Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якої просили суд встановити факт, що громадянин України [PERSON] , [INFO] та його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , який народився [INFO] у місті Харкові (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій. Заява обґрунтована тим, що 17 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі актів цивільного стану (Центральний) Республіки Сейшельські острови, номер запису 340. [INFO] сурогатна мати [PERSON] , яка народила дитину, надала згоду, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І. на запис заявників батьками новонародженого нею хлопчика - [PERSON] , який народився [INFO] у місті Харкові (у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський пологовий будинок № 1» Харківської міської ради) у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства. Нормами законодавства Федеративної Республіки Німеччина (далі також - ФРН, Німеччина) не передбачено визнання законною процедури народження дитини шляхом сурогатного материнства, а також не передбачено і визнання законними на території ФРН і свідоцтв про народження дитини, виданої в іноземній державі, єдиний шлях для заявників на визнання їх сина дійсно їх дитиною для офіційних установ та органів ФРН, це надання (та подальша легалізація у Німеччині) рішення суду України про встановленні походження (батьківства) заявників. У зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Заявники та представник заявників в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у якій також заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересі. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ч. 2 ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 17.07.2017 року, громадянин України [PERSON] та громадянка ФРН [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до наданої заявниками копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [INFO] , у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 3233. [PERSON] був народжений сурогатною матір`ю - [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Факт народження дитини чоловічої статі підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 51 від 29.10.2021 року, виданим Комунальним некомерційним підприємством «Міський пологовий будинок № 1» Харківської міської ради. Генетична спорідненість [PERSON] з [PERSON] підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом, № 625/2 від 27.10.2021 року, виданою ПП «Медичний центр «Інтерсоно». Також судом установлено, що громадянка України [PERSON] , своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І. за № 1779 від 01.11.2021 року, надала згоду на те, щоб батьками народженого нею [INFO] дитини - хлопчика на ім`я [PERSON] (медичний висновок № 5ВКН-4МН5-7623-НВ64, виданий 27.10.2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Міський пологовий будинок № 1» Харківської міської ради), у результаті переносу ембріона, походженого від подружжя методом екстракорпорального запліднення, було записане подружжя: батько - громадянин України [PERSON] , мати - [PERSON] . Реєстрація факту народження дитини було здійснена відповідно до п. 11 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р, в редакції наказу № 3307/5 від 24.10.2010 р), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00033736307 від 17.11.2021 року. В державному реєстрі актів цивільного стану записано, що заявники: громадянин України [PERSON] є батьком, а його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] є матір`ю - дитини чоловічої статті (хлопчика) [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянкою якої є заявниця (мати дитини) [PERSON] , сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір). З матеріалів справи вбачається, що на звернення заявників від 16.12.2021 року до німецького правознавця д-р [PERSON] адвокатського бюро «Розе і Партнери» було надано відповідь від 20.12.2021 року, в якій зазначається, що згідно норм права ФРН вона не може вважатись законною матір`ю дитини, вона вважається неспорідненою з новонародженим, матір`ю може бути лише жінка, що народила дитину. А відповідний актовий запис та свідоцтво про народження не змінює таке правове становище. Таким чином, здійснений в Україні актовий запис про батьків в реєстрі актів цивільного стану громадян, та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Німеччині як рішення (акт) компетентного органу України, зокрема не визнається і свідоцтво про народження, в якому матір`ю народженого в Україні записана [PERSON] , а батьком [PERSON] . Згідно ч. 3. ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. В силу приписів статті 4 вказаного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Статтею 65 цього Закону передбачено, що встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Відповідно до ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 7 Закону України «Про громадянство в Україні» встановлено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга № 65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга № 65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв`язку із викладеним, для необхідності захисту інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне задовольнити заяву і встановити факт, що громадянин України [PERSON] , [INFO] та його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , який народився [INFO] у місті Харкові (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій. З огляду на наведене, та

Outcome: approved