Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення його від роботи, поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток на час вимушеного прогулу, починаючи з 20.12.2021 до поновлення позивача на роботі. Позов обґрунтовує тим, що він працює на посаді електромеханіка дільниці І групи бригади з ремонту та заміни приладів сигналізації, централізації та блокування КВП АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку з 05.02.1990 по теперішній час згідно наказу відповідача від 05.02.1990 за № 7. 20.12.2021 наказом відповідача № 196/ОС [PERSON] фактично відсторонено від роботи з тих підстав, що він відмовився надати медичну документацію на підтвердження щеплення від ГРВІ COVID-19, спричинений вірусом SARS-Cov-2. Позивач посилається на те, що відповідно до конституційного права, слід констатувати беззаперечний, безспірний, неспростовний, неупереджений, юридично обгрунтований факт того, що він має право на працю, вільно заробляти собі на життя, це право охороняється Конституцією України та спеціальним трудовим законодавством; захищений, зокрема, Основним Законом України від протиправних посягань та дискримінації з боку держави, фізичних та юридичних осіб приватного права; має інші невичерпні права, що не передбачені Конституцією та законами України. Зазначеними діями відповідач поставив його в скрутне становище, а саме - лишив його засобів існування. При цьому він не має можливості навіть влаштуватись на іншу роботу. Разом з цим наказ відповідача від 20.12.2021 за № 196/ОС грубо порушив частину першу ст. 49-2 КЗпП України щодо попередження працівника не пізніше ніж за два місяці щодо істотної зміни умов праці працівника. Фактично своїми діями відповідач попередив його про такі зміни лише за 26 днів, а саме повідомленням-дорученням керівництва регіональної філії «ПЗЗ» від 24.11.2021 за № НЗК-09/8067. Звертає увагу, що в трудовому договорі та інших документах, що укладені з власником відповідача чи уповноваженим ним органом, що стосуються сфери трудового права, відсутній обов`язок його [PERSON] робити, час від часу, профілактичні щеплення від корона вірусної хвороби COVID-19. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не виконує роботу, то за загальним правилом такому працівнику заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Чинним законодавством прямо не передбачено обовязку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухилення від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Отже, таким чином відповідач порушив гарантоване право та законний інтерес його - [PERSON] , на працю, що включає можливість заробляти собі на життя. Позивач звертає увагу на те, що на думку ЄСПЛ, як необхідну в демократичному суспільстві можна вважати вакцинацію від хвороб, які добре відомі медичній науці. У рішенні у справі «Вавржичка та інші протии Чеської Республіки» йшлось про вакцинацію дітей від дев`яти хвороб, включаючи дифтерію, коклюш, правець, поліомієліт, гепатит В, кір і краснуха. ЄСПЛ підкреслив, що обовязок вакцинації стосується тих хвороб, протии яких вакцинація вважається науковою спільнотою ефективною та безпечною. І безпека використовуваних вакцин залишається під постійним контролем компетентних органів. При цьому обов`язкова вакцинація не є абсолютною. Отже застосування цього рішення ЄСПЛ у ситуації із запровадженням обов`язкового щеплення проти COVID-19 є безпідставним. Перелік хвороб, встановлений ч. 1 цієї статті Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», є вичерпним і серед нього відсутня коронавірусна хвороба COVID-19, що спричинена SARS-Cov-2. Повідомляє також, що розробка будь-якої вакцини завжди тривалий і трудомісткий процесс. На розробку однієї вакцини йде приблизно 10-15 років. Зараз дослідження вакцин тривають і перебувають на різних стадіях. Тож люди, які роблять собі щеплення, по суті, є добровольцями - експерементаторами. Вважає, що примушення до участі в медичному експерименті, є очевидно аморальним і неправомірним діянням. Посилається на те, що ч.2 ст. 27 Закону України « Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» встановлює імперативну норму права, що обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб Державної санітарноїепідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Відповідне подання позивач та відповідач не отримували, оскільки його не існує, а отже останній не мав підстав для того, щоб без подання Держсанепідемслужби, відстороняти його від роботи. Вважає наказ виданий відповідачем № 196/ОС від 20.12.2021 протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Окрім того ним, не надаволось згоди на своє відсторонення, активно виступає проти примусової вакцинації від COVID-19, ним були надані обгрунтовані усні та письмові поясненя відповідачу про те, чому він не бажає вакцинуватись, брати участь у масовому медичному експерименті, що публічно називається «Вакцинація від COVID-19». [PERSON] вважає, що ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та наказ МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» - є такими, що суперечать і не відповідають ст. 24 Конституції України. Станом на момент подання цього позову, а також запровадження карантину постановою № 211 від 11.03.2020 Кабміном, в Україні, воєнного чи надзвичайного стану не запроваджено, тому обмеження прав і свобод людини та громадян України, Урядом України, не допускається. Враховуючи вищевказане, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 24.01.2022 на виконання ухвали від 10.01.2022 [PERSON] надав позовну заяву з усуненими недоліками. Ухвалою від 31.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити. Судом у судовому засіданні від 23.06.2022, до початку розгляду справи по суті, роз`яснено позивачеві, що пред`явлення позову до неналежного відповідача має наслідком відмову у позові; зазначено, що у цій справі належним відповідачем є Акціонерне товариство " Українська залізниця", а не регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства «Українська залізниця»; роз`яснено право клопотати про заміну ненележного відповідача на належного, або залучення вказаної особи у якості співвідповідача у справі. Відповідач наполягав\~на тому,\~що відповідачем\~має бути регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства «Українська залізниця»; клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача суду не заявив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, і самі вимоги позову є необгрунтованими. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що, згідно трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] з 05.02.1990 прийнятий на посаду електромеханіка дільниці І групи бригади з ремонту та заміни приладів сигналізації, централізації та блокування КВП АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку де працює і потеперішній час. Заробітна плата позивача складає за період з червня 2021 року по листопад 2021 року в сумі 98\~672,25 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 2323 від 21.12.2021. Відповідно до наказу № 196/ОС від 20.12.2021, [PERSON] , електромеханіка дільниці І групи бригади з ремонту та заміни приладів сигналізації, централізації та блокування КВП, відсторонено від роботи з 20.12.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. [PERSON] відповідно до наказу № 35/ОС (розпорядження) про переведення на іншу роботу, переведено з 14.03.2013 на посаду електромеханік дільниці 1 групи виробничої дільниці з обслуговування пристроїв проводного зв`язку. Відповідно до посадової інструкції [PERSON] , який призначений наказом від 13.03.2013 № 35/ОС, ознайомлений з нею та отримав її на руки. Згідно з направленням на обов`язковий попередній (періодичний) медичний огляд працівника від 18.11.2021, у [PERSON] не було випадків тимчасової втрати непрацездатності. Помічником начальника з кадрових питань О.Зоргач на ім`я в.о. начальника виробничого підрозділу Козятинської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «ПЗЗ» АТ «Укрзалізниця» направлено подання № 2614 від 20.12.2021, що станом на 20.12.2021 не пред`явлені документи, які підтверджують вакцинацію від COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я, та може бути підставою для відсторонення їх від роботи; такими працівниками дільниці є [PERSON] , електромеханік дільниці І групи, відпустка по 18.12.2021. З акту від 20.12.2021 вбачається, що [PERSON] ,\~20.12.2021 не надав документ, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових\~профілактичних щеплень\~проти COVID-19\~(форма\~№ 028-1/о),\~виданого закладом\~охорони здоров`я. Доведено до відома інформацію про правові наслідки відмови або ухилення від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти COVID-19 та відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ПІ з 09 грудня 2021 року. Доведено до відома також інформацію про те, що він буде допущений до роботи за умови пред`явлення ним документа, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я. [PERSON] доведено також, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за нього страховий внесок. Період відсторонення без збереження заробітної плати не увійде й до стажу, що дає право на щорічну відпустку (ст. 9 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР), даний акт підписано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з письмовими поясненнями від 20.12.2021, [PERSON] пояснив, що 20.21.2021 він прийшовши на роботу на своє робоче місце, де був запрошений до відділу кадрів [PERSON] та ознайомлений з наказом № 196/ОС від 20.12.2021 про його відсторонення від роботи, також ознайомився з актом про його відсторонення. Згідно з заявою на ім`я начальника ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Андрощука Р.Л. від 20.12.2021, [PERSON] просив вжити заходи до в.о. начальника дистанції Бодачевського Олександра, що він не допускає його до робочого місця виконувати посадові обов`язки відповідно до наказу № 196/ОС від 20.12.2021. Даний наказ порушує його права, як громадянина, людини і працівника. Згідно з Талоном-Повідомленням єдиного обліку № 8672 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.12.2021, [PERSON] повідомлено, що повідомлення, яке надійшло зі служби 102, 20.12.2021 об 11:13 зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП № 2 (м. Козятин) Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області за № 8672. Для отримання інформації про результати розгляду заяви (повідомлення) він може звернутись до органу (підрозділу) поліції за телефоном 102. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які долучені до матеріалів справи, суд приходить до такого. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі, а є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до цього відповідача, який не є належним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п.40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (п.50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (п.37,44), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (п.31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (п.39); від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (п.75); від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (п.74)). Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (п.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц). За наявними даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців видно, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, до складу якої входить відокремлений підрозділ регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» без статусу юридичної особи, виробничим підрозділом якої є відповідач у цій справі - Виробничий підрозділ Козятинська дистанція сигналізації та зв`язку , який також не має статусу юридичної особи. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (ч. 1\~ст.2 ЦК України). За змістом ч. 4\~ст. 89 ЦК України\~до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Згідно з ч. 1, 4\~ст. 91 ЦК України\~юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.\~\~У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.\~\~Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень(ч. 1-3\~ст. 92 ЦК України). Статтею 95 ЦК України\~визначено: 1. Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. 2. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. 3. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. 4. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. 5. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Відповідно до ч.1\~ст. 96 ЦК України\~юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Отже, належним відповідачем у трудових спорах про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, є юридична особа, з якою позивач перебував у трудових правовідносинах, а не виробничий підрозділ філії цієї юридичної особи, який представляв її у правовідносинах з позивачем. На підставі викладеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що оскільки спірні правовідносини безпосередньо стосуються прав та обов`язків Акціонерного товариства «Українська залізниця», яке не було залучено до участі у справі, отже позов подано до неналежного відповідача. За таких обставин, оскільки позивачем не було заявлене клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення співвідповідача, про що було роз`яснено, суд приймає рішення про відмову у задоволені позовних вимог. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed