Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

14.02.2022 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5435 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0661; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9984 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0667 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7345 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0765. Свої вимоги мотивує тим, шо 21 листопада 2013 року, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під № 214, згідно умов якого, усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів позивачу [PERSON] , [INFO] , а 11 вересня 2017 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений заступником сільського голови Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під № 235, згідно умов якого, державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ № 955600, площею 2,2706 га, виданим районним відділом земельних ресурсів від 02.07.2007 року, він заповів відповідачі [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 688 від 21.03.2021 року, на час своє смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а разом з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав. В той же час, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] протягом шестимісячного строку подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. і таким чином прийняли спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 0,5435 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0661 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955599, виданого 02.07.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області; - земельна ділянка площею 0,9984 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0667 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955599, виданого 02.07.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області; - земельна ділянка площею 0,7345 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0765 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955599, виданого 02.07.2007 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області; - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Саф`янівської сільської ради № 688 від 21 березня 2021 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.08.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5435 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0661; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9984 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:002:0667; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7345 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:0765 та житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно о ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до заповіту від 21 листопада 2013 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій під № 214, [PERSON] заповів усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно заповіту від 11 вересня 2017 року, посвідченого заступником сільського голови Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій під № 235, [PERSON] заповів державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ № 955600, площею 2,2706 га, виданим районним відділом земельних ресурсів від 02.07.2007 року [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62533865 від 19.11.2020 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 21.11.2013 року, зареєстрований за № 214 та заповіт [PERSON] від 11.09.2017 року, зареєстрований за № 235 не змінювалися та не скасовувалися. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено відповідною заявою від 23.10.2020 року, посвідченою секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважається таким, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І № 59/02-14 від 20.01.2022 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із тим, що оригінал документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно відсутній. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved