Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до завершення його навчання, та не більше ніж до досягнення 23-х років. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2018. Від сумісного життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який не працює, так як є студентом першого курсу факультету машинобудування та транспорту Вінницького національного технічного університету, контрактна форма навчання, вартість якого становить 39600,00 грн. Повнолітній син не має можливості належним чином самостійно утримувати себе без фінансової допомоги батька, продовжувати навчання, оскільки потребує коштів на харчування, проїзд, лікування, навчання. Крім того, медико-соціальною експертною комісією встановлено позивачці ІІІ групу інвалідності, внаслідок чого остання не може працювати на звичайній роботі та відповідно отримувати високий дохід. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання сина, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Солоненко О.І. до судового засідання не з`явилися, однак на адресу суду надійшла заява від адвоката Солоненко О.І., відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить слухати справу у її відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2018 (справа №127/7021/18) (а.с. 4-5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований та проживає разом із позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою МКП «УК «Житло-Гарант» (а.с. 6, 7). Повнолітній син сторін - [PERSON] є студентом І курсу факультету машинобудування та транспорту Вінницького національного технічного університету, спеціальність 274 - Автомобільний транспорт в групі 1АТ-21бз на заочній договірній формі навчання що підтверджується довідками №16 від 26.01.2022 та №53 від 20.05.2022. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с. 9, 41). Згідно довідки №14-238 від 31.01.2022 вартість надання [PERSON] освітньої послуги станом на 01.09.2021 становить 39600 гривень. Вартість за перший навчальний рік (2021-2022) згідно контракту нараховано 9900,00 грн., сплачено за навчання на рахунок Вінницького національного технічного університету 30.08.2021 - 4950,00 грн., 28.01.2022 - 4950,00 грн. (а.с. 10). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , досяг повноліття, однак не досяг 23-х років, навчається на контрактній заочній основіу Вінницькому національному технічному університеті, не працює, а тому потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Разом з тим, на думку суду, заявлений розмір аліментів в сумі в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, який зазначила позивачка, є дещо завищеним, оскільки суду не надано доказів про фінансову спроможність відповідача сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що повнолітній син відповідача [PERSON] є повнолітньою, працездатною особою, але не має змоги працювати, забезпечувати себе самостійно, оплачувати навчання, оскільки продовжує навчання, виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку, беручи до уваги його потребу в матеріальній допомозі з боку батька, а не лише матері, суд вважає можливим визначити відповідачу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги частково. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial