Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач, однак ще до розлучення з його онучкою [PERSON] , з лютого 2020 року останній в будинку не проживає. Вважає, що наявність реєстрації відповідача у належному йому домоволодінні порушує його абсолютне право власника. Так як відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації із спірного домоволодіння, просив суд усунути перешкоди у користуванні його житловим будинком шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, втім від його представника [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої просив розглянути справу у їх відсутності. Позов підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в т.ч. і через офіційний сайт судової влади, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступне. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] є позивачка [PERSON] . За даними Тереблеченської сільської ради Чернівецького району станом на 28.12.2021 року, [PERSON] , тобто відповідач зареєстрований у домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS] . Згідно акту складеного комісією с. Буківка Тереблеченської сільської ради Чернівецького району від 31 січня 2022 року, [PERSON] з січня 2020 року не проживають за місцем реєстрації. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Крім цього, за змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом згаданої норми закону, відповідачі правових підстав для реєстрації у спірному домоволодінні, не мають, а тому останніх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивач з набуттям права власності на спірне домоволодіння має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в такому інших осіб, а наявна реєстрація відповідачів фактично перешкоджає позивачу в реалізації такого права, то вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] . У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню пропорційно на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 182, 210, 331, 391, 405 ЦК України, ст. 9, 150 ЖК Української РСР,

Outcome: approved