Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 24.04.2010 року вони уклали шлюб, який зареєстровано у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 132. В шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом із батьком. Шлюб між сторонами виявився невдалим, спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї на почуттях любові і поваги один до одного, на даний час шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються. Просить шлюб розірвати. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та зупинити стягнення аліментів у відповідності до судового наказу Попаснянського районного суду Луганської області від 07.05.2019 року у справі № 428/1452/19. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.11.2021 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено судове засідання. 01.07.2022 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд вимогу про стягнення з відповідача аліментів та припинення стягнення таких з позивача не розглядати, натомість вимогу про розірвання між сторонами шлюбу задовольнити. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не надала, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 3\~ст.223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280\~ЦПК\~України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24.04.2010 року, який зареєстровано у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 132. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112\~Сімейного\~кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають,таким чином, подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітніх дітей, тому шлюб з відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved