, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 12.12.2017 і до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказує на наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки його майновий стан після видачі судового наказу істотно покращився, а також на можливість стягнення з відповідача аліментів у частковому виразі від його заробітку (доходу) з огляду на те, що відповідач працює та має стабільний заробіток. З`ясовуючи обґрунтованість таких її доводів, судом враховується наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено судом із наданого позивачем витягу з сайту Міністерства юстиції України від 18.02.2020, [PERSON] з 07.08.2015 є керівником «Будсервіскомплект». Із наданих відповідачем індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що дохід [PERSON] за 2020 рік склав 33950 грн. Відповідно до розрахунку доходу та витрат на утримання дітей та батьків, складеного відповідачем [PERSON] , за період з лютого 2020 по грудень 2021 року фактичний відсоток з доходу, витрачений ним на утримання дітей і батьків, складає 48,79% його доходу, в тому числі: на сина - 40,31%; на доньку - 7,49%; на батьків - 0,99%. Судом критично оцінюється такий розрахунок відповідача, оскільки наведені у ньому розміри доходу та витрат не підтверджені будь-якими іншими належними доказами. Водночас, судом враховується, що позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на доцільність зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно вказували на те, що після видачі вищенаведеного судового наказу майновий стан відповідача істотно покращився. Крім того, на думку суду, надані позивачем докази не свідчать про наявність можливості стягнення із відповідача аліментів у частковому виразі від його заробітку (доходу). Не надано позивачем і жодних доказів щодо зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Із урахуванням наведеного, суд вважає доведеними твердження відповідача, наведені ним в заперечення позову. Крім того, судом враховується, що згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом із матеріалів справи, відповідачем сплачуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів, які на даний час стягуються із відповідача на утримання його неповнолітнього сина, відповідає мінімальному розміру аліментів, законодавчо встановленому та гарантованому державою. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження достатності заробітку (доходу) відповідача для стягнення з нього аліментів у мінімально рекомендованому розмірі позивачем до суду не надано. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позивачем не доведено наявності обставин для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed