Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . З літа 2006 року до дня смерті останнього вона проживала разом з ним в одному будину. Проживаючи однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, разом проводили поточні ремонти в будинку в якому спільно проживали, спільно проводили свята та інше. Через відсутність юридично встановленого факту проживання спадкоємця і спадкодавця однією сім`єю вона не може реалізувати своє прао на спадщину, яке складається із житлового будинку в м.Тульчин. В зв`язку з даним обставинами вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт її спільного проживання із [PERSON] , померлим [INFO] однією сім`єю з літа 2006 року по [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу у відсутність заявника та її представника, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні 17.05.2022 заявник та її представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини та просили заяву задовольнити. Заінтересована особа - представник Тульчинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі представника заінтересованої особи, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Також від представника заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що жодних належних письмових доказів, які б підтверджували б доводи заявника щодо існування між ними відносин притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту у матеріалах справи відсутні. Допитана в судовому засіданні 17.05.2022 свідок [PERSON] суду показала, що вона є подругою заявника та їй відомо, що [PERSON] жила з [PERSON] з літа 2006 року однією сім`єю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що вона працює разом із заявником і та їй розповідала, що вона живе з [PERSON] з грудня 2005 року. З якого саме часу вони проживають разом їй не відомо. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м.Тульчин, Вінницької області помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 21.09.2012 серяя [NUMBER] (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі- продажу житлового будинку від 28.03.2001, посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Козловським С.В., зареєстрованого в реєстрі за №1054 (а.с.9). Згідно копії довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 07.10.2021 № 365 (а.с.8), [PERSON] , який помер [INFO] дійсно проживав та був зареєстрованим до дня смерті в [ADDRESS] . Згідно копії довідки голови квартального (вуличного, будинкового) комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 05.10.2021 (а.с.7), [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.12.2022 №507 (а.с.38), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 03.11.2021 №1083/01-16 (а.с.20), після смерті [PERSON] , померлолого [INFO] , спадкова справа не заводилась. Заявник стверджує, що через відсутність належного підтвердження спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] вона не може реалізувати своє право на спадщину після смерті останнього, в зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду з даною заявою. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за №7 зазначено, що якщо постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам заявником та її представником не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту проживання заявника з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю у визначений заявником період. Зокрема, доказів ведення спільного господарства заявника з [PERSON] , наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, участі у витратах на утримання житла, його ремонт матеріали справи не містять. Тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з померлим не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки досліджені в суді письмові докази даний факт не підтверджують, а суперечливих показань лише свідків [PERSON] та [PERSON] на думку суду є недостатньо для висновку про доведеність вимог заявника, адже показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, про що неодноразово зауважував Верховний Суд, зокрема і у постанові від 08.12.2021 у справі № 531/295/19. Аналізуючи вищевикладене, покази свідків, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заявника в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed