Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У вересні 2021 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування розмірі 41 744,55 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 31 серпня 2020 року в м. Кропивницькому по пр. Винниченка, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час цієї пригоди було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] . Вказано, що на момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № FО 522652 від 19 вересня 2019 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», щодо автомобіля марки «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеного транспортному засобу. Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 листопада 2020 року у справі №404/5260/20, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Представник позивача зазначає, що страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту № FО 522652 від 19 вересня 2019 року звернувся до позивача з заявою про дорожньо-транспортну пригоду. Заява була розглянута на підставі акту огляду транспортного засобу, рахунку-калькуляції, ремонтної калькуляції, страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування. Страховою компанією, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту здійснено виплату страхового відшкодування пошкодженого автомобіля марки «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 76 775, 50 грн. Зазначено, що було отримано інформацію, що відповідач застрахований відповідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» за полісом № АР8151147, який покрив суму збитків позивача в розмірі 34700, 95 грн. В межах ліміту, а також з урахуванням зносу ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» за полісом № АР8151147виплатило на користь позивача виплачене страхове відшкодування в розмірі 34700, 95 грн. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен вплатити відповідач позивачу складає: 76 775, 50 грн. - 34 700, 95 грн. = 41744, 55 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2020 року в м. Кропивницькому по пр. Винниченка, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час цієї пригоди було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] . На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №FО 522652 від 19 вересня 2019 року, укладений Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», щодо автомобіля марки «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеного транспортному засобу. Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 листопада 2020 року у справі №404/5260/20, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності зі ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту № FО 522652 від 19 вересня 2019 року звернувся до позивача з заявою про дорожньо-транспортну пригоду. Страховою компанією, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту здійснено виплату страхового відшкодування пошкодженого автомобіля марки «ВМW», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 76 775, 50 грн. Відповідач застрахований відповідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» за полісом №АР8151147, який покрив суму збитків позивача в розмірі 34700, 95 грн. В межах ліміту, а також з урахуванням зносу ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» за полісом №АР8151147 виплатило на користь позивача виплачене страхове відшкодування в розмірі 34700, 95 грн. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен вплатити відповідач позивачу складає: 76 775, 50 грн. - 34 700, 95 грн. = 41744, 55 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Враховуючи зазначене, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 41744,55 грн. та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючі докази, мають обов`язок обґрунтовувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 41 744,55 грн. Також суд,

Outcome: approved