Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Сахно О.В., звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 02.08.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 6520 про стягнення з [PERSON] , як з боржника, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 у сумі 392 128,58 грн., яка утворилась за період з 22.08.2008 по 07.07.2016. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, а отже наявні всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Зазначила, що 22.08.2008 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 року в розмірі 127 967,29 грн., яка складається з наступного: 100 000.00 грн. - заборгованість за кредитом; 21 397,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6069,87 грн. - штраф (процентна складова, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., судовий збір у розмірі 1279,67 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 129 366,96 грн. На виконання вказаного рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 08.04.2011 було видано виконавчий лист № 2-1455/2011. Вказаний виконавчий лист декілька разів подавався стягувачем до виконавчої служби. Так, 04.11.2011 Орджонікідзевським відділом держаної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі виконавчого листа № 2-1455/2011 було відкрите виконавче провадження ВП № 29619826 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 року. Пізніше, 16.07.2013 на підставі виконавчого листа № 2-1455/2011, виданого 08.04.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, Орджонікідзевським відділом держаної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вдруге було відкрите виконавче провадження за № 38877525. В рамках вказаного виконавчого провадження 20.03.2019державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-1455/2011стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно цієї постанови залишок боргу [PERSON] складав 89 215,59 грн. 29.06.2021 за допомогою Єдиного реєстру боржників позивачем було отримано інформацію про те, що у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 65435503. 30.06.2021 представником позивача до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було подано заяву про надання інформації щодо виконавчого провадження№65435503. У відповідь на вказану заяву 02.07.2021 виконавчою службою було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65435503 від 17.05.2021, з якої позивачу стало відомо, що провадження відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 2-1455/2011, виданого 08.04.2011Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. Крім того, 02.07.2021 представнику позивача також була надіслана постанова Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06.12.2016 про відкриття виконавчого провадження № 53054286 з примусового виконання виконавчого напису №6520, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 02.08.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 у сумі 392 128,58 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 104456,66 грн.; залишку заборгованості за відсотками - 267 380,08 грн.; штраф - 18591,84 грн., яка утворилась за період з 22.08.2008 по 07.07.2016. Разом з тим, як зазначає представник позивача, що станом на 02.08.2016 заборгованість за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 вже була стягнута за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 у справі № 2-1455/11 та частково сплачена позивачем, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.03.2019 у виконавчому проваджені ВП № 38877525. На думку представника позивача, заборгованість за відсотками, зазначена у виконавчому написі, є неправомірною, оскільки після пред`явлення позову до суду відповідач фактично змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008, а отже не мав права нараховувати відсотки у сумі 267 380,08 грн. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 у справі № 2-1455/11 з позивача вже були стягнуті відсотки за період з 22.08.2008 по 27.09.2010 у сумі 21 397,42 грн., сума яких також була включена у загальну заборгованість за відсотками, зазначену в оскаржуваному виконавчому написі. Отже, сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, не є безспірною. З урахуванням наведеного позивач вважає, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні виконавчого напису знехтувала чинними нормами діючого законодавства, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, оскільки перед вчиненням оскаржуваного виконавчого напису не перевірила безспірність суми боргу за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи викладене позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6520, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.02.08.2016 року про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 у сумі 392 128,58 грн., яка утворилась за період з 22.08.2008 по 07.07.2016, а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Ухвалою від 04.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Сахно О.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №SAMDN03000023121304 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якої позивачем отримано кредит у сумі 100 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 у розмірі 127967,29 грн., яка складається з наступного: 100000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 21397,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6069,87 грн. - штраф (процентна складова), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., судовий збір у розмірі 1279,67 грн., а всього - 129 366,96 грн. 08.04.2011 на виконання вказаного рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист № 2-1455/2011. 04.11.2011 постановою старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу держаної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №1194/5 було відкрите виконавче провадження № 29619826 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1455 від 08.04.2011, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 129 366,96 грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.minjust.gov.ua, за допомогою ідентифікатора доступу 9А2В158ГЕ6ВБ встановлено, що постановою старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу держаної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 21.06.2013 у виконавчому провадженні ВП №29619826 виконавчий лист №2-1455/2011 від 08.04.2011 повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 16.07.2013 постановою старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу держаної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції №1194/5 було відкрите виконавче провадження № 38877525 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1455/2011 від 08.04.2011, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 129 366,96 грн. 20.03.2019 постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області виконавчий лист № 2-1455/2011 від 08.04.2011, був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У вказаній постанові зазначено, що виконавчий документ повертається на письмову вимогу стягувача від 01.02.2019 за вих. № 20130517, при цьому залишок боргу [PERSON] складає 89 215,59 грн. 17.05.2021 постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрите виконавче провадження № 65435503 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1455/2011 від 08.04.2011, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 129 366,96 грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.minjust.gov.ua, за допомогою ідентифікатора доступу 3А5181Б16АДА встановлено, що виконавче провадження № 65435503 закінчене на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення (постанова державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Данилейко Д.Д. від 23.02.2022 про закінчення виконавчого провадження). 02.08.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №6520 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 у сумі 392 128,58 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 104456,66 грн.; залишку заборгованості за відсотками - 267 380,08 грн.; штраф - 18591,84 грн., яка утворилась за період з 22.08.2008 по 07.07.2016. 06.12.2016 державним виконавцем державної виконавчої служби Васильківського управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (ВП № 53054286). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року внесено зміни до вказаного Переліку та доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору;б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Слід зазначити, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] не погоджується з сумою заборгованості, не вважає її безспірною. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 02.08.2016, тобто під час примусового виконання виконавчого листа № 2-1455/2011 від 08.04.2011, виданого на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 станом на 27.09.2010 в розмірі 127967,29 грн., яка складається з наступного: 100000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 21397,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6069,87 грн. - штраф (процентна складова); витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., судовий збір у розмірі 1279,67 грн., а всього - 129 366,96 грн. При цьому, з тексту виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також стягнуто заборгованість за договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008, яка утворилась за період з 22.08.2008 року по 07.07.2016 у сумі 392 128,58 грн. та яка складається з: заборгованості за кредитом - 104456,66 грн.; залишку заборгованості за відсотками - 267 380,08 грн.; штраф - 18591,84 грн. Отже, заборгованість за період з 22.08.2008 по 27.09.2010 вже була стягнута з позивача на користь відповідача на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 у цивільній справі №2-1455/2011. При цьому, відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 у цивільній справі №2-1455/2011, заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 27.09.2010 складала 21397,42 грн., у той же час виконавчим написом № 6520 від 02.08.2016, вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., з позивача стягнуто заборгованість за відсотками у розмірі 267 380,08 грн. за період з 22.08.2008 року по 07.07.2016. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, нарахування відповідачем відсотків за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 після пред`явлення вимог до позичальника (звернення до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008) та стягнення такої заборгованості за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011, не ґрунтуються на нормах законах, а отже, сума заборгованості за відсотками - 267 380,08 грн., яку запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, не є безспірною. Щодо залишку заборгованості за кредитом у розмірі 104456,66 грн. за період з 22.08.2008 по 07.07.2016, яку також пропонується стягнути з позивача на користь відповідача в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, то, на переконання суду, вказана сума боргу також не є безспірною з огляду на те, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 вже було стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 100000 грн. станом на 27.09.2010, а тому має місце подвійне стягнення однієї і тієї ж суми боргу з [PERSON] на користь відповідача. Крім того, частково вказана заборгованість позивачем погашена, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувану від 20.03.2019 у виконавчому провадженні № 38877525, у якій зазначено, що залишок суми боргу, стягнутого за судовим рішенням від 18.03.2011 у справі №2-1455/2011, становить 89215,59 грн. За правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які надійшли відображення у постанові від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6520, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023121304 від 22.08.2008 у сумі 392 128,58 грн., яка утворилась за період з 22.08.2008 по 07.07.2016. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до наступного. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2019 між позивачем [PERSON] та Адвокатським бюро «Оксани Сахно» було укладено Договір про надання правової допомоги № б/н. Відповідно до пункту 3.1. вказаного договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою. Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 16.09.2019, вартість послуг (гонорар) є фіксованою сумою та складає 8000,00 грн. З Акту про приймання-передачу наданих послуг від 10.11.2021 вбачається, що вартість послуг на правову допомогу, наданих адвокатом, підлягає сплаті до 31.12.2021. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: approved