Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У квітні 2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 15 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку із цим, шлюбні стосунки були фактично припиненні. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відноси між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкуванні. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Просила суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, Через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Окрім того, відповідач просив суд повернути позивачці з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, у зв`язку із визнанням ним позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 383, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 15 вересня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] виданим 20 жовтня 2009 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 50 відсотків сплаченого позивачкою судового збору, а саме 496 грн. 20 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду. Окрім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з державного бюджету України підлягає поверненню позивачці 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 496 грн. 20 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved