Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

У жовтні 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницької області про встановлення батьківства. Позов мотивує тим, що з 2007 р. він перебував у фактичних відносинах із [PERSON] . Від зазначених стосунків у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що до та після народження дітей він із відповідачем проживали однією сім`єю, однак народження дітей зареєстровано у виконавчому комітеті Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області на підставі частини 1 статті 135 СК України. 19 серпня 2021 р. відповідач не повідомивши позивача забрала дітей та переїхала до іншого місця проживання та їх місце перебування позивачу наразі не відомі. З огляду на наявність зазначених обставини позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом визнання батьківства щодо малолітніх дітей. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 р. постановлено відкрити провадження та проводити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2022 р. постановлено підготовче провадження закрити та справу призначити до судового розгляду по суті. В судовому засіданні призначеному на 02 червня 2022 р. позивач [PERSON] та його представник адвокат Діденко Н.П. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд ухвалити рішення про задоволення позову. У судове засіданні призначене на 10 червня 2022 р. позивач та його представник не з`явились просили суд провести судовий розгляд за їх відсутності із ухвалення рішення по суті позовних вимог. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницької області про встановлення батьківства надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу щодо задоволення позову не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялась про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, відзив на позов або заяву про розгляд справи у його відсутність не подала, тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає статтям 280-281 ЦПК України. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Так, судом встановлено, що в с. Паріївка Вінницького (Іллінецького) району Вінницької області [INFO] народився [PERSON] та [INFO] [PERSON] , державна реєстрація народження яких проведена відповідно до частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується листом Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької від 09.10.2021 р. № 881-21.5-38 (а.с. 4). У відповідності до змісту акту від 06 жовтня 2021 р. позивач мешкав однією сім`єю із своєю громадянською дружиною [PERSON] відповідачем по справі та дітьми [PERSON] та [PERSON] . Проживали однією сім`єю та вели спільне домашнє господарство по [ADDRESS] по 19 серпня 2021 р. (а.с.3). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що познайомилась із [PERSON] під час перебування в одній палаті у пологовому будинку до та після пологів. При цьому до [PERSON] приходив та навідувався позивач, яка вона на запитання свідка називала батьком своїх дітей. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що знає позивача, так як раніше працював у нього та в подальшому неодноразово запрошувався [PERSON] до домоволодіння по [ADDRESS] , в якому проживав спільно із [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , однією сім`єю із спільним домашнім господарство. Зазначених дітей позивач завжди називав синами та у побутових розмовах вказував, що саме він є їх батьком. 28 січня 2022 р. позивач звернувся до відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 146 КК України по факт неправомірних дій відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що були вчиненні [PERSON] [INFO] , яка у серпні 2021 р. покинула місце спільного проживання та приховує місце знаходження дітей (а.с. 41-42). 03 травня 2022 р. слідчим відділенням ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на підставі зазначеного повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 12022020070000073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 146 КК України (а.с. 68 ). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно з пункту 3 частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно із статтею 125 СК. Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved