Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

11 березня 2022 року представник [PERSON] адвокат Пайда М.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 24 березня 2004 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис № 157 від 21 січня 2011 року, що підтверджується повторно виданим Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначила, що з січня 2021 року спільне життя у позивача з відповідачем погіршилося, оскільки вони є різні за характером, з різними поглядами на життя. Між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, довіра любов та повага внаслідок чого в сім`ї виникали сварки, які привели до її розпаду. Подружжя хоч і проживають в одній квартирі, шлюб існує тільки формально, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За наведених обставин даний шлюб носить формальний характер, подальше його збереження і примирення неможливе. Сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] .. 02 червня 2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує, вважає подальше збереження шлюбних стосунків неможливим, просив відмовити в задоволенні клопотання позивача по стягнення витрат на правничу допомогу. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. 11 травня 2022 представник позивача подав клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4800( чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. 02 червня 2022 року представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву в якій останній просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком. 13 червня 2022 року представником позивача адвокатом Пайда М.І. було подано заперечення проти задоволення зустрічної позовної заяви. На думку адвоката, задоволення такого призведе до порушення строку розгляду справи, який передбачений у спрощеному позовному провадженні, та вирішення вимог позивача за первісним позовом про розірвання шлюбу, відтак як позивач, так і відповідач за первісним позовом будуть позбавлені можливості вчасного вирішення судом їх особистого права перебування у шлюбних відносинах, зазначене вказує на відсутність жодної дійсної доцільності спільного розгляду первісного та зустрічного позовів. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2022 року було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви представника відповідача [PERSON] .. В судове засідання 17 червня 2022 року: представник позивача підтримав подану позовну заяву, просив таку задовольнити в повному обсязі. представник відповідач у судовому засіданні, підтримав поданий відзив, зазначив, що примирення після багаторічного шлюбу впринципі вважає можливим, та вважає, що суд має сприяти примиренню сторін, однак проти задоволення позовної заяви в частині розірвання шлюбу не заперечує, на розірвання шлюбу погоджується. Заперечив відносно суми витрат на правову допомогу, ввжає такі завищеними та не підтвердженими. позивач та відповідач в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, згідно повідомлення їх представників, особистої участі в судовому засіданні брати не виявили. - Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видано 21 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 157 від 24.04.2004 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Клопотань про примирення на адресу суду не надходило, тому суд робить висновок , що таке між сторонами не можливе. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. Шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.. Крім того, щодо клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4800 грн. та враховуючи надання позивачем всіх підтверджуючих документів щодо такої, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення. Відповідно до ч. 1ст. 133\~ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133\~ЦПК України). Згідно ч.1ст.134\~ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу було надано Договір про надання адвокатських послуг (правову допомогу) від 08.02.2022, звіт про надання АО «Лігал ассістенс груп» правничої допомоги за договором від 08.02.2022 року, розрахунок вартості витрат на правничу допомогу за договором від 08.02.2022 року, копію квитанції №4012310063 від 23.03.2022 про сплату позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 4800 грн.00 коп.. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, суд враховує, що вказана категорія справ не є складною, перелік документів, який підлягав долученню до позовної заяви є стандартним для такої категорії справ, враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню частково, а саме у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial