Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України, посилаючись на те, що АТ «Альфа Банк» володіє правом вимоги первісного кредитора АТ «Укрсоцбанк» до боржника [PERSON] , що випливають з умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 150 від 07.06.2005 року. Посилається на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01.11.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 150 в сумі 16 914 доларів США 54 центів, та 28 474,86 грн. Вказує на те, що після ухвалення рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області зобов`язання відповідачем виконано не було. Просить суд стягнути з відповідача 3% на кредитну заборгованість в доларах США - 3431,10 дол. США по курсу НБУ станом на 26.01.2021 р. 96 642,16 грн. та заборгованість за ставкою 3% річних на суму заборгованості в гривні - 5 776,11 грн. і суму заборгованості за інфляційними витратами 29 756,16 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира суду від 01.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 21.06.2022 від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення від 15.06.20.22 на позовну заяву. В обґрунтування зазначено, що заперечують проти позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» повністю, вважають позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16.09.2010 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Сведобанк» заборгованість за кредитним договором №0501/0107/88-016 від 25.01.2007 року в розмірі 24 920, 66 доларів США. Вказане Рішення набрало законної сили 28.09.2010 року. Постановою Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №30586360 за виконавчим листом №2-1064 від 18.04.2011 року виданим Богунським районним судом міста Житомира щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 24 920. 66 доларів США боргу за кредитним договором №0501/0107/88-016 від 25.01.2007 року на користь ПАТ «Сведобанк», а у випадку відсутності майна виконавча служба мала стягнути з боржників солідарно 191044, 28 гривень. Виконавче провадження не закрито. На розгляді Корольовського районного суду міста Житомира знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [PERSON] , який витупив поручителем по кредитному договору N90501/0107/88-016 від 25.01.2007 року уклавши договір поруки від 25.01.2007 року за №0501/0107/88-016-Р-2 від 25.01.2007 року та надав в забезпечення виконання договору двокімнатну квартиру. Дійсно встановлено той факт, що [PERSON] умови кредитного договору №0501/0107/88-016 від 25.01.2007 року належним чином не виконувались і 23.09.2009 року ПАТ «Сведобанк» звернувся до Богунського районного суду про стягнення заборгованості. Рішенням від 16.09.2010 року позовні вимоги задоволені. Рішення направлено до виконання. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведобанк» та ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Сведобанк» передав ФК «Вектор Плюс» всі права вимоги по кредитному договору №0501/0107/88-016 від 25.01.2007 року, а ФК «Вектор Плюс» уклав договір факторингу з ТОВ «Кредитні ініціативи» за яким всі права вимоги за кредитним договором N90501/0107/88-016 від 25.01.2007 року та договорам поруки передав ТОВ «Кредитні ініціативи». ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Богунського районного суду міста Житомира 09.10.2014 року з позовом про стягнення заборгованості №0501/0107/88-016 від 25.01.2007 РОКУ не був виконаний і зазначене Рішення від 16.09.2010 року також [PERSON] виконано не було. Постановою Касаційного суду у складі Верховного Суду України від 09.10.2019 року по цивільній справі №295/5616/14-ц у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №0501/0107/88-016 від 25.01.2007 року відмовлено. ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Богунського районного суду міста Житомира у 2021 році фактично з вимогою про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами, тому така вимога задоволення не підлягає з підстав, що викладені вище. В судове засідання позивач не з`явився, проте від його представника до суду надійшла заява, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Позицію відносно справи висловили в письмових запереченнях. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволеною з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, п. 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - громадянин України, яким є - [PERSON] , уклали Кредитний договір №0501/0107/88-016_R01 з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язується надати [PERSON] кредит у сумі 25000,00 дол. США. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16 вересня 2010 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 920, 66 дол. США. Рішення набрало законної сили 28 вересня 2010 року. Встановлено, що після ухвалення вказаного рішення Богунського районного суду міста Житомира відповідачем неналежно виконуються взяті на себе зобов`язання, на даний час заборгованість не погашена. Заборгованість відповідача перед позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України, станом на 08.10.2021 рік за ставкою 32% на кредитну заборгованість становить 2 231,24 дол. США., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України, зокрема врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, свідчить про компенсаційний, а не штрафний зміст відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою відповідно до статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Результат правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% на заборгованість в сумі 2 231,24 дол. США, є обґрунтованими. Отже, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відповідно, кредитор має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved