Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3 245,01 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 2 270 грн судового збору та 3 000 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.12.2017 між ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» та [PERSON] було укладено договір № 0121-0111-0001 добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого є захист майнових інтересів, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу Ravon R2 (д/н [NUMBER] ). 09.06.2018 року в м. Києві по вул. Велика Кільцева, сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Renault Dokker, д/н [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] та застрахованого автомобіля Ravon R2 д/н [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/15500/18. 22.06.2018 року до позивача з письмовою заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування, звернулась постраждала особа - [PERSON] . Оцінка наслідків та визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних застрахованому транспортному засобу, здійснювалась на підставі Акту огляду колісного транспортного засобу від 13.06.2019 року, укладеного між страхувальником та ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» та виставленого рахунку-фактури № J9600006295 від 12.06.2018 року з ремонтно-відновлювальних послуг ТОВ «ІНТЕХСТАНДАРТ» на суму 13 480,19 грн. 28.01.2019 року страховиком складено страховий акт № 9215 та здійснено виплату страхового відшкодування, відповідно до платіжного доручення № 4011 від 28.01.2019 року, в розмірі відновлювального ремонту за мінусом франшизи, що визначена відповідно до договору добровільного страхування, на загальну суму 12 355,19 грн. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія т/з «Renault Dokker» д/н [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченим відповідно до Полісу № АМ5889313, а отже до позивача перейшло право вимоги з відшкодування, понесених витрат внаслідок настання страхового випадку до відповідача. Таким чином, на умовах полісу АМ5889313, позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» як до страховика цивільно-правової відповідальності водія т/з «Renault Dokker» д/н [NUMBER] [PERSON] , про відшкодування в порядку регресу матеріальних збитків, завданих застрахованому водієм автомобіля Ravon R2 д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, яке має всі ознаки страхового випадку за Законом № 1961-IV, в розмірі сплаченого страхового відшкодування, в сумі 12 355,19 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі Полісу АМ 5889313, у порядку Закону № 1961-IV відшкодувало на користь позивача майнові витрати, понесені у зв`язку із застрахованим т/з Ravon R2 д/н [NUMBER] в розмірі 9 110,18 грн. Враховуючи наведене, позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення різниці страхової суми, яка не була забезпечена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі Полісу АМ5889313 у розмірі 3 245,01 грн (12 355,19 грн - 9 110,18 грн). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання 21.06.2022 року не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату та час судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання 21.06.2022 року не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату та час судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 26.12.2017 між ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» та [PERSON] було укладено договір № 0121-0111-0001 добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого є захист майнових інтересів, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу Ravon R2 (д/н [NUMBER] ). 09.06.2018 року в м. Києві по вул. Велика Кільцева, сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Renault Dokker, д/н [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] та застрахованого автомобіля Ravon R2 д/н [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/15500/18. 22.06.2018 року до позивача з письмовою заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування, звернулась постраждала особа - [PERSON] . Оцінка наслідків та визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних застрахованому транспортному засобу, здійснювалась на підставі Акту огляду колісного транспортного засобу від 13.06.2019 року, укладеного між страхувальником та ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» та виставленого рахунку-фактури № J9600006295 від 12.06.2018 року з ремонтно-відновлювальних послуг ТОВ «ІНТЕХСТАНДАРТ» на суму 13 480,19 грн. 28.01.2019 року страховиком складено страховий акт № 9215 та здійснено виплату страхового відшкодування, відповідно до платіжного доручення № 4011 від 28.01.2019 року, в розмірі відновлювального ремонту за мінусом франшизи, що визначена відповідно до договору добровільного страхування, на загальну суму 12 355,19 грн. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія т/з «Renault Dokker» д/н [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченим відповідно до Полісу № АМ5889313, а отже до позивача перейшло право вимоги з відшкодування, понесених витрат внаслідок настання страхового випадку до відповідача. Таким чином, на умовах полісу АМ5889313, позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» як до страховика цивільно-правової відповідальності водія т/з «Renault Dokker» д/н [NUMBER] [PERSON] , про відшкодування в порядку регресу матеріальних збитків, завданих застрахованому водієм автомобіля Ravon R2 д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, яке має всі ознаки страхового випадку за Законом № 1961-IV, в розмірі сплаченого страхового відшкодування, в сумі 12 355,19 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі Полісу АМ 5889313, у порядку Закону № 1961-IV відшкодувало на користь позивача майнові витрати, понесені у зв`язку із застрахованим т/з Ravon R2 д/н [NUMBER] в розмірі 9 110,18 грн. Таким чином, залишається невідшкодованою відповідачем позивачу різниця страхової суми у розмірі 3 245,01 грн (12 355,19 грн - 9 110,18 грн). Відповідачем доказів відшкодування позивачу страхового відшкодування у розмірі 9 208,23 грн не надано. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачу 3 245,91 грн страхового відшкодування. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3 245,01 грн підтверджується наявними матеріалами справи, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2 270 грн судового збору. Позивачем було заявлено про стягнення понесених ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved