Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~АТ КБ\~«Приватбанк» заборгованість\~за кредитним\~договором б/н\~від 20.10.2015\~року у\~розмірі 11840,21 грн та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.10.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8997,20 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами, які викладені на банківському сайті\~www.privatbank.ua, складає між ним та банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачу кредит. Проте, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 15.08.2021 року виникла заборгованість у розмірі 22991,61 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6473,04 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2721,66 грн, заборгованість за пенею 11928,16 грн, штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1868,75 грн. Зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення всієї суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми кредитної заборгованості, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 11840,21 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6473,04 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2721,66 грн, заборгованість за пенею 776,76 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 17.01.2011 року відповідач заповнив та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.10). Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. 20.10.2015 року відповідачем укладено з позивачем Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої заборгованість по договору з дати підписання Генеральної угоди становить 9597,20 грн, дата остаточного погашення заборгованості 31.10.2016 року; також відповідачу надається строковий кредит на споживчі цілі в сумі 8997,20 грн на період з 20.10.2015 року по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту в обмін на зобов`язання відповідача з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, дата остаточного погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2016 року (а.с.11). Своїм підписом в Генеральній угоді відповідач погодився з тим, що дана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. У відповідності до п.2.2 Генеральної угоди, у разі порушення відповідачем строків погашення заборгованості, визначеної цією Генеральною угодою, а також Умовами та правилами, більше, ніж на 31 день по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту починається на 32-й день з моменту виникнення порушення, а боржник сплачує Банку штраф у фіксованій сумі у розмірі 1868,75 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором від 20.10.2015 року станом на 15.08.2021 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 22991,61 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6473,04 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2721,66 грн, заборгованість за пенею 11928,16 грн, штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1868,75 грн (а.с. 4-5). Позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення всієї суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми кредитної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 11840,21 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6473,04 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2721,66 грн, заборгованість за пенею 776,76 грн. При цьому, з\~наданих доказів вбачається, що в заяві позичальника від 17.01.2011 року, підписаній відповідачем, а також укладеній сторонами 20.10.2015 року Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, розмір пені не визначений. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт\~може\~свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено,\~що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до матеріалів справи, був ознайомлений відповідач і погодився з ними, підписуючи\~Анкету-заяву про приєднання до умов та Правилі надання банківських послуг ПриватБанку, а\~також Генеральну угоду\~про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За таких обставин, враховуючи відсутність підтверджень про погодження сторонами розміру пені, надані банком Умови та правила надання банківських послуг не\~можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена\~до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно\~не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 6473,04 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2721,66 грн, суд приходить до таких висновків. Наслідки порушення грошового зобов`язання позичальником встановлені ч. 1\~ст. 1050\~ЦК України, яка передбачає, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048\~ЦК\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Сторонами було погоджено строк кредитування - з 20.10.2015 року по 31.10.2016 року, тобто строком на 12 місяців. Разом з цим, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.\~\~\~\~ Такий правовий висновок узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленою у Постанові від 06.02.2019 по справі № 175/4753/15-ц. Відповідно до умов укладеної між сторонами Генеральної угоди сума процентів за користування позикою становить 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з цим, позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 15.08.2021 року відповідачу був нарахований борг по процентам за користування кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування в сумі 2721,66 грн. А відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами за строк кредитування, який складає 12 місяців (з 20.10.2015 по 31.10.2016 включно) в розмірі 572,97 грн, що відповідатиме вимогам ст. ст.\~1048,\~1050 ЦК України. Разом з цим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), процентів та пені, просив стягнути штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 1868,75 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування неустойки (штрафу), крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на умови Генеральної угоди, згідно з п.1.3.3 якої вбачається, що позичальник починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (другий день) сплачує банку штраф в розмірі 1868,75 грн. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку (штраф), є порушення боржником зобов`язання (стаття\~610, пункт 3 частини першої статті\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша\~статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене вище та відповідно до статті 549 ЦК України штраф, встановлений пунктом 2.2 кредитного договору, є одним із видів цивільно-правової відповідальності, повинен обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому не може бути визначений у фіксованій сумі, як на тому наполягає АТ «КБ «Приватбанк». Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Встановлені в судовому засіданні обставини унеможливлюють стягнення штрафу у розмірі 1868,75 грн. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, однак вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 20.10.2015 року у розмірі 6473,04 грн заборгованість за кредитом, а також заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 572,97 грн. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 27.08.2021 (а.с. 29), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1350,86 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 7046,01 грн*2270 грн./11840,21 грн). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial