Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя, [PERSON] на праві приватної власності належала 1/3 частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 17.08.2006, орган приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету. Як зазначено, 07.04.2021 вона звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Другої черкаської державної нотаріальної контори. Нотаріусом зареєстрована спадкова справа № 67464951, номер у нотаріуса 229/2021. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину вона дізналася, що відповідно до відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належні на праві власності спадкодавцю ( [PERSON] ) 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна №\~4852884 від 23.04.2007, підстава обтяження - постанова № АА 345109, 29.03.2007, ДВС у Придніпровському районі м. Черкаси, державний виконавець Ткаченко О.В. Відповідно до листа Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті\~Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) від 05.11.2021 №\~55586, встановити у межах якого виконавчого провадження накладено обтяження неможливо в зв`язку із закінченням терміну зберігання виковавчих проваджень. За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно [PERSON] відсутня інформація про будь-які виконавчі провадження, що перебували на виконанні у Придніпровському ВДВС. Також вказує, що наявний арешт на спадкове нерухоме майно унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та порушує її право на вільне володіння, користуванням та розпорядження спадщиною. Разом з тим, вживаючи заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідної заяви до відділу ДВС, їй відмовлено у задоволенні заяві про скасування арешту. Враховуючи зазначені вище обставини, позивачка просить суд зняти арешт із нерухомого майна - 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 4852884, зареєстровано: 23.04.2007, реєстратором: Перша черкаська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА 345109, 29.03.2007, ДВС у Придніпровському районі м. Черкаси, державний виконавець Ткаченко О.В. Ухвалою суду від 24.03.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження. Надано сторонам строки для подачі заяв по суті справи. Під час підготовчого прровадження залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 16.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Заперечень проти цього подано не було. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала тап просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) не з`явився. 29.06.2022 головним державним виконавцем Петренко С.В. подана заява про розгляд справи без її участі. При вирішенні справи покладалася на розсуд суду. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти завдоволення позовних вимог. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON] , [INFO] - є дочкою [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 30.03.2021 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) складено відповідний актовий запис №\~1076 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 07.04.2021 [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Другої черкаської державної нотаріальної контори. Нотаріусом зареєстрована спадкова справа № 67464951, номер у нотаріуса 229/2021. Відповідно до свідоцтва про право власності №\~ [NUMBER] від 17.08.2006, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 чатска квартири [ADDRESS] . Факт належності йому вказаного вище житла також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №\~11757199 від 06.09.2006 та відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №\~285357455 від 18.11.2021). Разом з тим, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження (арешт нерухомого майна) на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за №\~4852884 (підстава обтяження: постанова ДВС у Придніпровському районі м.\~Черкаси АА 345109 від 29.03.2007). За результатами розгляду заяви [PERSON] про зняття арешту, про який йдеться вище, Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) надав відповідь №\~55586 від 05.11.2021 про відсутність у нього підстав для зняття арешту з належного [PERSON] майна, накладеного на підставі постанови №\~АА 345109 від 29.03.2007, виданої ДВС у Придніпровському районі м. Черкаси, у зв`язку з неможливістю встановлення факту, у межах якого саме виконавчого провадження накладено таке обтяження. У ході судового розгляду встановлено, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.03.2007 серії АА №\~795168 винесена державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС ЧМ у ході примусового виконання виконавчого листа №\~2-4215 від 18.07.2005, виданого Придніпровським районним судом м.\~Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Крім того, [PERSON] за рішенням виконкому Соснівської районної ради м. Черкаси від 21.04.2004р. №254 призначена опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , тобто позивачкою по цій справі. На даний час претензій з боку стягувача [PERSON] щодо невиконання рішення суду про стягнення аліментів, немає. На сьогоднішній день арешт на майно, а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS] , не скасований. За таких обставин, на думку суду, наявність арешту на майно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , накладеного на підставі постанови державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС ЧМ від 29.03.2007 серії АА №\~795168 (реєстраційний номер обтяження 4852884, зареєстровано: 23.04.2007, реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора), перешкоджає позивачці, як спадкоємиці померлого [PERSON] оформити свої спадкові права. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст.\~16 ЦК України. За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950\~року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 (Закон №\~475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті\~321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинним до 05.01.2017, зокрема, станом на час винесення постанови від 23.04.2007) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» від\~02.06.2016,\~у разі\~закінчення виконавчого\~провадження (крім\~офіційного оприлюднення\~повідомлення про\~визнання боржника\~банкрутом і\~відкриття ліквідаційної\~процедури,\~закінчення виконавчого\~провадження за\~судовим рішенням,\~винесеним у\~порядку забезпечення\~позову чи\~вжиття запобіжних\~заходів,\~а також,\~крім випадків\~нестягнення виконавчого\~збору або\~витрат виконавчого\~провадження,\~нестягнення основної\~винагороди приватним\~виконавцем),\~повернення виконавчого\~документа до\~суду,\~який його\~видав,\~арешт,\~накладений на\~майно (кошти)\~боржника,\~знімається,\~відомості про\~боржника виключаються\~з Єдиного\~реєстру боржників,\~скасовуються інші\~вжиті виконавцем\~заходи щодо\~виконання рішення,\~а також\~проводяться інші\~необхідні дії\~у зв`язку\~із закінченням\~виконавчого провадження. Виконавче\~провадження,\~щодо якого\~винесено постанову\~про його\~закінчення,\~не може\~бути розпочате\~знову,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення .\~Арешт на\~майно (кошти)\~боржника накладається\~виконавцем шляхом\~винесення постанови\~про арешт\~майна (коштів)\~боржника або\~про опис\~та арешт\~майна (коштів)\~боржника. Арешт\~на рухоме\~майно,\~що не\~підлягає державній\~реєстрації,\~накладається виконавцем\~лише після\~проведення його\~опису. Постанова\~про арешт\~майна (коштів)\~боржника виноситься\~виконавцем під\~час відкриття\~виконавчого провадження\~та не\~пізніше наступного\~робочого дня\~після виявлення\~майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Як зазначено\~у статті\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами\~10,\~15\~частини першої\~статті 34\~цього Закону. У\~разі виявлення\~порушення порядку\~накладення арешту,\~встановленого цим\~Законом,\~арешт з\~майна боржника\~знімається згідно\~з постановою\~начальника відповідного\~відділу державної\~виконавчої служби,\~якому безпосередньо\~підпорядкований державний\~виконавець. Підставами\~для зняття\~виконавцем арешту\~з усього\~майна (коштів)\~боржника або\~його частини\~є: 1)\~отримання\~виконавцем документального\~підтвердження,\~що рахунок\~боржника має\~спеціальний режим\~використання та/або\~звернення стягнення\~на такі\~кошти заборонено\~законом; 2)\~надходження на\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця суми\~коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому числі\~від реалізації\~майна боржника),\~необхідної для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3)\~отримання виконавцем\~документів,\~що підтверджують\~про повний\~розрахунок за\~придбане майно\~на електронних\~торгах; 4)\~наявність\~письмового висновку\~експерта,\~суб`єкта оціночної\~діяльності -\~суб`єкта господарювання\~щодо неможливості\~чи недоцільності\~реалізації арештованого\~майна боржника\~у зв`язку\~із значним\~ступенем його\~зношення,\~пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61\~цього Закону,\~письмової заяви\~стягувача про\~його бажання\~залишити за\~собою нереалізоване\~майно; 6)\~отримання виконавцем\~судового рішення\~про скасування\~заходів забезпечення\~позову; 7)\~погашення заборгованості\~із сплати\~періодичних платежів,\~якщо виконання\~рішення може\~бути забезпечено\~в інший\~спосіб,\~ніж звернення\~стягнення на\~майно боржника; 8)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження\~наявності на\~одному чи\~кількох рахунках\~боржника коштів,\~достатніх для\~виконання рішення\~про забезпечення\~позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII\~"Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~цього Закону; 10)\~отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України\~"Про\~особливості реформування\~підприємств оборонно-промислового\~комплексу державної\~форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених\~статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій. Аналіз норм\~Закону України «Про виконавче провадження»\~щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження»\~підлягає примусовому виконанню. Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Законом України «Про виконавче провадження»\~не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та Конвенції. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON] щодо його майна, яке бажає оформити як спадкове; саме на її утримання з [PERSON] стягувалися аліменти за судовим рішенням, яке перебувало в органах державної виконавчої служби на примусовому виконанні; стягувачем [PERSON] претензій щодо невиконання виконавчого документу не заявлено, а навпаки вона визнала повністю пред`явдлені позловні вимоги, а тому позивачка, як майбутній власник належного [PERSON] майна, має право на пред`явлення такого позову у обраний нею спосіб захисту. При цьому, судом встановлено, що на даний час відсутні обставини, за яких було накладено арешт на вказану вище частину квартири, стягувачка [PERSON] за виконавчим листом №\~2-4215 від 18.07.2005, у ході примусового виконання і було винесено постанову про арешт мана боржника [PERSON] , не має жодних претензій та не заперечує проти задоволення позову. Крім того, на даний час державний виконавець та начальник відділу державної виконавчої служби, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», не можуть прийняти рішення у межах виконавчого провадження про скасування відповідної постанови, а тому суд вважає, що позовні вимоги про зняття арешту з майна підлягають до задоволення, оскільки, як на думку суду, іншим шляхом поновити порушене право позивача неможливо. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. При цьому, суд враховує норми ст.\~5 ЦПК України, за якими передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Крім того, при прийнятті вказаного судового рішення судом враховуються висновки, викладені у постановах ВС від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15-ц, від 13\~липня 2022\~року у справі №\~2/0301/806/11. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи думку відповідачів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати слід залишити за позивачкою, враховуючи її заяву, викладену під час розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved