Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за борговою розпискою від 20.11.2019 року у розмірі 87\~050 грн. (вісімдесят сім тисяч п`ятдесят). Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 20.11.2019 року відповідач взяла у позивача у борг грошові кошти в сумі 87\~050 грн. (вісімдесят сім тисяч п`ятдесят), які зобов`язалась повернути строком до 20.11.2020 року, про що надала власноручну розписку. Однак, у визначений в розписці строк, борг до теперішнього часу відповідачем не був повернутий. Позивач намагався вирішити питання про повернення боргу мирним шляхом, але відповідач ухиляються від виконання боргових зобов`язань, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає та не заперечує протии його задоволення. Відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Із матеріалів справи вбачається, що\~20.11.2019 року відповідач взяла у позивача у борг грошові кошти в сумі 87\~050 грн. (вісімдесят сім тисяч п`ятдесят), які зобов`язалась повернути строком до 20.11.2020 року, про що надала власноручну розписку. Крім того, факт передачі позивачем грошових коштів та отримання відповідачем, підтверджено заявою відповідача по справі. Однак, у визначений в розписці строк, борг до теперішнього часу відповідачем не був повернутий. Позивач намагався вирішити питання про повернення боргу мирним шляхом, але відповідач ухиляються від виконання боргових зобов`язань, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Згідно ч.1, 2 п.1\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою\~статті 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Висновки за результатами розгляду справи Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає, що згідно квитанції №0.0.2351511380.1 від 22.11.2021 року за звернення до суду з зазначеним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., а відтак, враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Outcome: approved