Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

28 грудня 2021 року представник позивачів адвокат Сердюк Р.В., який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд: визнати право приватної власності [PERSON] ( [INFO] , рнокпп [NUMBER] ) на Ѕ частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати право приватної власності [PERSON] ( [INFO] , рнокпп [NUMBER] ) на Ѕ частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , на праві власності належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , стосовно якої вона склала заповіт на свою сестру [PERSON] . Після смерті [PERSON] , її спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину та завела спадкову справу у Шостій Запорізькій державній нотаріальній конторі, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не встигла, оскільки також померла. На час смерті [PERSON] , її онук позивач [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав разом з нею, а її онук позивач [PERSON] на час її смерті був неповнолітнім, а отже вони прийняли спадщину по смерті своєї баби. Інші спадкоємці про свої права на квартиру не заявили, спадщину не приймали. Батько позивачів [PERSON] та їх мати [PERSON] , позбавлені батьківських прав, а їх опікуном була призначена саме [PERSON] , тобто їх баба з якою вони проживали до її смерті. З метою оформлення своїх спадкових прав на квартиру по смерті своєї баби, позивачі звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В., яка постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по смерті їх баби [PERSON] . Підставою відмови у видачі свідоцтв нотаріусом зазначено, що спадкоємцями не надані документи, що посвідчують право власності їх баби [PERSON] на квартиру, яку вона прийняла як спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . З огляду на зазначене, позивачі просять суд визнати за ними право власності на квартиру, в рівних частинах, по 1/2ч. за кожним. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2022 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивачі не з`явилися, але до суду від представника позивачів адвоката Сердюк Р.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог адвокат підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 24 червня 2022 року від відповідача [PERSON] , до суду надійшла заява про визнання позову та подальший розгляд справи без участі відповідача, у якій вона зазначила, що дійсно, вона [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є рідними сестрами. [PERSON] на праві власності належала квартира, за адресою: [ADDRESS] , стосовно якої вона на випадок своєї сммерті склала заповіт на [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] , прийняла спадщину за заповітом та відкрила спадкову справу у державній нотаріальній конторі. Але, отримати свідоцтво право власності на квартиру за заповітом, вона не встигла, оскільки невдовзі після цього вона тяжко захворіла і померла. На час смерті [PERSON] , позивачі [PERSON] та [PERSON] фактично проживали разом з нею та вони всі у трьох були зареєстровані за однією адресою, оскільки її сестра була їх опікуном. Батько позивачів, [PERSON] , який є сином [PERSON] та їх матір [PERSON] , були позбавлені батьківських прав. Вважає, що квартира їх сестри має належати позивачам в рівних частинах, а відмова приватного нотаріуса у оформленні спадщини не позбавляє їх права власності та є підставою для судового захисту їх права на квартиру. Зазначає, що обставини, обґрунтування та доводи наведені в позові відповідають дійсності, заперечень проти позову, вона як відповідач у справі, не має. Повідомляє суд про визнання позову в повному обсязі, заперечення проти задоволення позову, у неї відсутні. Наслідки визнання позову встановлені ЦПК України, їй відомі та зрозумілі. Подальший розгляд справи просить провести без її участі. Будь-яких інших заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви представника позивача та відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 19 листопада 1996 року, [PERSON] , набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 19 листопада 1996 року та технічним паспортом від 18 листопада 1996 року складеним Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації. 17 листопада 2003 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Гедіковою Г.І. за р.№2-1330, яким заповідала все належне їй майно, в тому числі і квартиру за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. [INFO] , у Шостій Запорізькій державній нотаріальній конторі, по смерті [PERSON] заведена спадкова справа №961, за заявою спадкоємиці за заповітом [PERSON] , як прийняла спадщину до складу якої ввійшла квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно дослідженої судом спадкової справи по смерті [PERSON] вбачається, що інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS] , не видавалося. [INFO] [PERSON] померла. 08 грудня 2021 року позивач [PERSON] та 09 грудня 2021 року позивач [PERSON] , подали заяви про прийняття спадщини по смерті їх баби [PERSON] , на підставі яких приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. заведена спадкова справа №176/2021 за 2021 рік. У складі спадщини, спадкоємцями вказана вказана квартир за адресою: [ADDRESS] . 24 грудня 2021 року, позивач [PERSON] та позивач [PERSON] , звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом. 24 грудня 2021 року, постановами приватного нотаріуса Нарохи О.В., позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, оскільки вони не надали документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті, що випливає з положення норми ч.2 ст. 1220 ЦК України. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі вище зазначеного слід дійти висновку, що позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить їм з часу смерті їх баби [PERSON] , яка за життя не встигла оформити правовстановлюючі документи на квартиру, але стала її власником як спадкоємець, що прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї сестри [PERSON] . Зазначені фактичні обставини справи та висновки суду підтверджуються доказами наявними у матеріалах справи та визнаються у заяві поданій до суду відповідачем [PERSON] , яка приходиться рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивачів докази та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачами зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивачів суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved