Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

25.11.2021 року до суду надійшов вказаний позов, який мотивовано тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2018 по 16.08.2021 р. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, а тому заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15.07.2021 у справі № 759/9702/21 шлюб між ними було розірвано. Після розлучення спільна з відповідачем дитина проживає та зареєстрована разом зі своєю матір`ю - [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створено всі необхідні умови для проживання, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, та самостійно забезпечує дитину всім необхідним: належним харчуванням, купує йому одяг, взуття, книги, розвиваючі ігри та іграшки відповідно до віку дитини, забезпечує дитині дозвілля. [PERSON] піклується про фізичне та психологічне здоров`я дитини, забезпечує його духовний та розумовий розвиток. Як зазначає позивач, відповідач [PERSON] взагалі не цікавиться життям свого сина. Не дбає про його здоров`я, не водить та не забирає з дитячого садочка, не забезпечує матеріально. Відповідач систематично під час шлюбу з позивачкою вчиняв домашнє насильство відносно останньої в присутності малолітнього сина - [PERSON] , за що притягувався до адміністративної відповідальності та у зв`язку з чим йому, зокрема, було повідомлено про підозру у ході розслідування кримінального провадження №12021111380000322 від 02.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 1261 КК України (домашнє насильство). Окрім того, в силу наявності відкритого щодо відповідача кримінального провадження № 12021111380000663, в межах якого [PERSON] підозрюється у вчиненні насильницького злочину, спрямованого проти статевої недоторканості свого рідного сина - малолітнього [PERSON] . Позивачка як мати малолітнього сина, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. У зв`язку з викладеним, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2022 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору. Надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.24-25)). 30.11.2021 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 29.11.2021 та докази сплати судового збору в розмірі 908,00 грн (а.с. 28). Ухвалою суду від 01.12.2021 у справі відкрито провадження та визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження (а.с.29-30). 05.01.2022 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останні йпроти вимог позивача заперечував, просив в задоволенні відмовити з підстав його необгрунтованості (а.с.38-41). Відповідач у відзиві, зокрема, зазначив, що він піклується про свого малолітнього сина та забезпечує його матеріально, адже він щомісяця сплачує на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , присуджені йому наказом Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2021 у справі № 759/9699/21. [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що він працевлаштований, має достатній дохід, необхідний для утримання малолітнього [PERSON] , шкідливих звичок та залежностей не має. Відповідач стверджує, що постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2021 у справі №369/6473/21 була скасована постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, та закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.1732 КУпАП, а відтак факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі) не доведений. 18.01.2022 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач на вимог позову наполягала з підстав викладених в позові (а.с.67-77). 03.02.2022 р. [PERSON] було подано через канцелярвію суду заперечення на відповідь на відзив позивача(а.с.157-162). Ухвалою суду від 22.02.2022 р, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.220). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судовому засіданні представник відповідака проти вимог позивача заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити з підстав його необгрунтованості, а також зазначила, що спір між сторонами стосовно проживання дитини вже визначений Службою у справах дітей та сім`ї, а тому провадження в справі має бути закрито. У судове засідання представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області не з`явився, повідомлений належним чином, пояснень до позову не подав, направив до суду заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.36, 168, 212, 242). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги обох сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2018, заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15.07.2021 у справі № 759/9702/21 шлюб між ними розірвано (а.с. 6). Від зазначеного шлюбу у сторін по справі є малолітня дитина, а саме: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 травня 2018 року, виданим Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 7). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, зокрема: довідками про реєстрацію місця проживання особи від 14.05.2021 № 4326 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 03.11.2020 № 1977, дитина на даний час зареєстрована та проживає за місцем реєстрації та проживання матері за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 229810220 від 27.10.2020) та копії Договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2020 встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрована та проживає позивач разом зі своїм малолітнім сином, належить по Ѕ [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 128-132). Позивач [PERSON] є фізичної особою - підприємцем, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.127). Відповідно до даних банківської виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00047157050 від 22.11.2018 за період з 01.02.2021 по 07.02.2022, [PERSON] має постійний дохід (а.с. 180-194). Згідно з медичною довідкою про проходження [PERSON] обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 05.02.2022, у позивача [PERSON] ознак психічних захворювань не виявлено (а.с.196). Згідно з сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 05.02.2022 відносно [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с.195). Відповідно до довідок Комунального закладу «Вишневий заклад дошкільної освіти «Теремочок» за вих. № 22 від 15.06.2021 та № 01 від 05.01.2022 [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу «Теремочок» Вишневої міської ради. Відводить та забирає з садочку його виключно мати [PERSON] (а.