Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

15.02.2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що перебував у шлюбі із відповідачкою, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.У свою чергу, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2017 року вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від його сукупного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня подання позовної заяви з 09 червня 2017 року до 07 липня 2017 року включно, а починаючи з 08 липня 2017 року не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на час призначення аліментів у нього була можливість їх сплачувати, так як він був офіційно працевлаштований. Однак, на даний час він перебуває на обліку в Луцькому місцевому центрі зайнятості, як безробітний з 03.12.2021 року, а тому у нього немає можливості сплачувати аліменти у розмірі, що визначений рішенням суду. Оскільки, його матеріальне становище значно погіршилось, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2017 року у цивільній справі № 161/8978/17 та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи його відсутності, просив позов задовольнити та стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. Представник відповідача подав суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.02.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2017 року в цивільній справі № 161/8974/17 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2017 року у цивільній справі № 161/8978/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його сукупного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня подання позовної заяви з 09.06.2017 року до 07.07.2017 року включно, а починаючи з 08.07.2017 року не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи судове рішення від 01.08.2017 року, судом при визначенні частки розміру аліментів враховувався стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. З доказів долучених позивачем вбачається наявність заборгованості позивача по сплаті аліментів, отже не систематичність виплат на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру таких, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу такого зменшення відповідно до ст.192 СК України, покликався на погіршення матеріального становища. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Як на погіршення свого матеріального становища позивач посилається на погіршення свого матеріального становища, у зв`язку із припинення трудових відносин. Однак, вищевказана обставина сама по собі не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки з [PERSON] стягуються аліменти у частці від його щомісячного доходу (заробітку), а тимчасове безробіття відповідача жодним чином не свідчить про відсутність в останнього можливості виконувати покладені на нього судовим рішенням зобов`язання. При цьому варто зауважити, що [PERSON] перебуває на обліку у Державному центрі зайнятості, за що, виходячи із норм чинного законодавства, отримує допомогу по безробіттю. Крім того, в ході розгляду справи, судом не було встановлено існування факту зміни у [PERSON] сімейного становища або ж погіршення стану його здоров`я, що вплинуло на його працездатність. У свою чергу, при вирішенні заявлених позовних вимог, суд бере до увагу юридичну доктрину «як найкращого забезпечення інтересів дитини», правове закріплення якій неодноразово знаходило своє відображення у рішення ЄСПЛ. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2017 року в цивільній справі № 161/8978/17 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] на даний час відповідає принципам розумності та справедливості, а тому жодних підстав для його зменшення суд не вбачає. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, судовий збір, сплачений позивачем, не підлягає стягненню із відповідача. На підставі ст. ст. 182, 192 СК України,

Outcome: dismissed