Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

13.09.2021 року [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгенія Євгенівна в якій просив визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила ј частину та визнати за ним право власності на Ѕ частки вищезазначеної квартири. В обґрунтування вимог посилаються на те, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину двокімнатної квартири загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 26,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу, спадкодавцеві, а також відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 жовтня 1999 року Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради згідно з розпорядженням №604-р від 20 жовтня 1999 року. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. На момент відкриття спадщини позивач проживав і проживає на теперішній час у вказаній квартирі, заяв про відмову не подавав, тобто прийняв спадщину. Позивач, в передбачений законом шестимісячний термін звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області гр. [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Однак протягом вказаного часу позивачу не видано свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки нотаріус не може визначити розмір частки майна спадкодавця в спільній сумісній власності. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Просив суд розглянути справу без його участі. Відповідачі до судового засідання не з`явились, надали до суду заяви, у яких просили розглядати справу без їх участі, позов визнали у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгенія Євгенівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1218 та 1268 Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1274 Кодексу спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач є спадкоємцем першої черги. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] у м. Бориспіль Київської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 жовтня 1999 року Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради згідно з розпорядженням №604-р від 20 жовтня 1999 року належить на праві спільної сумісної власності приватизована квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 19 березня 2018 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгенією Євгенівною заведено спадкову справу №12/2018 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 19.03.2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його син [PERSON] . Також 19.03.2018 року до приватного нотаріуса Тітярєва Т.І. та [PERSON] подали заяви, у яких зазначили, що відмовляються від спадщини після смерті [PERSON] на користь його сина [PERSON] . Крім того, листом приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.Є. від 11.01.2022 року №7/02-14 [PERSON] повідомлено, що для дотримання принципу одночасності вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном та державної реєстрації прав при видачі свідоцтва про право на спадщину, йому необхідно надати документ, яким визначено частки співвласників в праві спільної власності, а також внести відомості про визначені частки кожного з співвласників до Державного реєстру речових прав. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. П. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. На підставі ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved