Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивачка звернулась до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви до досягнення повнолітня дітьми, також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24.05.2022 року і до закінчення навчання [PERSON] до 30.06.2022 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою 2 курсу факультету «Міжнародно-правовий факультет» Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання, та двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 17.03.2020 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено, крім того відповідач звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків щодо утримання малолітніх дітей та дитини, яка продовжує навчання, угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто, а тому позивач звернулась до суду з позовною заявою. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, але від представника позивача [PERSON] до суду подано заяву відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, справу розглянути без участі позивача та його представника. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про об`єднання справ та відповідно до якого зазначеного проводити розгляд у його відсутність. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції (а.с. 17) та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.02.2012 року Артемівською селищною радою Чутівського району, Полтавської області (а.с. 21) та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.02.2012 року Артемівською селищною радою Чутівського району, Полтавської області (а.с. 22). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дітей, розмір аліментів, який зазначений в позовних вимогах, гарантований законом, є мінімально рекомендованим розміром аліментів, а отже є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та таким, що дасть змогу утримувати дитину належним чином, а тому вказані вимоги підлягають повному задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки слід враховувати наступне. Згідно студентського квитка, копію якого долучено до матеріалів цивільної справи, серії ХА №13216469 [PERSON] є студенткою «Міжнародно-правового факультету» Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання, термін навчання до 30.06.2024 року (а.с. 20). Відомості про навчання перевірено у єдиній державній електронній базі з питань освіти, та станом на 27.06.2022 року статус студентського квитка [PERSON] , визначено як активний (https://info.edbo.gov.ua/student-tickets/). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова Пленуму ВСУ) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. Так, обставини на які в позовній заяві посилається позивач, що повнолітня донька [PERSON] \~є студенткою\~«Міжнародно-правового\~факультету» Національного\~юридичного університету\~імені Ярослава\~Мудрого денній формі навчання, знайшли своє підтвердження. Відповідно до відомостей зазначених у свідоцтві про народження батьком [PERSON] , зазначено відповідача [PERSON] , повнолітня донька має потребу у матеріальній допомозі, доказів неможливості надання матеріальної допомоги відповідачем за станом здоров`я або іншими обставинами не надано. Потреба повнолітньої [PERSON] у матеріальній допомозі батька витікає з її навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим вона не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи. Суд зазначає, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять. Водночас позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. При цьому, позивач всупереч вимог\~ст. 81 ЦПК України\~не надав суду належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на час навчання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не заперечував той факт, що має стабільний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 24 травня 2022 року і до закінчення навчання [PERSON] , до 30.06.2024 року але не більше ніж до 24 січня 2026 року. Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 430 ЦПК України. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2\~481\~гривень 00 копійок. Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992 гривні 40 копійок. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги майнового характеру, яка подана фізичною особою (992,40\~х 2 = 1984 грн. 80 коп.) гривень. Таким чином з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп.

Outcome: partial