Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

10.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] та [INFO] померли його дядьки [PERSON] та [PERSON] , відповідно. Після їх смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення необхідної документації по спадковій справі з`ясувалось, що не можливо оформити спадкові права на Ѕ частину житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановчих документів на зазначений об`єкт спадщини. З цього приводу, 28.12.2021 року було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Дані обставини змусили звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач та його представник не зявилися, через канцелярію суду представник позивача подав заяву в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав, рішення просив прийняти на стадії підготовчого розгляду справи у відсутність сторони позивача. В підготовче судове засідання відповідачі не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви в яких позовні вимоги визнали, справу просили розглянути в їх відсутність, проти прийняття рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечували. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді письмових матеріалів справи, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Згідно листа Фастівського відділу ДРАЦС у Фастівському районі Київської області від 21.01.2022 року № 73/22.29-103, актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] у відділі відсутній. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме ј частина житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області, про що 06.08.2013 року зроблено відповідний актовий запис № 446. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме ј частина житлового будинку [ADDRESS] . Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з довідки Дмитрівського старостинського округу № 2 Кожанської селищної ради від 31.05.2022 року № 12-03/108, [PERSON] фактично прийняв спадщину після свого дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Інших спадкоємців не має. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] та дружина [PERSON] , відповідачі по справі, разом з тим з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори вони не зверталися та не заперечували про визнання права на спадкове майно за позивачем [PERSON] , як племінником. Частинами 1, 3 ст.\~1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями ст. 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2021 року № 1158/02-31, у зв`язку з тим, що ним не пред`явлено правовстановчих документів, що підтверджують право власності померлого [PERSON] на спадкове майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обґрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Пунктом 4.18 Глави 10 вищевказаного Порядку встановлено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень ч. 2 та ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові правана нерухомемайно таїх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї зтаких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, вбачається, що [PERSON] не виконав вимоги щодо належної реєстрації свого права власності на житловий будинок, при цьому, це жодним чином не вплинуло на наявність у нього права власності на цей об`єкт, так як державна реєстрація є лише офіційним підтвердженням з боку держави виниклого права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилаюється як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved