Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

У грудні 2021 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Донецьк, оскільки встановити факт смерті в інший спосіб, аніж звернутися до суду - не можливо. Також, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що лікарське свідоцтво про смерть №3075 від 29.08.2008 року щодо [PERSON] було видане державною установою відділом трупів Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, Донецької обласної адміністрації та зобов`язати начальника Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Ворожко Ольгу Олегівну зареєструвати лікарське свідоцтво про смерть №3075 від 29.08.2008 року щодо [PERSON] і видати свідоцтво про смерть [PERSON] державного зразка. Заява обґрунтована тим, що при зверненні до заінтересованої особи щодо державної реєстрації смерті дружини заявника із наданням лікарського свідоцтва про смерть, йому було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ заповнений з порушенням Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України. У зв`язку з тим, що облікові документи про видачу лікарських свідоцтв про смерть до 2014 року знаходяться на окупованій території в м.Донецьк, підтвердити чи спростувати факт видачі лікарського свідоцтва про смерть №3075 від 29.08.2008 року щодо [PERSON] не є можливим, що підтверджується листом КЗОТ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» м.Маріуполь № 163 від 25.02.2021 року. Ухвалою суду від 29.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 04.01.2022 року залучено до участі в розгляді цивільної справи в якості заінтересованої особи Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Ухвалою суду від 02.02.2022 року залучено до участі в розгляді цивільної справи в якості заінтересованої особи Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України Донецької обласної адміністрації. Заявник в судовому засіданні заяву про встановлення факту смерті підтримав, просив задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії паспорту заявника серії [NUMBER] від 30.03.2004 року, 25.12.1978 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , 1951 року народження. З копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] від 01.10.2003 року вбачається, що 25.12.1978 року зареєстровано шлюб з [PERSON] , 1952 року народження. Причин розбіжності в імені дружини заявник пояснити не зміг. Як зазначає заявник, його дружина [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в Пролетарському районі м.Донецька. Заявник в обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні докази, а саме: копію паспорту померлої [PERSON] , копію старого паспорту заявника [PERSON] , письмовими свідченнями свідків, а також остаточним лікарським свідоцтвом про смерть №3075 від 29.08.2008 року, виданим державною установою - відділом трупів Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, Донецької обласної адміністрації. Відповідно до листа начальника Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Ворожко О.О. від 06.08.2021 року №5/21.12.-86 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки, для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, заповнений з порушенням Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України. У зв`язку з тим, що облікові документи про видачу лікарських свідоцтв про смерть до 2014 року знаходяться на окупованій території в м.Донецьк, підтвердити чи спростувати факт видачі лікарського свідоцтва про смерть №3075 від 29.08.2008 року щодо [PERSON] не є можливим, що підтверджується листом КЗОТ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» м.Маріуполь № 163 від 25.02.2021 року. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Згідно ст. 17 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Особи, які виявили ознаки смерті іншої людини, мали повідомити заклад охорони здоров`я, а заява про реєстрацію смерті в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть або фельдшерської довідки про смерть встановленої форми, має бути зроблена не пізніше п`яти діб з дня смерті. Однак, як вбачається із матеріалів справи ніхто до працівників закладів охорони здоров`я чи працівників правоохоронних органів про смерть [PERSON] не повідомляв, із заявою про реєстрацію смерті у встановлений термін не звертався. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, заявником не надано суду жодних доказів, що підтверджують факт смерті [PERSON] у певний час, у певному місці і за певних обставин (довідка про захоронення, дозвіл на поховання; витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи слідчих органів, медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрат по похованню з відповідних ритуальних служб, фотокартки, тощо), не підтверджено час смерті, обставини за яких настала смерть. Заявник обґрунтував свою заяву лише посиланням на остаточне лікарське свідоцтво про смерть №3075 від 29.08.2008 року, видане державною установою відділом трупів Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, Донецької обласної адміністрації, яке заповнено з порушенням Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України. В судовому засіданні за клопотанням заявника були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які всі однаково повідомили , що на прохання [PERSON] поїхали з ним до Донецької обласної лікарні ім. Калініна, щоб забрати лікарське свідоцтво про смерть його дружини [PERSON] , саму померлу не бачили, на поховані не були, однак надані свідками показання не можуть бути прийняті судом, оскільки обставини настання смерті [PERSON] не підтверджені належними письмовими доказами. Встановлення факту народження або смерті особи має важливе значення як для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, так і для вирішення питань правонаступництва померлої особи, а тому рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності та взаємозв`язку. Заявником не зазначено та не надано суду переконливих доказів, що достовірно підтверджують смерть [PERSON] у певний час, у певному місці і за певних обставин, не вказано час смерті, не зазначено при яких обставинах настала смерть останньої і чому факт смерті не було зареєстровано з 2008 року. Крім того, за наданою інформацією Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), за відомостями державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено наступні актові записи: про народження дочки заявника, [PERSON] , [INFO] , № 108 від 26.01.1981 року, складений Ленінським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), згідно якого матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] ; про розірвання шлюбу заявника з [PERSON] , [INFO] , № 228 від 07.10.2005 року, складений Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), згідно якого шлюб розірвано на підставі рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 04.03.2005 року, а також актовий запис про смерть доньки заявника, [PERSON] , [INFO] , № 1251 від 15.10.2008 року, складений за заявою [PERSON] Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), який 21.11.2008 року був анульований на підставі рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 24.10.2008 року, справа № 20-538/08. Враховуючи, що заявником на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2021 року про залишення заяви без руху було надано доповнення і зміни до заяви, в яких зазначено, що померла дружина не мала дітей та інших родичів, що відрізнялось від інформації, повідомленої заінтересованою особою, а також, враховуючи, що заявник не повідомляв суду про розірвання шлюбу, судом було перевірено інформацію в Єдиному державному реєстрі судових рішень та підтверджено факт розірвання шлюбу, а також, встановлено, що з 2008 року (рік смерті дружини за твердженням заявника) в багатьох судах України перебували на розгляді цивільні справи, в яких сторонами по справі були [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які виступали позивачами та відповідачами у справах (наприклад, справи № 408/8590/12; № 1519/2-465/11; № 753/3316/16-ц; № 2-1106/2010 за позовом дочки та дружини заявника, тощо), що дає суду підстави для обгрунтованих сумнівів щодо смерті [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не ґрунтуються на вимогах закону; докази, надані заявником не можуть бути прийняті судом за достовірні, тобто, як такі, які безсумнівно свідчать про смерть особи, а в діях заявника вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту смерті [PERSON] та задоволення заявлених вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed