Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5490 га, що знаходиться на території Липненської сільської ради, Любарського району Житомирської області, у зв`язку з невідповідністю документа про право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку та не доведено факт прийняття спадщини спадкодавцем після смерті її матері [INFO] [PERSON] . 17.12.2021 відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області надійшло підтвердження місця реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі. 14.06.2022 до суду подано клопотання від зацікавленої особи в якому не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення. Враховую те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. [INFO] у віці 85 років в с. Кутище Любарського району Житомирської області померла прабаба позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть від 12.09.1996, а.с. 8). Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2,5490 га., кадастровим номером 1823183600:11:000:0019, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Липненської сільської ради г-барського району, яка увійшла до складу Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області. Мати позивача - [PERSON] , після смерті своєї баби - [PERSON] , вступила у фактичне управління спадковим майном, оскільки після смерті останньої здійснювала обробіток городу та догляд за домогосподарством покійної, проте за життя не оформила своїх спадкових прав (що підтверджується довідкою Липненського старостинського округу №329 від 01.04.2020, а.с. 12). [INFO] померла мати позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21.09.2010, а.с. 9). Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, оскільки в шестимісячний строк звернувся нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так, позивачем було пред`явлено нотаріусу державний акт серія ЖТ №162578 виданий 02.10.2003, що належав померлій [PERSON] . Однак позивач не зміг реалізувати свої спадкові права та оформити право на земельну ділянку, яка належала покійній прабабі [PERSON] , так як нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з недоведеністю факту прийняття спадщини матір' ю позивача після смерті її баби - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 13). Факт, що мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , вступила у фактичне управління спадковим майном після смерті [PERSON] , підтверджується наступним: - довідкою від 01.04.2022 №329, виданою Липненським старостинським округом Любарської селищної ради, відповідно до якої, після смерті [PERSON] , фактичне управління спадковим майном в 6-місячний строк вступила онука покійної [PERSON] (а.с.); - випискою з по господарських книг Липненського старостинського округу Любарської селищної ради б/н за 1950-1952 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) згідно якої, головою домогосподарства рахувалася [PERSON] , 1910 р.н.; син- [PERSON] , 1932 р.н. (а.с. 10); - випискою з по господарських книг Липненського старостинського округу Любарської селищної ради №1 за 1961-1963 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) згідно яких, головою домогосподарства рахувався [PERSON] , 1932 р.н. до складу сім`ї входили: дружина - [PERSON] , 1938 р.н.; син - [PERSON] , 1957 р.н.; дочка - [PERSON] , 1961 р.н. (а.с. 11). Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. В цьому випадку таким документом, який підтверджує факт вступу [PERSON] у володіння спадковим майном є виписки з домової книги, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved