Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку, визнання осіб такими, що втратили право користування майном і свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було припинено діяльність АТ «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», останній є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». 23.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральний договір №750/7-122 та Додаткову угоду №1 до нього, відповідно до якого, Банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 150000 грн. В якості забезпечення зобов`язань за Генеральним договором №750/7-122 та Додатковою угодою №1 до генерального договору, [PERSON] та [PERSON] як «Іпотекодавці» передали в іпотеку однокімнатну квартиру, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16.9 кв.м. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору, АТ «Альфа-Банк» звернув стягнення на квартиру Іпотекодавця на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5.3 Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п. 4.5.3 Договору іпотеки від 23.07.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2021 року №266275285, було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк», а саме на: однокімнатну квартиру, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час законним власником вище вказаної квартири є АТ «Альфа-Банк». Вказують, що відповідачі втратили право користування вказаною квартирою відповідно до ст. 317 ЦК України. У вказаній квартирі залишаються зареєстрованими: [PERSON] та [PERSON] . Позивач звернувся до відповідачів з вимогою звільнити вказане житлове приміщення та надіслав вимогу про добровільне виселення. Однак незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання в квартирі, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселитися. Такі дії відповідача створюють перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просить визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування однокімнатною квартирою, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою суду від 29.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, справу призначено до розгляду на 29.11.2021 року. 29.11.2021 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників процесу та відсутністю доказів належного сповіщення відповідачів на 09.02.2022 року. 09.02.2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників процесу та відсутністю доказів належного сповіщення відповідачів на 05.05.2022 року. 05.05.2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників процесу та відсутністю доказів належного сповіщення відповідачів на 22.06.2022 року. Представник позивача АТ «Альфа-Банк» Луньова А.Г. в письмовій заяві позов підтримала у повному обсязі, просить суд слухати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Також були повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було прийнято рішення щодо припинення АТ «Уксоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа Банк» з 15.10.2019 року. 23.07.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено Генеральний договір №750/7-122 та Додаткову угоду №1 до нього, відповідно до якого, Банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 150000 грн. (а.с.7-14). В якості забезпечення зобов`язань за Генеральним договором №750/7-122 та Додатковою угодою №1 до генерального договору, [PERSON] та [PERSON] як «Іпотекодавці» передали в іпотеку однокімнатну квартиру, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16.9 кв.м. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується іпотечним договором (а.с.15-17). Оскільки [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору АТ «Альфа-Банк» звернув стягнення на квартиру Іпотекодавця на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5.3 Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п. 4.5.3 Договору іпотеки від 23.07.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2021 р. №266275285, було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк», а саме на: однокімнатну квартиру, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Таким чином, на даний час власником вище вказаної квартири є АТ «Альфа-Банк». У вказаній квартирі залишаються зареєстрованими: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою №14.03-08/80102 від 26.05.2021 року (а.с.18). Позивач звернувся до відповідачів з вимогою звільнити вказане житлове приміщення та надіслав вимогу про добровільне виселення, що підтверджується копією листа (а.с.20) та доказами про його відправку (а.с.21-22). Однак, відповідачі продовжують користуватися квартирою та відмовляються добровільно знятися з реєстраційного обліку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом частини першої ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч. 4 ст. 37 Закону). В матеріалах справи відсутні будь-які данні про оскарження відповідачами рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. З огляду на викладене, суд вважає позовну вимогу АТ «Альфа-Банк» про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, позивачем також заявлено вимогу про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, проте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для його виконання шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому вимоги АТ «Альфа Банк» у цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідачів у дольовому порядку необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн., тобто по 1135 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial