Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

13.01.2022 року позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачки суми боргу за договором у розмірі 8135,70 грн. та судових витрат, посилаючись на такі обставини. Згідно до укладеного договору № б/н від 12.12.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальниця [PERSON] померла. Позивачем 05.07.2021 року була направлена претензія кредитора до Малиновської державної нотаріальної контори. 24.06.2021 року позивачем було отримано відповідь від Малиновської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до Київської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи. 05.10.2021 року позивачем було отримано відповідь від Київської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємицею після померлої [PERSON] є [PERSON] . Позивач стверджує, що у разі смерті [PERSON] за зобов`язанням у правовідносинах, що передбачають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємиці. 25.10.2021 року до спадкоємиці було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. У порушення кредитних зобов`язань відповідачка ухиляється від належного виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по справі. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилися, повідомлялась про дату, час та місце слухання справи належним чином,відзиву на позов не надала. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову та слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.12.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В силу ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [INFO] позичальниця [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.11.2017 року, що видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №11501, серія [NUMBER] . Позивачем 07.05.2021 року була направлена претензія кредитора до Малиновської державної нотаріальної контори. 24.06.2021 року позивачем було отримано відповідь від Малиновської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до Київської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи. 05.10.2021 року позивачем було отримано відповідь від Київської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємицею померлої [PERSON] є [PERSON] , даний факт підтверджується копією спадкової справи №504Т/2021 до майна, померлої [INFO] , [PERSON] . Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219\~ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.\~1281\~ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 1 статті 1282\~ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст.\~1282\~ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст.\~1282\~ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, 21.05.2018 року спадкоємиця [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, проте не звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва на спадщину. Отже, на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось. Між тим, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком. При цьому відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статтей 1281, 1282 ЦК України, які позивачем були дотримані. При цьому, наявність заборгованості за договором позики [PERSON] не спростована. Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України \~ \~ \~ \~від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. 25.10.2021 року до спадкоємиці було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. У порушення кредитних зобов`язань відповідачка ухиляється від належного виконання кредитних зобов`язань. Станом на дату смерті позичальниці заборгованість відповідачки перед банком за кредитним договором № б\\н від 12.12.2012 року становить 8135,70 грн., яка складається з 8135,70 грн. заборгованості за тілом кредиту. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочену заборгованість процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.12.2012 року, посилався на Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк», оскільки наявні обґрунтовані правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8135 гривні 70 копійок. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суді у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. Відповідно до змісту ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину відповідачем. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved