Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги в редакції від 25.05.2022 року (а.с. 83-86) вимоги мотивує тим, що працював у відповідача з 25.09.1996 року на різних посадах, а з 08.11.2018 року заступником начальника цеха № 7. Починаючи з 2018 року виплата заробітної плати почалася затримуватися, і по його розрахункам з урахуванням суми інфляції сума боргу по заробітній платі складає 42\~490 грн. 09 коп. та 3% річних в сумі 3097 грн. 38 коп. Відповідач відраховував із зарплати податки, але не відчисляв їх ні у Пенсійний фонд, ні у центр зайнятості, напевно присвоював собі ці кошти. Також вказує, що він є інвалідом з дитинства 3 групи, йому необхідно постійно приймати ліки та періодично проходити лікування у стаціонарних умовах лікарні, у зв`язку з тривалою невиплатою заробітної плати стан його життя погіршився, що завдало моральної шкоди, яку оцінює в 13\~000 грн. Окрім цього вважає, що у трудовій книжці про звільнення зроблений невірний запис, як і видані накази, суперечать чинному законодавству, зокрема ч.2 ст. 38, ст. 44, ст. 32 КЗпПУ, тому їх необхідно скасувати. \~ \~ \~ \~ Тому\~просить суд: 1.встановити, що бездіяльність AT «Сумське НВО» щодо невиплати нарахованої зарплати є неправомірною; 2. встановити, що записи трудової книжки під п. 18,19 зроблені невірно: а) анулювати запис п. 18 «звільнений у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково- виробниче об`єднання - Інжиніринг» п. 5 ст. 36 КЗпП України» і замінити його на запис : «звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про працю - невиплатою зарплати, ч. 3 ст. 38 КЗпП України», а також невиконанням умов колективного договору. б) анулювати запис п. 19 «в порядку переведення з AT «Сумське НВО». 3. а) встановити неправомірність наказів № 838/ВК та№ 22/ВК від 14.02.2020р. і скасувати їх. б) зобов`язати відповідача прийняти замість наказу № 838/ВК інший наказ з іншим текстом про звільнення згідно ч. З ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиплатою зарплати. 4. встановити, що невиплатою зарплати відповідач завдав йому моральну шкоду, що він винен у причинені цієї шкоди. Встановити причинно-наслідковий зв`язок між завданою мені моральною шкодою і протиправними діями (бездіяльністю) відповідача. 5. стягнути з відповідача: а) борг по зарплаті з урахуванням індексу інфляції в сумі 42 490 грн.09 коп. та 3% річних в сумі 3 097 грн. 38 коп. б). вихідну допомогу з урахуванням індексу інфляції в сумі 36 852 грн. 09 коп., 3 % річних в сумі 1 864 грн. 75 коп. в) моральну шкоду в сумі 13 000 грн. г) неперераховані відрахування в ПФ з урахуванням індексу інфляції 6 284 грн. коп. і 3% річних 373 грн. 09 коп. [PERSON] у судовому засіданні просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача- [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме суму боргу по заробітній платі та надано на адресу суду відзив, у якому зазначено, що товариство зауважує на тому, що твердження позивача щодо того, що він працює в даний час заступником начальника цеха № 7 згідно наказу № 9538 від 08.11.2018 р. не відповідає дійсності та вводить в оману суд. Згідно наказу № 838/ВК від 14.02.2020 р. позивача було звільнено, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з переведенням, за його згодою до AT «CMHBO Інжиніринг»). Тобто, з 14.02.2020 р. позивач не працює в Товаристві. По друге, для підтвердження суми заборгованості по заробітній платі позивачем до суду не надано жодного належного та достовірного доказу. Позивач надає довідку за формою ОК-7, тоді як дана довідка не є належним та достатнім доказом. До того ж, позивач зазначає суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.01.2016 р. у справі № 6-2759цс15 висловила висновок про те, що припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Що ж стосується моральної шкоди, то товариство звертає увагу суду на те, шо затримка виплати заборгованості по заробітній платі виникла у зв`язку з тим, шо з 2017 року товариство перебуває в надзвичайно скрутному матеріальному становищі (заборгованість перед контрагентами та працівниками підприємства, арешти рахунків, збиткова діяльність Товариства), що підтверджується доказами, які додаються до відзиву. Позивачем не доведено перед судом, що з вини товариства, або внаслідок протиправних дій чи бездіяльності товариства йому завдано душевних страждань, погіршився стан здоров`я, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди просить відмовити. (а.с. 30-32 ) Що ж стосується клопотання позивача про збільшення позовних вимог, то надали також письмові заперечення від 08.06.2022 року, де вказують, що відповідно до\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~49\~ЦПК України\~позивач вправі\~збільшити або\~зменшити розмір\~позовних вимог\~до закінчення\~підготовчого засідання\~або до\~початку першого\~судового засідання,\~якщо справа\~розглядається \~в \~порядку спрощеного\~позовного провадження. Законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача у певні строки. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявления ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Враховуючи вищевикладене, Товариство вважає, що клопотання Позивача про збільшення позовних вимог не підлягає задоволенню, адже позовні вимоги, якими Позивач доповнив позовну заяву шляхом подання клопотання про збільшення позовних вимог, жодним чином не пов`язані ані з предметом позову, ані з підставами даного позову в первісній редакції. (а.с. 92-93) До цього, 21.02.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де він зазначив, що довідка за формою\~ОК-7\~є офіційним\~документом і\~належним доказом,\~ вважає,\~що фактично\~з 1996\~року він\~працює на\~одному і\~тому ж\~товаристві,\~яке змінювало\~декілька разів\~назву,\~надана довідка\~про заборгованість\~містить суму\~не всього\~боргу перед\~ним,\~крім цього\~не погоджується,\~що до\~трудових відносин\~не застосовуються\~норми закону\~про інфляцію\~та 3\~%\~річних,\~ тому\~не погоджується\~на виплату\~лише 27\~866\~грн.\~61\~коп.\~ Невиплата роботодавцем у зазначені законом строки заробітної плати сама по собі свідчить про неправомірність дій, тому ніяких доказів з цього приводу і не потрібно надавати, як є очевидним і завдання йому моральних страждань з цього приводу. (а.с. 42-50 ) 18.05.2022 року від відповідача надійшли заперечення, в яких вказано, що підтримує раніше висловлену позицію з приводу заявлених вимог позивача і просить представник розглядати справу без його участі. Надав остаточний розрахунок по заборгованості по заробітній платі, належна виплата складає 30\~179 грн. 72 коп. (а.с . 69-70 ) Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення\~сторін,\~дослідивши докази\~по справі,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає частковому\~ задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 25.09.1996 року по 14.02.2020 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-12,91) та наказом від 14.02.2020 року № 838/ВК «Про звільнення у зв`язку з переведенням» працівників механоскладального цеху № 7, за їх згодою, в тому числі позивача-заступника начальника цеху з підготовки виробництва, АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання- Інжиніринг» (а.с. 33) Наказом від 14.07.2020 року № 2454 ВК [PERSON] прийнято на роботу за сумісництвом в механоскладальний цех № 7 за строковим трудовим договором з 16.07.2020 року по 30.09.2020 року на 0, 1 ставки від окладу згідно зі штатним розкладом на посаду заступника начальника цеху з підготовки виробництва. ( а.с.51 ) Наказом від 12.10.2020 року № 2879/ВК [PERSON] звільнено 30.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну строкового трудового договору п.2 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 52 ) Згідно копії довідки до Акту огляду МСЕК [PERSON] має інвалідність з дитинства, встановлена 3 група інвалідності безтерміново. (а.с.14) Позивачем надано копію довідки за формою ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України. (а.с.13) Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Так, в день звільнення позивачу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 17.05.2022 року заробітна плата належна позивачу до виплати у день видачи довідки після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору та складає 30 179 грн. 72 коп., в тому числі: - по цеху 07 р.м. 1839 сума 13 981 грн. 77 коп. (складається із заробітної плати за 11.2018р. 7 615 грн. 00 коп., за 02.2019 р. 3 837 грн. 00 коп. та компенсації за невикористану відпустку за 02.2020р. 2 529 грн. 77 коп.) - по цеху 05 р.м. 1050 сума 13 884 грн. 84 коп. (складається із заробітної плати за 07.2018р. 8 146 грн. 00 коп. та за 08.2018р. 5 738 грн. 84 коп.) -\~по цеху\~07\~р.м.\~2830\~сума 2\~313\~грн.\~11\~коп.\~(складається\~із заробітної\~плати за\~02.2021р.\~2\~313\~грн.\~11коп.) (а.с. 71) З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 30 179 грн. 72 коп., яку вважає обгрунтованою та доведеною До того ж, позивач зазначає суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.01.2016 р. у справі № 6-2759цс15 висловила висновок про те, що припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тому суд стягує з відповідача суму боргу по заробітній платі без врахування індексу інфляції та 3% річних в сумі 3 097 грн. 38 коп. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування\~роботодавцем моральної\~шкоди працівнику\~і провадиться\~у разі,\~якщо порушення\~його законних\~прав призвели\~до моральних\~страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, то суд вважає, що з урахуванням наведеного, сума 13 000 грн. є розумною та достатньою для компенсації позивачу фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті тривалої невиплати заробітної плати і є доведеною перед судом, беручи до уваги матеріали справи. Разом з цим, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю, так як провадження у справі відкривалося ухвалою суду від 20.01.2022 року про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, а не по іншим вимогам, більш того в процесі розгляду справи не було встановлено неправильності записів у п.18, 19 трудової книжки та виданих наказів за тими доказами, які були надані позивачем, та безпідставними є стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги з урахуванням індексу інфляції в сумі 36 852 грн. 09 коп., 3 % річних в сумі 1 864 грн. 75 коп. та неперераховані відрахування в ПФ з урахуванням індексу інфляції 6 284 гри. коп. і 3% річних 373 грн. 09 коп. Також, відсутні підстави для встановлення бездіяльності\~AT\~«Сумське НВО»\~щодо невиплати\~нарахованої зарплати\~неправомірною,\~так як\~невірно обраний спосіб захисту згідно ст. 16 ЦК України (захист цивільних прав та інтересів судом). Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. за вимогу майнового характеру та 992 грн. 40 коп. за вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial