Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2019 року між\~АТ "Банк Кредит Дніпро"\~та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування та надання додаткових послуг. 23 вересня 2019 року банком на підставі рішення щодо надання кредиту було погоджено відповідачу надання кредитних коштів. 23 вересня 2019 року між\~АТ "Банк Кредит Дніпро"\~та [PERSON] укладено кредитний договір № 22031000174560. Відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених вказаним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі. Отже, 23 вересня 2019 року банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 75 000 грн. до 23 вересня 2024 року із щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 5 % від суми кредиту з процентною ставкою за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001 % річних та на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Проте відповідач перестала сплачувати заборгованість за кредитом, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 21 жовтня 2021 року становить 91 723,45 грн., у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ « Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 22031000174560 від 23 вересня 2019 року станом на 21 жовтня 2021 року у розмірі 91 723,45 грн., яка складається з: 54\~732,59 грн. залишку строкового кредиту, 16\~686,96 грн. залишку простроченого кредиту, 20\~303,90 грн. - залишку прострочених комісій, а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просив розглядати справу у його відсутності задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 96), також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 82, 84, 95), заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 23 червня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19 березня 2019 року [PERSON] звернулася до АТ «Банк Кредит Дніпро» з метою укладання договору банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-28784/19032019/0278 (а. с. 8). Матеріалами справи підтверджено, що 23 вересня 2019 року між\~АТ "Банк Кредит Дніпро"\~та [PERSON] укладено кредитний договір № 22031000174560, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 75 000 грн. до 23 вересня 2024 року із щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 5 % від суми кредиту з процентною ставкою за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001 % річних та на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних (а. с. 11-12). На підтвердження умов кредитування АТ « Банк Кредит Дніпро» надало суду копію договору банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-28784/19032019/0278 (а. с. 8), кредитного договору № 22031000174560 від 23 вересня 2019 року (а. с. 11-12), паспорту споживчого кредиту (а. с. 10), Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (а. с. 19-42), виписку по особовому рахунку (а. с. 45-64), розрахунок заборгованості (а. с. 43-44). Однак відповідач станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань і має перед АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21 жовтня 2021 року у розмірі 91 723,45 грн., яка складається з: 54\~732,59 грн. залишку строкового кредиту, 0,00 грн. залишку нарахованих строкових відсотків, 0,00 грн. залишку нарахованих строкових комісій, 16\~686,96 грн. залишку простроченого кредиту, 0,00 грн. залишку прострочених відсотків, 20\~303,90 грн. - залишку прострочених комісій (а. с. 43-44). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за кредитом, прострочення кредиту та комісії. Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною Відповідно до ч. 2\~ст. 648 ЦК України\~якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно із ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~16\~ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 22031000174560 від 23 вересня 2019 року, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21 жовтня 2021 року становить 91 723,45 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2\~270 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved