Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Представник ТОВ "Рівнетеплоенерго" звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 43 600,50 грн., а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ "Рівнетеплоенерго", здійснює надання послуг з централізованого опалення та підігріву води у житлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім"я [PERSON] . Проте, внаслідок порушення зобов"язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01 травня 2021 року у відповідача виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43 600,25 грн. 25 листопада 2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову. В заперечення свої позовних вимог посилається на те, що рішенням Острозького районного суду від 31.10.ю2019 року відповідача [PERSON] визнано недієздатною, його призначено опікуном. Зазначає, що в силу зазначених обставин відповідач [PERSON] впродовж останніх 7 років переважно перебуває на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, фактично у квартирі [ADDRESS] не проживає, послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання не отримує. Окрім того зазначає, що позивачем не підтверджено наявність договірних відносин між сторонами. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві також вказує, що позивачем не надано до суду пояснень з приводу проведеного в січні 2019 року перерахунку в сумі 6347,08 грн, посилається також на пропуск позивачем строку позовної давності стосовно позовних вимог до 09.06.2018 року в розмірі 7051,91 грн. 31.12.2021 року представником позивача ТОВ «Рівнетеплоенрерго» Тємновою І.Л. подано письмові пояснення по справі у яких вона зазначає, що відсутність письмового договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати за надані йому послуги, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про факт припинення чи призупинення отримання послуг з централізованого опалення, [PERSON] , як опікун недієздатної [PERSON] зобов`язаний оплачувати надані послуги, не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності та факт відсутності реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року клопотання представника позивача ТОВ «Рівнетеплоенерго» Тємнової І.Л. про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено. Залучено до участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у якості співвідповідача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Рівнетеплоенерго» Тємнова І.Л. позовні вимоги підтримала та просить задоволити з підстав, що викладені у позовній заяві та письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює надання послуг з централізованого опалення та підігріву води у житлове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім"я [PERSON] . Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов"язки споживача і виконавця, а також інші питання. Як вбачається із матеріалів справи 01 липня 2001 року в житловому будинку по [ADDRESS] був ведений в експлуатацію загально будинковий прилад обліку теплової енергії, згідно фактичних показів якого здійснюється нарахування за послуги теплопостачання мешканцям будинку відповідно п.12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення» затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630. Таким чином, нарахування по особових рахунках мешканців житлового будинку [ADDRESS] , проводяться за фактично спожиту теплову енергію та у відповідності до діючих тарифів. Як зазначено в позовній заяві тарифи затверджуються рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради № 137 від 09 жовтня 2008 року, № 6 від 04.01.2011р, та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1791 від 11.12.2018р. та перебувають у вільному доступі. Згідно до вищезазначених правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує за послугу опалення згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Тому, нарахування за послугу опалення по даному житловому будинку проводяться тільки за фактично використані даним будинком Гкал. За квартирою [ADDRESS] , відкрито окремий особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] по якому проводяться усі нарахування та відображаються оплати, субсидії. У відповідності до оборотної відомості, що зареєстрована за вищезазначеною адресою існує заборгованість за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка станом на 01.05.2021 року становить 43 600,50 грн.( за період з 01.2017р. по 04.2021р.). Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна [PERSON] є співвласником квартири в [ADDRESS] . Як встановлено судом із рішення Острозького районного суду Рівненської області [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] визнана недієздатною. Встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] та призначено її опікуном [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 07 грудня 2019 року. Згідно зі статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов"язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов"язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов"язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Разом із тим, згідно із нормами ст. 257 ЦК України, на яку посилається відповідач [PERSON] у своєму відзиві, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Враховуючи, що з позовною заявою ТОВ «Рівнетеплоенерго» звернулось до суду 09.06.2021 року до стягнення підлягає заборгованість, яка утворилась з червня 2018 року, тобто з вирахуванням із суми боргу 7051,91 грн. Окрім того, із наданого представником позивача ТОВ "Рівнетеплоенерго" І.Л. Тємновою розрахунку щодо сум перерахунку за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, проведеного в січні 2019 року по о/р 43130 за адресою [ADDRESS] вбачається, що відповідачу було проведено перерахунок та донараховано 6347,08 грн., 6106,92 грин. з яких за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.2016 року по 05.2018 року та 240,16 грн за послуги з опалення за грудень 2018 року. А отже, із заборгованості відповідачів перед ТОВ "Рівнетеплоенерго" слід також вирахувати суму здійсненого перерахунку за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 6106,92 грн, оскільки він здійснений за період з січня 2016 року по травень 2018 року, що знаходиться поза межами строку позовної давності. Стосовно посилань відповідача [PERSON] щодо відсутності між сторонами договірних відносин суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов"язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов"язки споживача і виконавця, а також інші питання. За визначеннями, наведеними у\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII\~ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на час розгляду справи) передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов"язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов"язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такий правовий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № № 751/3840/15-ц. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. А отже, не заслуговують на увагу суду та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог посилання відповідача [PERSON] на той факт, що [PERSON] не проживала у квартирі, а отже не зобов`язана оплачувати надані послуги, оскільки жодного належного та допустимого доказу відповідачем на підтвердження цього факту суду не подано. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , а отже в силу вимог ст. 322 ЦК України зобов`язаний нести витрати на утримання житла, що йому належить. Доказів того, що послуги до квартири [ADDRESS] на надавались відповідачем суду не надано. Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/29813/17-ц від 02.04.2020 року, непроживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст. ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Окрім того, згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. За змістом ст. ст.41,60 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до п.99.3 ст.99 Податкового кодексу України опікун недієздатної особи виконує грошові зобов`язання, що виникли на день визнання її недієздатною та/або погашає податковий борг за рахунок майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом, такої фізичної особи. Відповідно до абз. 2 ч. 2ст. 15 СК України майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Таким чином, оскільки з прийняттям судом рішення про визнання фізичної особи недієздатною пов`язується низка важливих правових наслідків (ст. 41 ЦК України), необхідно чітко встановити момент, з якого фізична особа є недієздатною. За загальним правилом, таким моментом є день набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Рішення про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки набрало законної сили 07 грудня 2019 року, про що свідчить відмітка на останньому. Отже, з моменту визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки, опікун несе відповідальність за невиконання останньою грошових зобов`язань. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається із копії посвідчення серії [NUMBER] , що видане ВК Нетішинської міської ради Хмельницької області 02 березня 2018 року [PERSON] є законним представником дитини з інвалідністю до 18 років [PERSON] , 2008 року народження. Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: partial