Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» 22.02.2022 звернувся в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. У зв`язку з порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг у відповідача утворилася заборгованість в сумі 5914,46 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2019 по 31.12.2021 в розмірі 3201,25 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 2713,21 грн. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги в розмірі 6786,38 грн, в тому числі: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2019 по 31.12.2021 в розмірі 3201,25 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 2713,21 грн; інфляційні втрати в розмірі 637,99 грн, 3 відсотки річних в розмірі 233,93 грн. Також просив стягнути з відповідача понесенні судові витрати. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.05.2022 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Представник позивача просив суд проводити розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за адресою [ADDRESS] . Також встановлено, що позивач КП «Харківводоканал» надавав відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідач в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. У зв`язку з порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг у відповідача утворилася заборгованість в сумі 5914,46 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2019 по 31.12.2021 в розмірі 3201,25 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 2713,21 грн. Оскільки відповідач покладені на нього, як на споживача, обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за отримані за адресою [ADDRESS] послуги в сумі 6786,38 грн, в тому числі: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2019 по 31.12.2021 в розмірі 3201,25 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 2713,21 грн; інфляційні втрати в розмірі 637,99 грн, 3 відсотки річних в розмірі 233,93 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved