Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі по тексту - АТ КБ "Приватбанк") звернулось до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 07.12.2011 в розмірі 39 543,96 грн станом на 07.12.2021. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 07.12.2011. Також вказує, що оскільки відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у неї виникла заборгованість, яка станом на 07.12.2021 становить 39 543,96 грн та складається з наступного: 32882,94 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 32 882,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 661,02 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12 січня 2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання. 18 лютого 2022 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить частково відмовити в задоволенні позову, при цьому позов визнає в частині тіла кредиту на 15 000 грн. В обґрунтування відзиву посилається на те, що 07.12.2011 нею був отриманий кредит в розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, який погашено повністю. Також вказує, що позивач необґрунтувано збільшив суму тіла кредиту, а саме на 17 884,94 грн більше, аніж вона позичала, що призвело до хибного розрахунку всієї заборгованості, який не може підтверджувати існування боргу, оскільки не є первинним обліковим бухгалтерським документом. Крім того, зазначає, що підписана нею анкета - заява не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки вона не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. 27 квітня 2022 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій АТ КБ "Приватбанк" просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вказує, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. 09 червня 2022 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від відповідачки надійшли заперечення до відповіді на відзив в яких [PERSON] зазначила, що позивач безпідставно, використовуючи неналежні та недопустимі докази, внаслідок розбіжностей у позовній заяві, неповноти інформації по сумі сплаченого кредиту, відсотків, намагається стягнути з неї неіснуючу заборгованість. В задоволенні позову просить відмовити. 07 червня 2022 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника позивача надійшли пояснення на заперечення, в яких АТ КБ "Приватбанк" зазначило, що зобов`язання за кредитним договором відповідачкою не виконано, заборгованість не погашено. Представник позивача подав до суду клопотання, відповідно до змісту якого АТ КБ "ПРИВАТБАНК" позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить провести без його участі. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за її відсутності та відмовити в задоволенні позову. У заяві також вказала, що договір з АТ КБ "Приватбанк" вона не підписувала, механізм нарахувань їй не пояснено, відсотки по заборгованості протиправно нараховано на відсотки, а також до ухвалення рішення виставлено заборгованість по судовому збору. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07 грудня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вищевказаній анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк", кредитний ліміт відповідачки [PERSON] неодноразоо змінювався, шляхом його збільшення та зменшення, зокрема: 07.12.2011 [PERSON] встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн, 07.03.2012 кредитний ліміт збільшено до 1 700,00 грн, 02.11.2015 кредитний ліміт збільшено до 5 000,00 грн, 02.10.2018 кредитний ліміт збільшено до 38 000,00 грн, 19.04.2019 кредитний ліміт зменшено до 36 430,00 грн, 31.03.2020 кредитний ліміт зменшено до 33 963,63 грн, 05.08.2021 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. До кредитного договору банк додав копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт та копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №б/н від 07.12.2011 станом на 07.12.2021 становить 39 543,96 грн та складається з наступного: 32 882,94 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 661,02 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки про рух коштів за кредитним договором №б/н від 07.12.2011 вбачається, що відповідачка [PERSON] користувалася кредитними коштами та періодично здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки отримані за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.12.2011 кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, що підтверджується анкетою - заявою і випискою по банківському рахунку відповідачки [PERSON] та враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення тіла кредиту і що не спростовано відповідачкою. Разом з тим, суд приймає до уваги доводи відповідачки [PERSON] щодо часткового погашення нею заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.12.2011, яку не включено до розрахунку заборгованості, а саме в розмірі 1 215,00 грн, яку сплачено згідно квитанції №BASS_13690226708 від 31.12.2021, тобто вже після звернення позивача до суду з даним позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне вирахувати з суми заборгованості [PERSON] за тілом кредиту сплачену нею згідно квитанції №BASS_13690226708 від 31.12.2021 суму та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за тілом кредиту в розмірі 31 667,94 грн (32 882,94 грн - 1 215,00 грн). Суд не приймає до уваги твердження відповідачки [PERSON] щодо того, що договору з АТ КБ "Приватбанк" вона не підписувала, оскільки в матеріалах справи міститься анкета - заява №б/н від 07.12.2011, в якій наявний підпис [PERSON] , що не спростовано останньою. Крім того, суд звертає увагу на те, що в поданому відзиві на позовну заяву відповідачка визнала те, що отримувала кредитні кошти. Щодо посилання позивача на витяги з Тарифів і Умов та Правил надання банківських послуг, якими, зокрема, визначено обов`язок сплати процентів від суми неповернутого в строк кредиту, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Визначальним є додержання письмової форми договору. Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах доказів, суд зазначає, що відсутні підстави вважати, що Умови та Правила надання банківських послуг є частиною кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів безпосереднього підписання відповідачем таких Умов та Правил надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачка розуміла та ознайомилася і погодилася з Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг від 07.12.2011, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Викладені у позовній заяві позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови суперечать змісту або ж прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Щодо наявного підписаного відповідачкою [PERSON] витягу 24.06.2020, то суд зазначає, що з нього, як із розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку, неможливо встановити, які умови нарахування процентної ставки були погоджені відповідачем і фактично нараховувались позивачем. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "Приватбанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Таким чином, відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що така заборгованість нараховувалась за відсотками, узгодженими з відповідачкою [PERSON] . За наведених обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача кредитних коштів по тілу кредита у розмірі 31 667,94 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 817,88 грн (31 667,94 грн/39 543,96 грн х 2270 грн).

Outcome: partial