Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У грудні 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 19.02.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-265371, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 51 000,00 грн. зі строком виплати до 18.02.2025 та за процентною ставкою 55% річних. На виконання умов вказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. АТ «Кредобанк» 14.07.2021 звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань до [PERSON] . Однак, протягом строків, встановлених досудовою вимогою, [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості не виконала. Станом на дату подачі позовної заяви до суду заборгованість за договором не погашена, загальна сума заборгованості становить 67 309,13 грн. Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (без вклику сторін). Ухвалою суду від 21.02.2022 за заявою відповідача визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Просить справу розглянути у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач та її представник у судове засідання з`явились, позовних вимог не визнали з підстав викладених у відзиві, відповідно до якого зазначили, що АТ «Кредобанк» не має права вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за відповідним кредитним договором, оскільки передало його ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке наразі є новим кредитором у відповідних правовідносинах, про що сам позивач проінформував відповідача листом від 29.12.2021 за вих. №27-569/21. Таким чином, АТ «Кредобанк» є неналежним позивачем у справі, будь яких кредитних зобов`язань перед ним відповідач не має. Водночас новий кредитор з позовом про стягнення коштів до суду не звертався. На підставі чого відповідач та її представник просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення позовних заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Судом встановлено, що 19.02.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-265371, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 51 000,00 грн. зі строком виплати до 18.02.2025 та за процентною ставкою 55% річних. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Згідно Повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №CL-265371 від 19.02.2020, представленого відповідачем, вбачається, що первісний кредитор (АТ «Кредобанк») відступив новому кредитору (ТОВ «Росвен Інвест Україна») право вимоги за кредитним договором №CL-265371 від 19.02.2020, укладеним між АТ «Кредобанк» та [PERSON] . Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем відступлено права вимоги за спірним кредитним договором, то відповідно, він втратив право вимоги до відповідача, а новий кредитор заяви про заміну позивача не подав, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Таким чином, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed