Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

28 серпня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. Позов обґрунтовано тим, що позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення. Однак, відповідачі не сплачують послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку складає 25\~578,32 грн., з яких: 21\~579,19 грн. сума основного боргу з 01.01.2001 року по 30.06.2021 року, 453,51 грн. сума 3% річних, 3\~545,62 грн. інфляційне збільшення. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Від відповідачів відзив на позов до суду не надходив. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, розгляд справи буде проводитись на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14 липня 2021 року відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , за якою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , станом на червень 2021 складає 25\~578,32 грн., з яких: 21\~579,19 грн. сума основного боргу з 01.01.2001 року по 30.06.2021 року, 453,51 грн. сума 3% річних, 3\~545,62 грн. інфляційне збільшення (а.с.8). На адресу відповідачів позивачем направлено досудове повідомлення про необхідність оплати заборгованості в сумі 25\~578,32 грн. (а.с.3,5,6). Однак, як вбачається з позову, борг відповідачами не сплачено. Згідно з ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вищезазначеного Закону комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що\~споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~9\~Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до ст.\~541\~ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачі порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з них заборгованості, позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат обґрунтована та підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових для задоволення позову в повному обсязі. У порядку статті 141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація документально підтверджених понесених судових витрат у розмірі 2270,00 грн.(а.с.14).

Outcome: approved