Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 10.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., за реєстровим № 3635. В належному їй житловому будинку, колишнім власником, після набуття позивачкою права власності зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Однак, за місцем реєстрації він не проживає з моменту його реєстрації, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Про місце знаходження відповідача відомостей не має. Особистих речей відповідача у будинку не має, оплату за комунальні послуги він не робить, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. Позивач зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідача [PERSON] в житловому будинку, вона вимушена сплачувати за нього комунальні платежі, не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Також, вона не може розпорядитися житловим будинком шляхом відчуження. Все це порушує її право на володіння та розпорядження власністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи викликався належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, однак судові повістки за місцем реєстрації не отримував. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Договору купівлі-продажу від 10.07.2008 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., реєстровий №3635, [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію права власності № 20188544 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6213482, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до витягу ЦНАП № 7456 від 27.10.2021 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2009 року підтверджується актами від 22.11.2021 складеними сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченими старостою села [PERSON] та депутатом [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин в ході розгляду справи не було встановлено. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи здійснюється протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання за заявою особи. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, відповідач [PERSON] спільним побутом із позивачем не пов`язаний, не є членом сім`ї позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved