Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. В своїй заяві заявник зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала на тимчасово окупованій території України за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовив їй у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що свідоцтво, яке засвідчує факт реєстрації смерті видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, заявник просила суд встановити факт смерті особи на тимчасово окупованій території, а саме: громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Полтавська область, Глобинський район, село Манжелія, яка померла [INFO] у м. Первомайськ Луганської області у віці 55 років. В судове засідання заявник не з`явилась, подала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за його відсутності, зазначив, що питання задоволення заяви відносить на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб (а.с.7-8). [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 26 квітня 2022 року №1607-7001024528 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої зареєстроване місце її проживання є: [ADDRESS] , а фактичним місцем проживання (перебування) є: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.06.2022 року «Відділом запису актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки», [PERSON] , [INFO] , [INFO] померла у м. Первомайськ (а.с.14). Оскільки свідоцтво про смерть видано нелегітимним органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території, відомості про смерть не внесені до єдиної бази, тому вказане свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України. Як вбачається з письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , останні підтверджують факт того, що [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] дійсно померла [INFO] у м. Первомайськ (а.с.16-22). Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст.12 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч.ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно абз. 2 ч. 1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з п. 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 року №1207-VІІ, визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Таким чином, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За вимогами ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть особи через відсутність документів встановленої форми, а встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті її матері та отримання свідоцтва про смерть. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, оскільки реєстрація смерті матері неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved