Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 09 серпня 2021 року, в якій просив суд: зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 1/6 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] перебував в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 серпня 2011 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року, із відновленням [PERSON] дошлюбного прізвища [PERSON] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього на користь [PERSON] за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів (заробітку). З того часу він постійно стабільно сплачує аліменти на утримання дитини. Однак на даний час відбулися зміни в його матеріальному та сімейному становищі. Так, з 15 червня 2018 року [PERSON] перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Наразі, вже майже рік, шлюбно-сімейні стосунки вони не підтримують, однак в судовому порядку питання розірвання шлюбу не вирішували. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього на користь [PERSON] за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів (заробітку) позивача, а також на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку - у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів (заробітку) позивача. Таким чином, загальний розмір аліментів, які з нього утримуються на користь відповідачів, складає 3/4 частини від його заробітку, тобто 75%. За даних обставин він вважає, що перегляд раніше визначеного розміру аліментів на утримання його синів є необхідним та доцільним, оскільки сплата ним аліментів в присудженому розмірі ставить його в скрутне матеріальне становище та позбавляє засобів для існування, фактично заганяє в боргову яму. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.22-23). Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача-1 [PERSON] - адвокат Сагайдак Д.С. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] з огляду на їх надуманість та безпідставність. Свої заперечення обґрунтовував тим, що пред`явленим позовом [PERSON] вводить суд в оману, оскільки фактично шлюбно-сімейних стосунків з відповідачем-2 [PERSON] він не припиняв та продовжує проживати з нею однією сім`єю. Пред`явленням даного позову позивач має за мету зменшити свій обов`язок зі сплати аліментів на сина [PERSON] аби таким чином зекономити кошти для спільного сімейного бюджету з [PERSON] . Вказана обставина підтверджується відсутністю в АСВП запису про наявність виконавчого провадження з примусового стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на її утримання та на утримання їх спільного сина [PERSON] . Також незрозумілим є посилання позивача на обставину сплати ним аліментів на утримання [PERSON] з огляду на те, що 01 вересня 2021 року їх синові вже виповнилось 3 роки, що автоматично тягне за собою припинення сплати аліментів на утримання дружини. Крім того, до позовної заяви [PERSON] не додано доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального становища, зниження рівня доходів чи наявність інших юридично значимих фактів для перегляду попередньо визначеного розміру аліментів. Відповідь на відзив відповідача-1 [PERSON] позивач та його представник не подавали, додаткового часу для цього не потребували. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача - адвокат Плешакова О.Г. позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові (а.с.46, 56). Представник відповідача-1 [PERSON] - адвокат Сагайдак Д.С. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.60). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити (а.с.42, 61). Ухвалою суду від 14 червня 2022 року відмовлено у прийнятті судом визнання відповідачем-2 позову. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, враховуючи позицію учасників справи, дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, доходить висновку про можливість часткового задоволення вимог позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) перебували в шлюбі, офіційно зареєстрованому 27 серпня 2011 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №401. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року у справі №214/5307/17, яке набрало законної сили 15 грудня 2017 року, шлюб між ними розірвано; змінено прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] (а.с.12-13). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбно-сімейних стосунків за відсутності спору про визначення його місця проживання, залишився проживати з [PERSON] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у справі №211/4676/16-ц, яке набрало законної сили 18 квітня 2017 року та в апеляційному порядку не оскаржувалось, за позовом [PERSON] , визнаним [PERSON] , судом присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області від 14 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП №54492153 з примусового виконання виконавчого листа №211/4676/16-ц, виданого 06 квітня 2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на виконання зазначеного рішення суду про стягнення аліментів. Відомості про наявність заборгованості зі сплати аліментів в матеріалах справи відсутні (а.с.10). \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на зміни в його матеріальному та сімейному становищі, які ускладнюють сплату ним аліментів в дійсному розмірі, що ставить його в скрутне становище. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до\~ст.192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. З аналізу ст.192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 слідує, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до\~правової позиції\~ВСУ,\~викладеної в\~постанові від\~05\~лютого 2014\~року у\~справі №6-143цс13,\~з огляду\~на відсутність\~імперативної заборони\~змінювати розмір\~аліментів шляхом\~зміни способу\~їх присудження,\~за положеннями\~ ст.192\~СК України\~зміна розміру\~аліментів може\~мати під\~собою зміну\~способу їх\~присудження (зміна\~розміру аліментів).\~Право вимагати\~зміни розміру\~аліментів не\~може заперечуватися,\~адже можливість\~вибору способу\~присудження аліментів\~з огляду\~на мінливість\~життєвих обставин,\~визначених ст.ст.182-184\~СК України,\~відсутність імперативного\~припису на\~неможливість зміни\~їх розміру,\~не може\~обмежуватися разовим\~здійсненням визначення\~їх розміру. Судовим розглядом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , у нього змінився сімейних стан. Так, 15 червня 2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №238. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15 червня 2018 року, а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 07 вересня 2018 року (а.с.8). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року у справі №214/6532/19 (а.с.14-17) за позовом [PERSON] , вимоги якого визнав [PERSON] , присуджено стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 серпня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття; присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення їх сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 29 серпня 2019 року. За даних обставин суд приходить до висновку про дійсність та істотність змін в сімейному становищі [PERSON] як платника аліментів в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] від попереднього шлюбу з [PERSON] . Посилання [PERSON] на погіршення його фінансового становища з огляду на обсяг наявних аліментних зобов`язань в сукупності суд не приймає до уваги, оскільки вони не є доведеними відповідними доказами, а ґрунтуються виключно на його словах, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з наданої ним звітної декларації за 2021 рік (а.с.37-41) слідує, що [PERSON] працює ФОП на спрощеній системі оподаткування та розмір його щомісячної заробітної плати є сталим і визначений на рівні мінімальної заробітної плати, що виключає можливість встановлення дійсного його рівня доходів. Всупереч ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України позивачем також не надано доказів, які б свідчили про наявність у нього кредитних чи інших боргових зобов`язань, погіршення рівня доходів у співвідношенні з минулими роками, наявність заборгованості зі сплати аліментів, а відтак свідчили про його скрутне матеріальне становище. Разом з тим, на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] його аліментні зобов`язання по утриманню малолітнього сина [PERSON] вже існували. Не дивлячись на це [PERSON] беззаперечно визнав позов [PERSON] за розміром заявлених нею аліментів на її утриманні (1/6 частка від його доходів) та на утримання їх сина [PERSON] (1/4 частка від його доходів). Будь-яких обставин, які були б юридично значимими та виникли вже після ухвалення рішення по стягнення аліментів на користь [PERSON] , судом не встановлено, а позивачем не доведено. Окремо слід зауважити, що обов`язок [PERSON] по сплаті аліментів на утримання [PERSON] як дружини, припинено з 02 вересня 2021 року у зв`язку з досягненням їх сином [PERSON] трирічного віку. Наразі відпустка по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку [PERSON] закінчилась, та вона взмозі працювати (у тому числі дистанційно) і мати власний дохід, з якого також забезпечувати сина [PERSON] . Доказів, які б свідчили, що [PERSON] є єдиним, хто забезпечує їх сім`ю з огляду на наявність обставин, які виключають трудову діяльність [PERSON] , позивачем суду не надано. Відтак суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] з огляду на їх недоведеність, безпідставність та суперечність інтересах малолітнього сина сторін [PERSON] , питання стягнення аліментів на утримання якого є предметом даного спору. Що стосується вимог в частині, заявленій до [PERSON] , то суд вважає, що здійснення відрахувань в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] за наявності інших аліментних зобов`язань по утриманню сина [PERSON] , суперечитиме засадам розумності,\~справедливості і\~добросовісності.\~З урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення, рівності дітей, в даному випадку у суду наявні підстави для зміни розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/3 частки до 1/4 частки від його доходу (заробітку). Крім того, відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №102 від 08 червня 2017 року, мінімальна межа аліментів, які стягуються в частковому співвідношенні до заробітку позивача на утримання [PERSON] підлягає приведенню у відповідність до законодавства України, діючого на час розгляду і вирішення справи, шляхом її збільшення до 50%. На переконання суду, такий розмір аліментів не ставитиме платника аліментів у скрутне для нього становище, не є завищеним в нинішній економічній ситуації в країні, пов`язаній зі зростанням цін та введеним воєнним станом, та в сукупності з наявними аліментними зобов`язаннями не перевищує максимально допустимого, визначеного ст.70 Закону України Про виконавче провадження. Заявлення позивачем зменшення аліментів до 1/6 частки суд вважає необґрунтованим та недоведеним в такому обсязі, який би визначав можливість зменшення аліментів до вказаної частки без завдання шкоди інтересам дитини. Приймаючи таке рішення суд зауважує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремим норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позивачем одночасно пред`явлено дві самостійні, не похідні вимоги, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору по 908 грн. При цьому, позивачем сплачено судовий збір лише в розмірі 908 грн., тобто недоплачено 908 грн. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача [PERSON] , вимоги до якої частково задоволено. Оскільки позивачем не доплачено судовий збір за вимоги до [PERSON] в розмірі 908 грн., в задоволенні якої судом відмовлено, тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави недоплачену ним суму судового збору в розмірі 908 грн. У відзиві на позов представником відповідача-1 [PERSON] - адвокатом Сагайдаком Д.С. зазначено про понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Однак, з огляду на відсутність належних доказів понесення таких витрат та не заявлення вимоги про їх стягнення відповідно до вимог ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для їх компенсації.

Outcome: partial