Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради 30.06.2021 року звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом про позбавлення батьківських прав. Суд відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України звернувся до відповідного органу із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у даному провадженні. За результатами наданої інформації 10.08.2021 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області справу передано за підсудністю до Володарського районного суду Київської області. 23.11.2021 року позов надійшов до Володарського районного суду Київської області. У позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідач, починаючи з кінця жовтня 2020 року, залишила доньку на громадянку [PERSON] , при цьому сама влаштувалась на роботу та виплачувала названій громадянці кошти на утримання дитини та найм житла, але 06.05.2021 року [PERSON] повідомила громадянці [PERSON] , що у зв`язку з відсутністю у неї коштів для утримання доньки та житла, де можливо проживати разом з дитиною, вона залишає дитину останній. [PERSON] вимушена була звернутися за допомогою до ССДС ВК ФМР. В телефонній розмові з працівником служби відповідач повідомила, що не має наміру повертати дитину собі. В даний час дитина перебуває у дитячому відділенні КНП ФМР «Фастівська ЦРЛ», куди її 11.05.2021 року було тимчасово влаштовано службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області. Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області малолітня дитина [PERSON] взята на облік, як дитина , яка залишилась без батьківського піклування відповідно до наказу ССДС ВК ФМР від 13.05.2021 року № 413. Станом на 22.06.2021 року звернень від матері дитини щодо повернення їй дитини до служби не надходило. Позивач, вказуючи на необхідність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки та посилаючись ст. ст. 164, 170, 180-183, 185, 186 СК України, ст. ст. 3, 4, 57-60, 118-120, 234, 256 ЦПК України, просить суд : - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , запис № 19990315-03460 виданий 11.10.2017 року, адреса: [ADDRESS] ) відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , - стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , запис № 19990315-03460 виданий 11.10.2017 року, адреса: [ADDRESS] ) аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј (одна чверть) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.06.2021 року, до досягнення дитиною повноліття. 24.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.12.2021 року на 10:00 годину. 28.12.2021 року підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду та відсутністю поштових повідомлень на ствердження їх належного повідомлення про відкриття провадження у справі. Підготовче судове засідання відкладено на 27.01.2022 року. 27.01.2022 року сторони в підготовче судове засідання вдруге не з`явились. Позивач подав на адресу суду клопотання, яким просить суд розгляд справи провести без участі їх представника, зазначаючи, що позовні вимоги підтримують та просить позов задовольнити. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, відклав підготовче судове засідання на 18.02.2022 року, визнав обов`язковою явку представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в даному провадженні та продовжив строк підготовчого провадження у справі № 381/2158/21 на тридцять днів. 09.02.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого судового засідання і послідуючих судових засідань в режимі відеоконференції. Суд клопотання позивача задовольнив та ухвалив підготовче судове засідання призначене на 18.02.2022 року о 10:00 годині, провести в режимі відеоконференції. 18.02.2022 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2022 року на 12:00 годину, у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції. 17.03.2022 року судовий розгляд справи в режимі відеоконференції не відбувся, у зв`язку з неявкою представника позивача та неповідомленням органом опіки та піклування про причини неявки. Суд відклав розгляд справи № 381/2158/21 на 29.04.2022 року на 10:00 годину. 29.04.2022 року у судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити, підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідачка належним чином повідомлялася про відкриття провадження та про розгляд справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом із повідомленням, та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України ( а.с. 31, 48, 49, 50 ). Заяв та клопотань, відзиву від неї до суду не надходило. Третя особа: КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярки» свого представника в судове засідання не направили. Просили суд розгляд справи проводити за їх відсутності рішення прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства та задовольнити вимоги позивача в інтересах малолітньої дитини ( а.с. 33, 34, 38, 51, 60) . Суд визнав наявних у справі матеріалів достатнім для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Ознайомившись із позовною заявою, матеріалами справи, висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, заслухавши представницю позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 05.03.2019 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внесено актовий запис № 63 ( а.с.11). В свідоцтві про народження матір`ю дитини зазначена - [PERSON] , [INFO] . Відомості щодо батька дитини до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень внесено за правилами ст. 135 СК України, що стверджено витягом № 00030998453 ( а.с. 12-13). 11.05.2021 року ювенальною службою поліції складено акт про підкинуту дитину за заявою громадянки [PERSON] , в присутності працівника медичного закладу ( а.с.9). Громадянка [PERSON] , вказала, що дитину їй залишила [PERSON] , а сама поїхала шукати роботу. Однак останнім часом матір дитиною не цікавиться, кошти на її утримання не передає, тому вона і звернулася до відповідних органів, про що зазначено у висновку про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради від 18.06.2021 року № 06-23/2660 ( а.с.6-8). Матеріали справи вказують, що дитину - [PERSON] 18.06.2021року передали до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярки» ( а.с.14) на підставі рішення Фастівської міської ради № 260 від 21.05.2021 року ( а.с.16). В даний час [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярки». Дитина поміщена до будинку дитини та протягом усього часу перебування в названому закладі відповідачка не з`являлась. Представник позивача, як на підставу обґрунтованості позовних вимог посилається на те, що відповідачка жодної участі у вихованні доньки не приймає, про її здоров`я та фізичний, духовний, моральний розвиток не піклується, що, в свою чергу, свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Наразі іде мова навіть не про фізичний і духовний розвиток дитини, а про звичайні речі, які забезпечують життєдіяльність дитини, зокрема відповідачка не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині. Встановлені та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що може бути підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки матері та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до дитини - [PERSON] . Така позиція суду узгоджена із діючим законодавством. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні дочки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею, тобто не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє жодного інтересу до дитини. За наведених вище підстав, суд прийшов до переконання, що відповідачка по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до дочки. Тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачку, окрім позбавлення її батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. Крізь призму врахування найкращих інтересів дитини та враховуючи, що одним з основних прав дитини є її право висловлювати свою думку та право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя, суд бере до уваги що в даному провадженні дитина [PERSON] , [INFO] в силу свого віку не може висловити свою думку при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав її матері, тому з`ясувати її думку на даний час є неможливим, враховуючи, що у неї відсутній достатній рівень розуміння того що на разі відбувається. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідачки, то суд вважає, що відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, вона підлягає задоволенню. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Встановлено, що відповідачка є працездатною особою, відомості про розмір та джерела доходів відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини необхідно стягнути у розмірі ј (одна чверть) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача ( органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради) базуються на законі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України "Про судовий збір" , що складає 992,40 гривень та оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача в силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії - 992,40 гривень, всього 992,40+992,40 = 1984,80 гривень.

Outcome: approved