Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

В провадження Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23 грудня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2815. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 23.12.2016 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Позивачка зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та шлюбні відносини, постійні непорозуміння на побутовому ґрунті. Між подружжям втрачено почуття кохання та взаєморозуміння. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе, шлюб існує лише юридично. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2021 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Позивачка у судове засідання, призначене на 14.06.2022, не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. [PERSON] направила на електронну адресу Київського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.12.2016, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 23 грудня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2815. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачем, що між позивачкою та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи зазначене, та те, що відповідачем відзиву на позов не надано, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved