Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

10.03.2020 року позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області, прокуратури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої діями органів прокуратури, в якій просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 970\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається, що за повідомленням УСБУ в Запорізькій області від 13.09.2016 № 59/3/2-1821нт прокуратурою Запорізької області 13.09.2016 внесені відомості до ЄРДР під № 42016080000000311 з попередньою кваліфікацією ч. 3 ст. 368 КК України. В обґрунтування позову вказував, що відомості внесені за фактом вимагання неправомірної вигоди працівниками ДФС від громадянина за безперешкодне переміщення товарів через митний кордон України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу прокуратури Запорізької області, процесуальне керівництво здійснювали прокурори відповідного відділу прокуратури Запорізької області. В рамках вказаного кримінального провадження 21.11.2016 слідчими прокуратури Запорізької області на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2016 у справі № 355/12641/16-к проведено обшук у службовому кабінеті № 610 ГУ ДФС у Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166. На той час позивач займав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізької області, мав спеціальне звання «підполковник податкової міліції». Під час обшуку у приміщенні ГУ ДФС у Запорізькій області в рамках вказаного кримінального провадження 21.11.2016 о 20:37 год. його було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Відповідно до повідомлення про підозру, [PERSON] 11.09.2016 разом з головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, який був відряджений до УВБ ГУ ДФС у Запорізькій області, [PERSON] умисно, за попередньою змовою, висловив прохання [PERSON] про надання ним неправомірної вигоди у сумі 5200 грн. за безперешкодне проходження митного контролю товарів під час їх переміщення через митний кордон України, нездійснення переогляду оформлених у митному відношенні [PERSON] товарів та невжиття заходів щодо виявлення та запобігання передачі [PERSON] неправомірної вигоди працівниками Запорізької митниці ДФС [PERSON] та [PERSON] . Крім того, 14.09.2016 він з [PERSON] отримали раніше обумовлену неправомірну вигоду. У зв`язку з повідомлення позивача про підозру на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2016 та його було відсторонено від посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізької області строком на 2 місяці. Також, на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2016 до нього строком на 2 місяці було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків: не відлучатись за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю. В подальшому на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2017 було продовжено відсторонення від посади до 21.03.2017. Також, на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2017 щодо нього продовжено застосування запобіжного заходу до 21.03.2017 у вигляді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків: не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований (Черкаська область, Чигиринський район, с. Галаганівка) та в якому він фактично проживає (м. Запоріжжя та м. Харків) без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматись від спілкування з підозрюваним [PERSON] , працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області та Запорізької митниці. В ході подальшого досудового розслідування заступником Генерального прокурора України 28.04.2017 у зв`язку з неефективністю на підставі ч. 5 ст. 36 КПК України досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було доручене слідчим прокуратури Полтавської області. За результатом досудового розслідування процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні заступником начальника відділу прокуратури Полтавської області Москаленком Д.В. 19.10.2018 прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанні можливості їх отримання. Позивач вважає, що фактом незаконного повідомлення про підозру, відстороненням від посади та обмеженням його прав в рамках застосування запобіжного заходу йому спричинена суттєва моральна шкода, було принижено його професійну та особисту честь, гідність та ділову репутацію, та вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 500\~000 грн. Незаконним вилученням та утриманням протягом довгого часу його майна під арештом завдано йому суттєвої моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, престижу і ділової репутації, вимушених змінах у його життєвих і виробничих стосунках, порушенні нормальних соціальних зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, підриві авторитету держави та правоохоронних органів для нього, а також інших негативних наслідків. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 50\~000 грн. За незаконне проведення відносно позивача НС(Р)Д завдано суттєву моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, престижу, вимушених змінах у його життєвих і виробничих стосунках, порушенні нормальних соціальних зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, підриві авторитету держави та правоохоронних органів для нього, а також інших негативних наслідків. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 150\~000 грн. За незаконне протягом більше 2 років не направлення йому повідомлення, що відносно нього проводились НС(Р)Д завдано йому суттєвої моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, підриві авторитету держави та правоохоронних органів для нього, а також перешкоджало йому належним чином здійснювати захист у кримінальному провадженні, в якому він був підозрюваним. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 10\~000 грн. Внаслідок незаконних дій він та його захисник не мали можливості ознайомитись з клопотанням та долученими матеріалами про застосування запобіжного заходу, не мали можливості сформувати лінію захисту, що з урахуванням повної відсутності доказів його вини привезло до того, що підозра була визнана слідчим суддею обґрунтованою і відносно нього було обрано запобіжний захід, який обмежив його конституційні права. Ця ситуація принизила його честь та гідність, вважає, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 30\~000 грн. Внаслідок незаконних дій він та його захисник не мали можливості ознайомитись з клопотанням та долученими матеріалами про відсторонення від посади, не мали можливість сформувати лінію захисту що з урахуванням повної відсутності доказів його вини привезло до того, що його було незаконно відсторонено від посади, обмеживши його конституційні права. Вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 30\~000 грн. Внаслідок незаконних дій, які виразились у не наданні можливості ознайомитись з постановами про зупинення та відновлювання досудового розслідування, які йому не направлялися, а тому він та його захисник не мали можливості довгий час оскаржити такі постанови, а після отримання інформації взагалі про їх існування не мали можливості ефективно їх оскаржити, що обмежило його конституційні права та завдало суттєвої моральної шкоди. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 50\~000 грн. Не вручення йому та захисникам клопотань про продовження строків досудового розслідування позбавили його можливості ефективно здійснювати свій захист у вказаному кримінальному провадженні та є порушенням права на юридичних захист, гарантованого йому ст. 20 КПК України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже він не мав можливості надати свої заперечення з урахуванням повної незаконності та безпідставності такого продовження. Внаслідок таких незаконних дій йому спричинено моральну шкоду. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 50\~000 грн. В порушення ст. 28 КПК України, 219 КПК України кримінальне провадження умисно затягувалося та не розслідувалося, процесуальні рішення приймалися несвоєчасно та в більшості випадків незаконно, що призвело до того, що остаточне рішення за результатами досудового розслідування було прийнято з порушенням розумних строків, що спричинило йому моральну шкоду на суму 100\~000 грн. Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 970 000, 00 грн. та судові витрати. 16.03.2020 року суддею Октябрського районного суду м. Полтави Гальонкіною Ю.С. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні. 19.05.2020 року на адресу суду від відповідача прокуратури Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останні просили суд у частині вимог про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, виходячи із мінімального розміру відшкодування, передбаченого ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». В обґрунтування відзиву вказували, що наведені позивачем обставини із його життя не підтверджені відповідним чином, не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із фактом його притягнення до кримінальної відповідальності, а відтак не можуть бути належними доказами на підтвердження заподіяння йому моральних страждань, а відповідно і моральної шкоди у більшому, а ніж це передбачено Законом розмірі. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 цього Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільний законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру, заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Пунктом 8 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, ГПУ та Міністерства фінансів України 04.03.1996 № 6/5/3/41 передбачено, що згідно з частиною першою статті 4 Закону розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначаються з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Викладення позивачем обставин із свого життя без належного підтвердження не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі, адже згідно вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України, докази повинні відповідати визначеним у цих статтях критеріям і свідчити у їх сукупності про наявність таких підстав. Відтак, в силу ст.ст. 76-80 ЦПК України, ненадання відповідачем доказів, що спростовують певні обставин зазначені у позові, а лише сам факт заперечення проти них, також є елементом доказування. Враховуючи, що позивач будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження моральних страждань не надано, позовні вимоги підлягають задоволенню у межах визначеного спеціальним Законом мінімуму за кожен місяць його перебування під слідством. Відносно відшкодування моральної шкоди в частині заявлених позивачем інших сум позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Оскільки посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій відносно [PERSON] не вчинено, доказів протиправності їх дій або бездіяльності під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016080000000311 позивачем не надано. Відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, слідчого судді, якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування (т. 4, а.с 291-305). 17.08.2020 року від відповідача Запорізької обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, де останні вказували, що доводи позивача щодо стягнення 970 000 грн. моральної шкоди покликані на безпідставне збільшення встановленого ст. 13 Закону розміру компенсації за заподіяну моральну шкоду та ґрунтуються лише на припущеннях. Так, 21.11.2016 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 19.10.2018 року винесено постанову прокурора про закриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 4 723 гривень. З урахуванням норм ст. 13 Закону розмір відшкодування моральної шкоди становить 108 471,57 грн (1 рік 10 місяців та 29 днів = 22 місяці х 4 723 грн = 103 906 грн, 29 днів = 29 х 4723/30- 4565,57 грн). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 214/6982/13-ц, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення. Розмір завданої моральної шкоди [PERSON] обґрунтовує загальними фразами, як то «приниження професійної та особистої честі, гідності та ділової репутації», «душевні переживання», «порушення нормальних життєвих зв`язків», «погіршення психологічного стану» тощо. Наведені твердження жодними належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено. Отже і відсутнє належне обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди. Доводи позивача, що незаконним накладенням арешту на його майно, проведенням негласних слідчих дій, порушенням вимог КПК України в частині своєчасного вручення йому процесуальних рішень, клопотань, порушенням розумних строків досудового розслідування йому завдано моральної шкоди на суму 470 тис. грн, є необґрунтованими та безпідставними. Окрім того, Закон встановлює можливість визначити розмір моральної шкоди за сукупний період незаконного перебування під слідством чи судом, а не за окремі періоди чи процесуальні дії та рішення прийняті у відповідному кримінальному провадженні. Так, посадовими особами органів Запорізької обласної прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій або бездіяльності під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016080000000311 позивачем не надано. Чинне кримінальне процесуальне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження рішення слідчого, законність процесуальних актів і дій (бездіяльність) якого, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального або судового контролю (т. 4, а.с.322-326). 14.09.2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування моральної шкоди 970\~000 грн. на користь [PERSON] , судові витрати стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку (т. 5, а.с.2-3). 05.01.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній вказував, що його вимоги повністю підтверджуються долученими письмовими доказами, а також обґрунтовані вимогами чинного законодавства, судовою практикою Верховного суду та ЄСПЛ. (т. 5, а. с. 42-51). 24.06.2021 року суддею Октябрського районного суду м. Полтави Гальонкіною Ю.С. закрито підготовче провадження та призначена справа до розгляду по суті. 11.10.2021 року проведено повторний авторозподіл зазначеної справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Гальонкіної Ю.С. Згідно повторного автоматизованого розподілу, справа розподілена на суддю Гольник Л.В. Ухвалою суду від 21.10.2021 року справа прийнята до провадження судді Гольник Л.В., визнано розглядати у загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу без його участі (т. 5, ас. 161). У судове засідання представник відповідача Запорізької обласної прокуратури не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, заяв та клопотань до суду не надав. У судовому засіданні представник відповідача Полтавської обласної прокуратури позовні вимоги визнав частково, у мінімальному розмірі, визначених\~Законом України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативну-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду». У судовому засіданні представник Державної казначейської служби просили позовні вимоги задовольнити частково у мінімальному розмірі, передбаченому законом. Заслухавши з`явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 13.09.2016 слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області Черніченком Б.В. внесені відомості до ЄРДР за № 42016080000000311 про те, що працівники ДФС вимагають від громадянина неправомірну вигоду за безперешкодне проходження митного контрою товарів під час їх переміщення через митний кордон України, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368 КК України. За результатами досудового розслідування 21.11.2016 прокуратурою Запорізької області повідомлено про підозру [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т.2, а.с. 225-230, а.с. 235-240). Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2016 стосовно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням наступних процесуальних обов`язків: не відлучатись за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю, строком на 2 місяці та відсторонено від займаної посади на вказаний строк (т. 2, 345-349, т. 3, а. с. 14-18). Постановою заступника прокурора Запорізької області Шаповалова A.B. від 19.01.2017 строк досудового розслідування продовжено до 4-х місяців, тобто до 21.03.2017 (т. 3, а.с. 49-51). Ухвалами слідчого судді від 20.01.2017 продовжено відсторонення [PERSON] від посади на 2 місяці та на цей же строк продовжено дію обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України (т. 3, а.с. 57-58, 80-82). Постановою слідчого від 09.03.2017 досудове розслідування зупинено на підставі п.1 ч.1 ст. 280 КПК України у зв`язку із перебуванням [PERSON] та [PERSON] на лікуванні (т. 3, ас. 178-181). Постановою заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. від 28.04.2017, у зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування, здійснення подальшого досудового розслідування доручено слідчим прокуратури Полтавської області (т. 4, а. с. 2). Постановою начальника першого слідчого відділу управління розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Полтавської області Буряка А.М. від 16.05.2017 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42016080000000311 від 13.09.2016 за ч. 3 ст. 368 КК України відновлено (т. 3, а.с. 178-181). За результатами досудового розслідування постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні № 42016080000000311 від 13.09.2016 - заступника начальника відділу прокуратури Полтавської області Москаленка Д.В. 19.10.2018, кримінальне провадження відносно [PERSON] та [PERSON] закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~визначено право кожного громадянина на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень Відповідно до ст.\~1176 ЦК України\~порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Статтями 1-3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Згідно ст. 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону при призначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд зобов`язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Ст. 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів\~\~міститься і в\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення\~\~для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази\~\~подаються сторонами та іншими особами,\~\~які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може брати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Таким чином, суд, проаналізувавши надані позивачем докази, приходить до висновку про порушення прав [PERSON] у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням, що завдало йому моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Дані обставини не заперечуються відповідачами. Щодо вирішення позовної вимоги про відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди\~\~суд виходить з такого. При вирішенні даного питання суд бере до уваги той факт, що позивач понад 22 місяці перебував під кримінальним переслідуванням, він був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано особисте зобов`язання. При цьому постанова про закриття кримінального провадження відносно нього свідчить про безпідставність кримінального переслідування. Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів, які згодом закрили кримінальне провадження відносно позивача, останній зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення,\~\~зазнав надзвичайного впливу, що призвів до зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. При цьому наявність такої шкоди, як вже зазначалося вище, визнається та не заперечується й відповідачами, які фактично заперечували лише щодо розміру її відшкодування. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу\~\~суд бере до уваги представлені позивачем докази з цього приводу, що містяться в матеріалах справи. Позивач оцінює, спричинену йому моральну шкоду у розмірі 500000 грн. Суд вважає зазначений розмір відшкодування моральної шкоди недоведеним, оскільки не відповідає принципам розумності і справедливості, без належного дотримання співмірності з мінімальним розміром заробітної плати. Так, положеннями ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не визначено обов`язку для суду визначати розмір відшкодування моральної шкоди в межах мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, натомість вказано на недопустимість визначати такий розмір меншим за найнижчу межу розміру такого відшкодування. На час винесення рішення такий гарантований законом мінімум становить 149080 грн., де строк перебування під кримінальним переслідуванням становить 22 місяці та 29 днів помноженні на 6500 грн. мінімальної заробітної плати на час розгляду справи в суді. Розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку не може бути меншим ніж 149080 грн. Зважаючи на усі обставини справи, представлені сторонами докази, аналізуючи ступінь негативного впливу на життя та свідомість позивача як факту безпідставного кримінального переслідування, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які поніс позивач через неможливість тривалого відновлення своїх прав, суд вважає, що належний розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку складає 160000 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості. Так, встановлено, що незаконне кримінальне переслідування позивача тривало 22 місяці та 29 днів, щодо до нього був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, під арештом чи під вартою він не перебував, відсторонення від посади мало місце з 02.12.2016 до 21.03.2017 року. З урахуванням наведеного та беручи до уваги наявність негативних наслідків морального характеру внаслідок незаконного кримінального переслідування позивача, що спричинили йому душевні та психічні страждання, потягли за собою вимушені зміни у його життєвих стосунках з оточуючими, необхідність застосовувати додатковий час та зусилля для відновлення свого попереднього життєвого статусу, суд визначає розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 160000 грн, що відповідатиме критеріям достатності і справедливості та не призведе до необґрунтованого збагачення за рахунок державних коштів. Інші доводи Запорізької та Полтавської обласних прокуратур щодо достатності на відшкодування моральної шкоди мінімального розміру заробітної плати, визначеного законом, суд відхиляє з зазначених вище підстав. При цьому, доводи Державної казначейської служби України щодо недоведеності завдання позивачу моральної шкоди є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать положенням ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Отже, суд вважає достатнім для відновлення порушеного права позивача про відшкодування моральної шкоди 160000 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial