Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

14 вересня 2021 року представник позивача адвокат Пилипенко І.П. звернувся до суду із позовом, яким просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3220882201:01:001:0103 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя батько 18 червня 2009 року склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 17 липня 2013 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . В серпні 2020 року позивач отримав завірену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , згідно якого батько позивач був власником земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] , площею 0,2500 га, з кадастровим номером 3220882201:01:001:0103. Отримати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку позивач не може, оскільки право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON] було зареєстровано 17.09.2015 року, тобто після його смерті. З огляду на це, нотаріус не має законних підстав видати позивачу свідоцтво. З цих підстав [PERSON] вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права на земельну ділянку. Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 23 лютого 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Бориспільської міської ради Київської області надійшла заява, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність їхнього представника, прийняти рішення за наявними матеріалами справи у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 270/2011 відкритої після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Приписами ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено,\~що [INFO] помер [PERSON] , про що 17 червня 2011 року складено відповідний актовий запис № 19. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. За життя [PERSON] , а саме 18 червня 2009 року склав заповіт, посвідчений секретарем Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області Ляпко Г.В., згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом буде мати право заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] , у встановлений законодавством строк, спадщину прийняв [PERSON] . Наведене підтверджується заявою за №716 від 12 липня 2011 року, що зареєстрована в Бориспільській районній державній нотаріальній конторі. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим повторно 29 квітня 1911 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина,\~до складу\~якої входить,\~зокрема,\~житловий будинок\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3220882201:01:001:0103 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] . 17 липня 2013 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Судом також встановлено, що державним нотаріусом Черненко Н.Б. в листі за № 830/02-14 від 09.06.2015 року було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку необхідно надати державний акт на право власності на земельну ділянку та Витяг з державного земельного кадастру. В серпні 2020 року позивач отримав завірену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 906722 виданого 30.12.2008 року на ім`я [PERSON] , згідно якого він був власником земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] , площею 0,2500 га, з кадастровим номером 3220882201:01:001:0103. 26 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу серії ВМА № 417369, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузьміченко А.П., згідно умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] частину земельної ділянки з кадастровим номером 3220882201:01:001:0103, що становить 0,1500 га забудованих земель, що знаходяться по [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-3223113002021 від 25.06.2021 року, [PERSON] належала земельна ділянка яка знаходиться по [ADDRESS] , площею 0,1000 га, з кадастровим номером 3220882201:01:001:0103. Однак, із вищевказаного Витягу вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки відбулася 17.09.2015 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка є сформованою і може бути об`єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлого [PERSON] . Позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього на дану земельну ділянку, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved