Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] . Зазначає, що в період часу з жовтня 2008 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Під час спільного проживання в шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають із нею та знаходяться на утриманні позивачки. Просить стягувати\~з\~відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 23 аліменти в твердій\~грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. 21.06.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, [PERSON] позовні вимоги визнав частково, у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, посилаючись на те, що наданий час він не працює, відсутність постійного та стабільного заробітку, а відтак і відсутності можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою. В судове засідання позивачка не з`явилася, він неї до суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, в заяві також зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти в сумі 1400 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті\~\~прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що під час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , відповідно. З копії довідки Усть-Путильської сільської ради № 194 від 27.05.2022 року вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] [INFO] входять: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження житлово-побутових умов №23 від 31.05.2022 року вбачається, що [PERSON] разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в. [ADDRESS] , діти знаходяться на її утриманні. Факт проживання неповнолітніх дітей із матір`ю [PERSON] не заперечується та не спростовується відповідачем. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини\~наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України\~та п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3\~ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»\~та\~п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 70% заробітної плати цієї особи. Мінімальна заробітна плата станом на час звернення до суду із позовом (23.05.2022 року) як і на момент розгляду справи становить 6500 грн. Враховуючи, що відповідач стверджує, що він на даний час не працює, позивачем даний факт не заперечується у заяві,\~суд виходить саме з цієї суми. 70% від 6500 гривень складає\~4550,00 грн. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 2100 гривень, 50% від якого складає\~1100,00\~гривень; прожитковий мінімум для дитини від 6 років становить 2618,00 гривень, 50% від якого складає 1309,00 грн. Оскільки позивачкою не надано належного обґрунтування стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі саме 2000,00 грн. на кожну дитину, не доведено в повній мірі обставин, на які вона посилається у позовній заяві, не надано належних доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем вказаних коштів щомісячно, суд, на підставі викладеного,

Outcome: partial