Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

09.08.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за розписками від 01.08.2018 року та 10.09.2018 року в розмірі 19 000,00 доларів США. Вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2018 року [PERSON] під розписку отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США та зобов`язалася їх повернути до 07.08.2018 року. Крім того, 10.09.2018 року [PERSON] під розписку отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 14 000,00 доларів США та зобов`язалася їх повернути до 14.09.2018 року. Так як відповідач власні зобов`язання не виконала та грошові кошти не повернула в обумовлені строки, тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не направила. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2018 року [PERSON] надав у позику [PERSON] 5 000,00 доларів США строком до 07.08.2018 року про що остання написала розписку. Крім того, 10.09.2018 року [PERSON] надав в позику [PERSON] 14 000,00 доларів США строком до 14.09.2018 року про що остання написала розписку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не надала доказів виконання власних зобов`язань та повернення грошових коштів. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США та розмір одержання процентів його умовами не передбачено. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не надала суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня. Як встановлено судом, позивач надав відповідачу грошові кошти, про що свідчить відповідна розписка, однак відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання перед позивачем за борговими розписками від 01.08.2018 року та 10.09.2018 року тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 19 000,00 доларів США (5 000,00 доларів США + 14 000,00 доларів США). Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved