Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки і піклування в особі Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні житлом шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] та зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обгрунтування позову позивач вказав, що йому на праві власності належить квартира по [ADDRESS] . у вказаній квартирі крім нього також зареєстрована його дружина [PERSON] та відповідачі. Відповідачі протягом останніх десяти років не проживають у вказаній квартирі, не приймають участі в її утриманні, їх особисті речі у квартирі відсутні. При цьому, жодних перешкоди у користуванні квартирою він відповідачам не вчиняє. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. 31 січня 2022 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та в якості третьої особи орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року доручено органу опіки і піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради підготувати та надати суду висновок щодо доцільності зняття [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутня в судовому засіданні представник позивача - адвокат Петровець Л.Р. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов та не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачі належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивачу на праві власності належить квартира за [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 26 лютого 2009 року, виданим виконкомом Тернопільської міської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №21999560 від 26 лютого 2009 року, виданим ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації». Як слідує з довідки від 09 вересня 2021 року, виданої ПМП «СОВР», [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - онук, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. З актів ПМП «СОВР» від 06 липня 2021 року, від 09 вересня 2021 року та від 05 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , однак не проживають за вказаною адресою. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 18 травня 2022 року за №467, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №467 від 18 травня 2022 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснили, що він є сусідом позивача [PERSON] . Відповідачів у квартирі позивача він не бачив та йому відомо, що останні більше 10 років проживають у Росії. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачі багато років не проживають у належній позивачу квартирі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог частини першої статті319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог частини першої сттатті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що позивач є одноосібним власником спірної квартири, де зареєстровані відповідачі. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному житлі. Встановлено, що відповідачі добровільно не проживають у спірній квартирі, не цікавляться нею, не приймають участі в її утриманні, не сплачують комунальних платежів та із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталися. Відповідно до вимог частин четвертої, п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 18 травня 2022 року за №467, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №467 від 18 травня 2022 року, щодо недоцільності зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , оскільки вказаний висновок є недостатньо обгрунтованим. Так, із змісту вказаного висновку не вбачається на підставі яких відомостей та інших документів орган опіки та піклування прийшов до висновку про недоцільність зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Таким чином, суд не приймає до уваги вказаний висновок на підставі вимоги частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрованій в квартирі [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживають, останніми не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, останніх слід визнати такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. Щодо позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку по [ADDRESS] слід зазначити наступне. Згідно абз. 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Відтак, враховуючи, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування спірною квартирою, суд вважає, що позовні вимоги в частині зняття останніх з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за [ADDRESS] . Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3632 грн, зокрема із відповідача [PERSON] слід стягнути 1816 грн судового збору, із [PERSON] - 908 грн та із [PERSON] - 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial