Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Міський голова Городнянської міської ради Чернігівської області Андрій Богдан від імені органу опіки та піклування Городнянської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив позбавити прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 липня 2020 року малолітня [PERSON] вилучена від матері і направлена до комунального некомерційного підприємства „Прилуцький обласний будинок дитини „Надія Чернігівської обласної ради з метою соціально-правового захисту та безпеки дитини, виходячи з її найкращих інтересів, де і перебуває на даний час. Вказується, що із 08.10.2020 така дитина поставлена на облік служби у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки матір ухиляється від виконання батьківських обовязків. Півтора роки настанови соціальних служб [PERSON] не виконує, ставлення до своєї дитини не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями і ухилятись від виконання батьківських обовязків. Час, наданий їй на виправлення, [PERSON] використала безрезультатно і тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про позбавлення її батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що час, наданий їй на виправлення, [PERSON] використала безрезультатно і тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, оскільки це відповідає якнайкращим інтересам дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказала, що буде навідуватись у притулок до дитини, якщо її батько буде надавати гроші. Розповіла, що дитина дійсно до трьох років проживає окремо від неї. Спочатку її разом з дитиною влаштували до соціального притулку в м. Чернігів, де її навчали відповідальному материнству, а потім вона повернулась до м. Городня, де жила, то у свого батька, то у свого співмешканця. Дитиною,з її слів, опікувалась сама. У подальщому дитину у неї вилучили соціальні служби. Протягом часу, коли дитину вилучили до притулку, матір-відповідач не мала нагоди її забрати. За умови, що батько ( [PERSON] ), буде утримувати її дочку та її (відповідача), вона згодна забрати дитину до свого батька. Щодо аліментного обовязку, вказує, що не має заробітку. Заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача [PERSON] , допитавши свідків , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11) встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , про що 01 березня 2019 року Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено актовий запис № 50. Матірю записана [PERSON] . Згідно витягу № 00034638105 від 18.01.2022 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України запис про батька зроблений зі слів матері (а.с.9-10). У суді встановлено, що [PERSON] , 1993 року народження не проживає за місцем реєстрації, а проживає у своїх випадкових знайомих. Довідкою адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради № 02-14/104 від 21.01.2022 (а.с.17) доводиться, що [PERSON] , [INFO] перебуває у наведеному закладі постійно на цілодобовому вихованні та повному державному утриманні. У 2022 році матір-відповідач дитині не телефонувала, не відвідувала, не цікавилась її життям і здоровєм. Телефонні розмови у 2021 році матері-відповідача із адміністрацією закладу мали формальний характер. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] (батько відповідачки) суду розповів, що його дочка не проживає за місцем реєстрації, а живе у своїх випадкових знайомих чоловіків. Свідок виховує її старшого сина, відносно якого відповідач позбавлена батьківських прав, а він (дідусь) є опікуном. Малолітньою дочкою [PERSON] опікувалась протягом пів року, проживала у нього. Потім із друзями почала пити і проживала у різних чоловіків. Дитину у неї вилучили, коли вона перебувала на річці у стані спяніння і дитину взяла із собою. Надалі доля його дочки та його онуки свідку невідома. Він не зможе фінансово утримувати онука, дочку і малолітню онуку. Вказує, що онучка ще дуже мала. Припускає, що якщо б їй було хоча б 10 років, то забрав би її на виховання. Відповідачка утримувати своїх дітей не здатна, так як не може забезпечити навіть себе одну. Свідок [PERSON] (директор соціального центру надання соціальних послуг) у своїх показаннях зазначила, що із 08.10.2020 [PERSON] поставлена на облік служби у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки матір ухиляється від виконання батьківських обовязків. 21 липня 2020 року малолітня [PERSON] була вилучена від матері і направлена до комунального некомерційного підприємства „Прилуцький обласний будинок дитини „Надія Чернігівської обласної ради з метою соціально-правового захисту та безпеки дитини, виходячи з її найкращих інтересів, де і перебуває на даний час. Півтора роки настанови соціальних служб [PERSON] не виконує, ставлення до своєї дитини не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями і ухилятись від виконання батьківських обовязків. Із часу заснування соціального центру, його співробітниками надавався відповідачу час на виправлення, однак [PERSON] не змінила свого ставлення до батьківських обовязків, не зявлялась на виклики, не була присутня на засіданні комісії, тому звернення до органу опіки та піклування було ініційоване в інтересах дитини. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду висновок щодо розв`язання спору одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також інших документів, які стосуються справи. Наявний у справі висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради від 27.01.2022 № 16 (а.с.7-8) вказує на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] в порушення ст. 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дочки, зокрема утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти. Надані стороною позивача до справи докази свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню її малолітньої дочки, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та задоволення позову. Суд виходить з того, що таке ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків є тривалим. Півтора роки настанови соціальних служб [PERSON] не виконує, ставлення до своєї дитини не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями і ухилятись від виконання батьківських обовязків. Час, наданий їй на виправлення, [PERSON] використала безрезультатно. За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач обрав способом захисту прав малолітньої дитини також стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача [PERSON] . Суд дійшов висновку, що із відповідача [PERSON] , яка є особою працездатного віку, можливо стягнути аліменти на утримання її дочки у розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50%\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до приписів ч.2,3 статті 193 СК України, якщо батьки\~не беруть\~участі в\~утриманні дитини,\~влаштованої до\~державного або\~комунального закладу\~охорони здоров`я,\~навчального або\~іншого закладу,\~аліменти на\~дитину можуть\~бути стягнуті\~з них\~на загальних\~підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі викладеного,

Outcome: approved