с. 11, 101). У малолітнього [PERSON] діагностоване порушення мовлення, порушення серцевого ритму, екстросистолія шлуночків, передчасна деполяризація шлуночків, часті поодинокі шлуночкові екстрасистоли із базальних відділів правого шлуночка, з періодами аллоритмії по типу бі-і тригеменії, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями доказів (а.с.114-126). Згідно з відповіддю КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Святошинського району м. Києва від 21.05.2021 № 1158, за даними вхідної кореспонденції звернень батька, [PERSON] , в період з 29.09.2015 по 20.05.2021 стосовно інформації відносно свого сина [PERSON] , у медичному закладі не зареєстровано (а.с.100). Відповідно до характеристики № 153, виданої Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, висновки якої містяться у Висновку від 19.07.2021 № 167 Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] характеризується з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, сварок а місцем проживання з сусідами не влаштовує, громадський спокій та порядок не порушує. Скарг до Вишневої міської ради відносно [PERSON] не надходило. Як стверджує позивач у позовній заяві, відповіді на відзив та що підтверджується матеріалами справи, зокрема: - довідкою № 831, з якої вбачається, що [PERSON] зверталася до Травмпункту КМКЛ № 7 із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень 17.01.2019. Відповідно до зазначеної довідки останній, зокрема, діагностовано: забій правого плечового суглоба і лівого передпліччя, забій обох кистей, підшкірна гематома правої гомілки, забій грудного відрізку хребта, забій м`яких тканин тазу та ін. (а.с.84); - довідкою № 1038 від 17.01.2019 Травмпункту КМКЛ № 7, у якій зазначено про наявні у [PERSON] численні забої (а.с.88, 90); - направленням на судове-медичне обстеження № 4781 від 21.01.2019, яким [PERSON] направлено на судово-медичне обстеження про нанесення їй тілесних ушкоджень 16.01.2019 близько 22:00 год. чоловіком [PERSON] (а.с.88); - довідкою № 81 від 23.01.2019 Київської міської клінічної лікарні № 12, за якою у [PERSON] діагностовано забиття нижньої щелепи (а.с.89); - направленням на консультацію [PERSON] від 22.01.2019 до невролога, у зв`язку з численними забоями голови; - випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25.01.2019, згідно якої діагностовано численні забої у [PERSON] (а.с. 93); - поясненнями від 24.07.2020, відібраними поліцейським капітаном поліції Сатиренко Д.А . Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області у [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 24.07.2020 близько 22.00 год. наніс [PERSON] тілесні ушкодження, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою та здійснює психологічне насильство на адресу заявниці. Також психологічне насильство здійснюється і на адресу малолітньої дитини [PERSON] (а.с.85); [PERSON] систематично в період шлюбу, зокрема, і в присутності малолітнього [PERSON] , застосовував насильство до [PERSON] , у зв`язку з чим остання неодноразово зверталася за медичною допомогою до лікарів та до правоохоронних органів . Зазначені факти, зокрема, були встановлені слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду під час розгляду клопотання слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Реведчук Л.В. та постановлення ухвали Києво-Святошинського районного суду від 19.07.2021 у справі № 369/9392/21 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного [PERSON] , за матеріалами кримінальними провадження №12021111380000322 від 02 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 1261 КК України (домашнє насильство), погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Стасюк Ю.Ю. (а.с. 137-142). У листі Бучанського РУП відділу поліції № 1 ГУ Національної поліції в Київській області від 01.09.2021 №4100/109/1401/03 зазначено, що досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження №12021111380000322 було встановлено, що [PERSON] , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , знаходячись разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , 2015 року народження, у приміщенні ванної кімнати, скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства щодо свого малолітнього сина, скориставшись безпорадністю останнього в силу його віку та нездатністю усвідомлювати реальний характер вчинюваних з ним дій, оголив статевий орган малолітнього та вчинив сексуальне насильство щодо малолітнього, що виразилось у стимуляції статевого органу малолітнього до ерекційного стану та маніпуляції статевим органом останнього, а також вчиняв маніпуляції зі своїм статевим органом, який перебував у ерекційному стані у присутності свого малолітнього сина. Згідно з висновком експерта № СЕ-19-21/19988-ПС від 19.08.2021 (міститься в матеріалах кримінального провадження № 12021111380000322) за результатами психодіагностичного дослідження, у дитини [PERSON] , [INFO] , було виявлено наявність комплексу ознак мультитравми (різні види психотравм в одному часовому проміжку), внаслідок того, що дитина була свідком того, як батько б`є матір, а також стимуляції та маніпуляції батьком статевих органів дитини. (а.с.81-83). Згідно акту обстеження умов проживання від 18.06.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , 2015 р.н., для виховання та розвитку дитини в квартирі створені належні умови (а.с.13). Згідно висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за № 167 від 19.07.2021 р. Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради рекомендує Виконавчому комітету Вишневої міської ради визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] (а.с.15-16). Згідно рішення виконавчого комітету № 116/3 від 03.09.2021, затверджено висновок Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради рекомендує Виконавчому комітету Вишневої міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла десяти років. У випадку наявності спору між батьками про місце проживання дитини він вирішується органами опіки та піклування або судом. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовою висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зважаючи на вік дитини сім років, та за переконанням суду вік дитини не дозволяє йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання, а тому судом не була вислухана думка дитини при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання, у відповідності до ст. 171 СК України. Таким чином, з урахуванням наведених положень закону, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю була доведена позивачем. Оцінивши зібрані у справі докази, з огляду на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд не вбачає підстави для задоволення вимог позивача. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved