Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 вересня 2021 року звернувся до суду з позовною заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування та просив суд стягнути страхове відшкодування в розмірі 19 613,58 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.09.2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. на трасі Житомир - Київ, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «FORD», д.н.з. [NUMBER] , в результаті зіткнення пошкодив автомобіль «MAZDA», д.н.з. [NUMBER] , яий належить на праві власності позивачу. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» з лімітом майнової відповідальності, яка на одного потерпілого складає: 100 000 грн. - шкода заподіяна майну, 200 000 грн. - шкода заподіяна життю і здоров`ю. 03 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідачем було заведено страхову справу, однак суму страхового відшкодування у розмірі 19 613,58 грн сплачено не було. За вказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Вищенаведену ухвалу про відкриття провадження направлено на адресу місцезнаходження відповідача та отримано останнім 04 листопада 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов відповідачем не подано. Третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України 10.12.2021 року надіслали пояснення, в яких проти позову заперечували, вважаючи, що розмір страхового відшкодування є недоведеним. Крім того пояснили, що з 02.06.2021року Товариство з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ.» втратила статус асоційованого члена МТСБУ та втратила право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вважає що припинення Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ.» не звільняє страховика від виконання зобов`язань. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. на трасі Житомир - Київ, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «FORD», д.н.з. [NUMBER] , в результаті зіткнення пошкодив автомобіль «MAZDA», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 100 000 грн. та 200 000 грн. - шкоду заподіяну життю і здоров`ю. 03 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, пошкодженням транспортного засобу «MAZDA», д.н.з. [NUMBER] . На підставі зазначеної заяви відповідачем прийнято рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 7806, 79 грн, зменшивши заявлену позивачем до відшкодування суму у розмірі 19 613, 58 грн на розмір франшизи (2000 грн) та на 9 806,79 грн. Позивачем у поданій позовній заяві не обґрунтовано те, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір страхового відшкодування - 19 613,58 грн. Доказів щодо завдання матеріального збитку саме на таку суму не надано. Доказів та доводів необґрунтованості зменшення відповідачем розміру страхового відшкодування на суму 9 806,79 грн перед судом не пред`явлено. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що матеріали справи містять докази узгодження між сторонами розміру страхового відшкодування - 7 806.79 грн., а також те, що докази на спростування саме такого розміру не подано, суд вважає необхідним стягнути з відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у заподіянні збитків, страхове відшкодування в розмірі 7 806.79 грн. Відповідно до ст.. 133, 137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial