Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач 04.04.2022 р. звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, у якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на дитину у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь прийомної матері дитини [PERSON] . Заявлений позов обґрунтовував тим, що з 16.03.2021 р. на обліку органу опіки та піклування м. Івано-Франківська перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з триманням під вартою матері [PERSON] , відомості про батька дитини записані за вказівкою матері. 02.10.2013 р. відповідачка вийшла заміж за [PERSON] і змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Вироком Івано-Франківського міського суду від 28.04.2016 р. [PERSON] засуджена до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Розпорядженнями Тисменицької РДА від 16.08.2016 р., 17.11.2016 р. [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано малолітнього на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Хлопчик проживає у прийомній сім`ї, закінчив другий клас ліцею № 24 Івано-Франківської міської ради та навчається у 3 класі початкової школи № 8 Івано-Франківської міської ради. 11.07.2019 р. відповідачка умовно-достроково звільнена з місць позбавлення волі, проживає з матір`ю, не працює. Працівниками служби у справах дітей 12.08.2021 р. проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] та проінформовано її про те, що упродовж місяця вона може звернутись із заявою про повернення сина собі на виховання. Відповідачку було двічі запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав, однак, остання на засідання не з`явилась. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.12.2021 р., виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задоволити та розглянути справу в її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані за ввказівкою матері відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України. (а.с.12-13). 02.10.2013 р. відповідачка вийшла заміж і змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.14-15). Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2016 р. відповідачка засуджена до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці (а.с.18-19). Розпорядженням Тисменицької РДА від 16.08.2016 р. № 372 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.21). Розпорядженням Тисменицької РДА від 17.11.2016 р. № 509 малолітнього [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.26-28). Малолітній [PERSON] проживає у прийомній сім`ї, закінчив другий клас ліцею № 24 Івано-Франківської міської ради та навчається у 3 класі початкової школи № 8 Івано-Франківської міської ради. Відповідно до шкільної характеристики дитини та інформації про результати психологічного обстеження [PERSON] батьки-вихователі [PERSON] та [PERSON] приділяють належну увагу вихованню хлопчика, беруть активну участь у освітньому процесі (а.с.35-36). Як вбачається з довідки 34462 Муніципального реєстру м. Івано-Франківська від 17.08.2021 р. про склад сімї, малолітній [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] разом із мамою [PERSON] і бабою [PERSON] (а.с.30). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.08.2021 та 17.11.2021 р. р. малолітня дитина з матір`ю не проживає, остання звільнилась з місць позбавлення волі, не працює, для проживання дитини не створені матеріально-побутові умови (а.с. 37, 49). Відповідачка проінформована про те, що упродовж місяця вона може звернутись із заявою про повернення сина собі на виховання. Відповідачку було двічі запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав, однак, остання на засідання не з`явилась. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29.12.2021 р., виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] (а.с.60-65). Судом встановлено, що після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, що мало місце у липні 2019 р., відповідачка повністю усунулася від виконання своїх обов`язків щодо виховання та розвитку сина, а саме: не спілкується з дитиною, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу своєї дитини, не цікавиться її навчанням у школі, не проявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не надає дитині жодного матеріального утримання. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим порушуються права малолітньої дитини відповідачки на належне батьківське виховання та утримання з боку матері, яка проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. \~ \~ \~ \~При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.18 Конвеції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ч.3\~ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» предметом\~основної турботи\~та основним\~обов`язком батьків\~є забезпечення\~інтересів своєї\~дитини. У відповідності з вимогами ст.150 СК України батьки зобов`язані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини;\~батьки зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток; батьки зобов`язані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; дитина має\~право противитися\~неналежному виконанню\~батьками своїх\~обов`язків щодо\~неї;\~дитина має\~право звернутися\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів\~до органу\~опіки та\~піклування,\~інших органів\~державної влади,\~органів місцевого\~самоврядування та\~громадських організацій;\~дитина має\~право звернутися\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів\~безпосередньо до\~суду,\~якщо вона\~досягла чотирнадцяти\~років. Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків\~від виконання\~батьківських обов`язків\~є підставою\~для покладення\~на них\~відповідальності,\~встановленої законом. У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно вимог ч. 2. 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні вимоги про стягнення аліментів суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини відповідачки, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] ; 2) стан здоров`я відповідачки, що є задовільним, та матеріальне становище відповідачки, яка не працює; 3) відсутність даних щодо наявності у відповідачки інших дітей, наявність у неї матері-пенсіонерки; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідачки рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідачки щомісячний розмір аліментів у частці заробітку (доходу), що становить одну чверть, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь прийомної матері дитини. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, які підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, що визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, з метою якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини відповідачки, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, які підлягають до задоволення. З урахуванням вимог п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, з огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідачки слід стягнути 992,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету. \~ \~ \~ \~На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~18,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 150, 152, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved