Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра»(далі - відповідач) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , 30 жовтня 2020 року, керуючи автомобілем марки «Ленд Ровер Діскавері» д.н.з. [NUMBER] по вул. Михайлівська на перехресті з вул.. Хрещатик у м. Києві, виїхав на тротуар де здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Хюндай Акцент» д.н.з. [NUMBER] та раптовий поворот праворуч, перетнув Алею Героїв Небесної Сотні, після чого виїхавши на площу перед Стелою та рухаючись по тротуарній зоні здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка від отриманих травм загинула. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100000000958 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Відповідальність водія транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Ленд Ровер Діскавері» д.н.з. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно Полісу №200559747 у ПрАТ «СК «Саламандра». 10 лютого 2021 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої - [PERSON] із долученням необхідних для прийняття рішення документів. Загальна сума страхового відшкодування становить 60 000,00 грн. Листом від 01.04.2021 року діючим в інтересах відповідача, адвокатом Терзі О.С. повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП посилаючись на п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). 06 липня 2021 року на адресу відповідача було скеровано заяву про доручення документів, а саме: витягу з ЄРДР та копію обвинувального ату відносно [PERSON] . Так в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення про зупинення ПрАТ «СК «Саламандра» строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Тому позивачка звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн., пеню, три відсотки річних та інфляційні витрати у загальному розмірі 6 373,81 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. Ухвалою суду від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного без повідомлення сторін. 16.11.2021 року, 08.12.2021 року та 13.12.2021 року до суду надійшли заяви позивачки про збільшення позовних вимог, відповідно до заяви від 13.12.2021 рок позивачка просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 60 000,00 грн., пеню, три відсотки річних та інфляційні витрати у загальному розмірі 10 067,02 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. 23.11.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що на дату подання заяви про страхове відшкодування дорожньо-транспортна пригода розглядалась в рамках кримінальної справи, листом від 01.04.2021 року потерпілому роз`яснено, що на підставі положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк на прийняття рішення по страховій справі припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. При цьому, жодних вимог до потерпілого подати додатково якісь документи чи вирок суду у кримінальній справі з боку ПрАТ «СК «Саламандра» не встановлювалось. Право потерпілого на страхове відшкодування, відповідно до змісту листа від 01.04.2021 року, з боку ПрАТ «СК «Саламандра» не оспорювалось та не заперечувалось. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 жовтня 2020 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ленд Ровер Діскавері» д.н.з. [NUMBER] по вул. Михайлівська на перехресті з вул. Хрещатик у м. Києві, виїхав на тротуар де здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Хюндай Акцент» д.н.з. [NUMBER] та раптовий поворот праворуч, перетнув Алею Героїв Небесної Сотні, після чого виїхавши на площу перед Стелою та рухаючись по тротуарній зоні здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка від отриманих травм загинула. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100000000958 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.10.2020 року. Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12020100000000958, [PERSON] обвинувачує у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Відповідальність водія транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Ленд Ровер Діскавері» д.н.з. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно Полісу №200559747 у ПрАТ «СК «Саламандра». Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Так, загальна сума страхового відшкодування становить 60 000,00 грн. 10 лютого 2021 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої - [PERSON] із долученням необхідних для прийняття рішення документів. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Листом від 01.04.2021 року діючим в інтересах відповідача, адвокатом Терзі О.С. повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП посилаючись на п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідач посилається та положення ст. 36 Закону, а саме якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч.2 ст.1187 ЦКУ). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.1.7 Правил дорожнього руху водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як пішоходи. Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. З урахуванням зазначеної норми закону, пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювана, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні та притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому факт настання ДТП наслідком якої є смерть пішохода у даній справі є встановленим, а тому у даному випадку відсутній обов`язок доказування вини Відповідача. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Згідно п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved