Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Повноважний представник позивачки - адвокат Переверзєв О.О. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Дінеро", в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 29887, вчинений 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про звернення стягнення заборгованості з позивачки на користь ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро" в розмірі 23347,00 грн. Крім того, представник позивачки просить стягнути з відповідача 3589,99 грн у рахунок повернення коштів, фактично утриманих з позивачки [PERSON] за оскаржуваним виконавчим написом, а також стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка дізналася про те, що 26 жовтня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича відкрито виконавче провадження щодо виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича №29887 від 23.09.2021 про звернення стягнення з позивачки заборгованості в розмірі 23347,00 грн. У межах виконавчого провадження з виконання оспорюваного виконавчого напису з позивачки було фактично утримано 3589,99 грн. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням норм Закону України „Про нотаріат" та Постанови КМУ від 29.06.1999 р. №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у зв`язку з чим є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стягнення заборгованості має проводитись відповідно до умов кредитного договору, однак позивачка наполягає на тому, що кредитний договір, на підставі якого вчинений виконавчий напис, нею не укладався. Приватний нотаріус Бригіда В.О. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості. Відповідач не направляв позивачці вимогу про усунення порушених зобов`язань, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро". При вчиненні напису №29887 нотаріус не отримував ні від відповідача, ні від позивачки первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Позивачка також звертає увагу суду на те, що кредитний договір, на підставі якого вчинений виконавчий напис, не посвідчений нотаріально. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 „Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в тому числі в частині стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Таким чином, за твердженням позивачки, вчинення нотаріусами виконавчих написів щодо стягнення заборгованості можливе виключно за договорами, які посвідчені нотаріально. Ухвалою судді від 14 грудня 2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Переверзєв О.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У позовній заяві міститься письмове клопотання представника позивачки з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. ( а.с. 7 ) Відповідач по справі - ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро" про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. ( а.с.36) Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання останній повідомлений належним чином. Заявив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с.37,38) Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання останній повідомлений належним чином. ( а.с. 35) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро" в розумінні ст.130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки представника суд не повідомлено, не надано заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача, не надано відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за заявою ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро" було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 29887, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №AG8336303 від 08 грудня 2019 року у сумі 23347,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 12500 грн; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 10847,00 грн. Також з боржника стягнуто витрати на послуги нотаріуса 650,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 лютого 2020 року по 06 серпня 2021 року. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що 08 грудня 2019 року [PERSON] уклала з ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро" кредитний договір №AG8336303, строк платежу за яким настав, а боржником допущено прострочення платежів. (а.с. 39) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. відкрито виконавче провадження №67284912 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 29887 від 23.09.2021. Боржником за кредитним договором відповідно до виконавчого напису є [PERSON] . Сума заборгованості, що підлягає стягненню, - 23997,00 грн. (а.с.17) Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд звертає увагу на те, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Крім того, суд приймає до уваги посилання сторони позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, якою було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому попередньою редакцією Переліку від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Матеріали справи не місять відомостей про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на нотаріально посвідченому договорі. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. На обгрунтування позовних вимог представник позивачки вказує, що кредитний договір позивачка не укладала, письмової вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору вона не отримувала. За відсутності оригінала нотаріально посвідченого договору та підтвердження безспірності вимоги нотаріус був позбавлений права вчиняти оспорюваний виконавчий напис. Дослідивши матеріали нотаріальної справи по виконавчому напису №29887 від 23.09.2021, які надійшли на вимогу суду про витребування доказів від приватного нотарфуса Бригіди О.В. , суд приходить до висновку, що твердження позивачки відповідачем та третіми особами по справі не спростовані, що з огляду на положення ст. 12, 81 ЦПК України надає суду підстави зробити висновок про обгрунтованість заявлених позивачкою вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було дотримано вимоги чинного законодавства. Отже виконавчий напис не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим заявлена позивачкою [PERSON] вимога про визнання виконавчого напису № 29887, вчиненого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про звернення стягнення заборгованості з позивачки на користь ТОВ „Фінансова компанія „Дінеро" в розмірі 23347,00 грн, таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, позивачкою заявлено вимогу про повернення коштів в сумі 3589,99 грн які були стягнуті на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, що підтверджується довідкою, виданою приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. № 47425 від 27.11.2021. (а.с.13) Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави Цивільного Кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Оскільки у спірних правовідносинах виконавчий напис, за яким стягнуто з позивачки кошти, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. За таких обставин, відповідно до приписів статті 1212 ЦК відповідач зобов`язаний повернути позивачці отримані грошові кошти. Враховуючи наведене, вимога позивачки про стягнення з відповідача 3589,99 грн в повернення коштів, утриманих за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ст.133,137,141 ЦПК України судові витрати в сумі 6000,0 грн., пов`язані з отриманням позивачкою правничої допомоги, які підтверджені документально (а.с.10-12), підлягають стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у відшкодування сплаченого судового збору 1816 грн.

Outcome: approved