Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Представник ОСББ «Верховинна 41» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2020 року по квітень 2021 року в сумі 7 305,11 грн., яка складається із заборгованості за сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, резервного фонду, внесок на послуги консьєржа, одноразовий внесок - 6 475,04 грн., інфляційних нарахувань - 312,61 грн. та 3% річних - 517,46 грн. Обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , з квітня 2020 року не виконує свій обов`язок з оплати вартості житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість. Ухвалою суду від 22.06.2021 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 27.10.2021 року здійснено перехід із розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений згідно вимог 128 ЦПК України належним чином, зокрема шляхом направлення копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання відповідача та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву до суду не направив. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.06.2021 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , а відтак відповідач користується відповідними житлово-комунальними послугами (є відповідальною особою), за надання яких відповідає Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Верховинна 41», на балансі якого перебуває вказаний будинок [ADDRESS] . Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Верховинна 41» створено власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Протоколом Загальних зборів співвласників ОСББ «Верховинна 41» № 05/02 від 05.02.2020 року були прийняті рішення про встановлення щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ, про затвердження розміру внеску до ремонтного фонду ОСББ, про затвердження внеску до резервного фонду, про встановлення щомісячного внеску за надання послуг чергового (консьєржа), про встановлення одноразового внеску на проведення робіт часткової заміни труб гарячого водопостачання. Відповідно до довідки про заборгованість щодо квартири [ADDRESS] заборгованість за сплату внесків на утримання будинку, прибудинкової території, до ремонтного фонду, резервного фонду, внеску за надання послуг чергового (консьєржа), одноразові внески складає 6 475,04 грн., інфляційні нарахування - 312,61 грн. та 3% річних - 517,46 грн. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України та вважається акцептованим усіма споживачами, які встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, судова практика свідчить про те, що за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, суди покладають на боржника відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59 цс13). Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за період з квітня 2020 року по квітень 2021 року у зв`язку з несвоєчасною оплатою комунальних послуг в сумі 7 305,11 грн., яка складається із заборгованості за сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, резервного фонду, внесок на послуги консьєржа, одноразовий внесок - 6 475,04 грн., інфляційних нарахувань - 312,61 грн. та 3% річних - 517,46 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача правничої допомоги у розмірі 5000 грн., то в такому стягненні суд відмовляє. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Тоді як, належних та допустимих доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу по саме вказаній справі у розмірі 5000 грн. суду надано не було. Договір про надання правничої допомоги укладений 01.08.2020 року між позивачем та адвокатом Вербицьким Я.В. передбачає щомісячну оплату консультацій та/або послуг наданих відповідно до вказаного договору у розмірі 5000 грн., а не оплату в такому розмірі за юридичний супровід, тощо за одним позовом до [PERSON] . Крім того, суд має оцінювати співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тоді як, ціна вказаного позову складає 7305 грн. 11 коп., а правнича допомога заявлена у розмірі 5000 грн. Окрім того, адвоката жодного разу не було у судовому засіданні, позовна заява складена з помилками, зокрема невірно вказана адреса відповідача, що тільки ускладнило та затягнуло розгляд справи судом. Отже, вище вказане свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача правничої допомоги у розмірі 5000 грн

Outcome: approved