Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє адвокат Шевчук В.О., звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі за текстом ТОВ «Фінпром Маркет»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі за текстом ВДВС), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 1710 від 16.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., ВДВС відкрито виконавче провадження № 65090693 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в сумі 16212,05 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений на угоді, що не була нотаріально посвідчена, а вимоги, пред`явлені відповідачем, не є безспірними. На думку позивача, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки договірних відносин між позивачем та ТОВ «Фінпром Маркет» не існувало, зокрема, сторони кредитний договір не укладали. Так само на адресу позивача не надходили вимоги щодо необхідності погашення кредитної заборгованості. При цьому про подання заяви про вчинення виконавчого напису нотаріус позивача не повідомив. Також у порушення вимог п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не був наданий оригінал нотаріально посвідченої угоди, що, на думку позивача, свідчить про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису № 1710 від 16.07.2022. За таких підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1710 від 16.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у сумі 16212,05 грн. 22.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.03.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 22.03.2022 підготовче засідання відкладено на 27.04.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи. 28.04.2022 дана справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновської І.В., постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.05.2022. 16.05.2022 за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. додаткові докази та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.06.2022. 06.06.2022 за клопотанням представника позивача витребувано від відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) додаткові докази, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2022. У судовому засіданні 29.06.2022 представник позивача адвокат Шевчук В.О. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 29.06.2022 уповноважений представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо можливості задоволення позову поклався на розсуд суду. У судове засідання 29.06.2022 інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Правом подання відзиву та пояснень третьої особи учасники справи не скористалися. Заяв чи клопотань на день розгляду справи до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 04.01.2013 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 721/4724ACLAPT5. У подальшому ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 20160524-Г від 24.05.2016 відступило право вимоги як кредитора за цим кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів». Останнє, у свою чергу, відступило ці права згідно з договором факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке у подальшому такі права відступило ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020. Указане вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 16.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованим у реєстрі за № 1710 (а.с. 8). Також вказаним виконавчим написом нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 23.05.2016 до 16.07.2020 у сумі 16212 грн 05 коп., яка складається з: 5415 грн 40 коп. заборгованості за тілом кредиту; 1761 грн 82 коп. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією; 8984 грн 83 коп. заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею; 50 грн плати за вчинення виконавчого напису. Згідно з заявою про примусове виконання рішення № 8591 від 22.02.2021 даний виконавчий напис був пред`явлений ТОВ «Фінпром маркет» до виконання (а.с. 78). Постановою Головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. від 12.04.2022 для примусового виконання виконавчого напису № 1710 від 16.07.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 65090693 (а.с. 7). Відтак суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з вчиненням та виконанням виконавчого напису нотаріуса та регулюються Законом України «Про нотаріат» та іншими нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а саме станом на 16.07.2020. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом встановлений Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом Порядок), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно\~з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, можливе лише за нотаріально посвідченими договорами. При цьому для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, в якій також зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відтак суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріусу не був наданий нотаріально засвідчений кредитний договір та нотаріус не повідомив позивача про подання заяви про вчинення виконавчого напису, а вимоги, пред`явлені відповідачем, не є безспірними. Перевіривши доводи позивача у повному обсязі, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи не вбачається, що укладений між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] кредитний договір № 721/4724ACLAPT5 від 04.01.2013 є нотаріально посвідченим, а відтак є документом, за яким стягнення заборгованості може провадитись у безспірному порядку. Указане свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на цьому договорі. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. При цьому вжиті судом заходи щодо витребування додаткових доказів з метою встановлення усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього спору, позитивного результату не дали. Так, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2022 про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких 16.07.2020 був вчинений виконавчий напис № 1710, виконана не була та витребувані докази суду не надані. При цьому суд відхиляє за недоведеністю доводи позивача про те, що кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не є безспірною. Так, позивач не обґрунтувала, у чому саме полягає спірність суми кредитної заборгованості, а з наданих суду документів, зокрема за відсутності кредитного договору № 721/4724ACLAPT5 від 04.01.2013 встановити, чи вірно нарахована така заборгованість, не є можливим. Так само не ґрунтуються на вимогах закону і доводи позивача про те, що нотаріус зобов`язаний був повідомити позивача про надходження від відповідача заяви про вчинення виконавчого напису. Так, порядок вчинення виконавчих написів регулюється главою 16 Порядку та не містить вимоги для нотаріуса повідомляти боржника про надходження такої заяви. З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що виконавчий напис № 1710 від 16.07.2020 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі договору кредиту № 721/4724ACLAPT5 від 04.01.2013, який не був нотаріально посвідчений, а відтак позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанціями № МР_АВ250797SJO_23281955 та № МР_АВ181196KVI_23287160 від 11.02.2022. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved