Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] 08.12.2021 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом в інтересах [PERSON] з даним позовом та просила суд визнати виконавчий напис від 11.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 54850, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 26874,51 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал`на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються та витрат на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. Свої вимоги мотивує наступним. 08.11.2021 через електронний сервіс «Дія» Вітьковському М.О. у додатку «ДІЯ» надійшло повідомлення про те, що його внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з відкриттям приватним виконавцем Сидорук Л.В. виконавчого провадження №66589384. 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 54850 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», заборгованості у розмірі 26874,51 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження № 6658938 від 25.08.2021 року. 17.11.2021 року адвокатом позивача отримано від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого напису №54850 від 11.06.2021 року виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., копію довіреності, копію заяви стягувача про примусове виконання рішення, копію договору №3192407 . Вважає, що нотаріусом було передчасно вчинено вказаний виконавчий напис, з порушеннями діючого законодавства, всупереч вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки не було надано первинних документів щодо наявності безспірної заборгованості. [PERSON] суму боргу не визнає. Ухвалою суду від 09.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», В.В.Довгаль до суду подано відзив на позовну заяву (а.с.47-65) з доданими до нього документами, згідно відзиву просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Згідно якого зазначає, що з позовними вимогами не погоджується та позов не визнає, вважає, що він є необґрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Оскільки, банком була дотримана процедура надання позивачу коштів у позику, сторони досягли та погодили умови кредитування, однак, позивач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, що призвело до порушення права товариства як кредитора. Тому, товариством з метою та у відповідності до вимог чинного законодавства, було вирішено питання щодо захисту своїх цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором. Крім цього, зазначає, що позивачем належних та допустимих доказів в обґрунтування позову щодо безспірності заборгованості на момент вчинення виконавчого напису надано не було. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги не визнає та просять суд в задоволенні позову відмовити. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області, Сидорук Л. В. отримала увалу суду про відкриття провадження у справі 22.01.2022 року (а.с.68). До суду 08.02.2022 року повернувся конверт з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 26.11.2021 року, як не вручений приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (а.с.67). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Пояснень чи відзиву від третіх осіб до суду не надходило. Належним чином завіреної копії виконавчого напису № 54850 від 11.06.2021 року, завіреної копії виконавчого провадження № 66589384 до суду не надходило. 27.01.2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області, Сидорук Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.45-46). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 11 червня 2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис №54850 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 26874 грн. 51 коп. (а.с.21). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 25.08.2021 року було відкрито виконавче провадження №6658938 (а.с.23). Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису, як безспірність заборгованості, то характер правового врегулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи, згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, саме по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України та статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Отже, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, враховуючи вищевикладенні обставини, суд вважає, що позовну заяву [PERSON] в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи, що не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved