Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 369/7329/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми матеріальної шкоди, з яким позивач звернулася до суду у липні 2017 року. 14 грудня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено Заочне Рішення у цивільній справі № 369/7329/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми матеріальної шкоди, яким суд задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі. 16 квітня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було задоволено заяву представника відповідача - адвоката Конюшко Д.Б. - про перегляд Заочного Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у справі № 369/7329/17, скасовано вказане Заочне Рішення і призначено справу до розгляду. Звертаючись до суду із вищезазначеним позовом, позивач посилається на те, що 17 вересня 2015 року близько 12 год. 50 хв. у с. Петропавліська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Садовій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», д.н.з [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , та транспортного засобу «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , який перебував у власності позивача. Згідно з Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 29 вересня 2015 року, котра набрала законної сили, винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано водія транспортного Renault», д.н.з [NUMBER] , [PERSON] . З метою визначення розміру заподіяної шкоди позивач звернулася із відповідною заявою до суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр «Голосіївський» про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного [PERSON] пошкодженням транспортного засобу «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] . Оцінювач Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» Голосіївський» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 16815/14 від 13.08.14 р.) 31 березня 2016 року надав висновок експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку КТС № 620, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 228 395 грн. 24 коп. Позивач зазначає, що загальна сума матеріального збитку, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 178 395 (сто сімдесят вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд стягнути з стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 178 395 (сто сімдесят вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки та витрати зі сплати судового збору. У встановлений судом строк представник відповідача подав відзив. Заперечуючи проти повного задоволення позову, сторона відповідача просила суд задовольнити позовні вимоги частково, посилаючись на те, що на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ/3277325 в межах страхової суми за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, яка складає 50 000,00 грн. (франшиза за полісом становить 510,00 грн.). Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування від 21.10.2015 року матеріальна шкода, завдана власнику ТЗ «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склала 62 772,16 грн. На підставі страхового акту № ОЦВ-15-6224/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 27.10.2015 року здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 49 490,00 грн. (ліміт відповідальності страховика за вирахуванням франшизи, передбаченої полісом). Відповідач зазначає, що незважаючи те, що позивачем було отримано страхове відшкодування у розмірі 49 490,00 грн., а розмір заподіяної позивачеві матеріальної шкоди відповідно до розрахунку страховика становить 62 772,16 грн., позивач звернулася до суду про стягнення із відповідача на свою користь матеріальної шкоди у розмірі 178 395,24 грн. Посилаючись на вищевикладене, відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі різниці між розміром заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, а саме: 62 772,16 грн. - 49 490,00 грн. = 13 282,16 грн. Представники сторін у судове засідання 14.06.2022 року не з`явилися, причини неявки суд не повідомили. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вивчивши пояснення сторін, викладені у заявах по суті, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіривши обставини справи, судом встановлено наступне. 17 вересня 2015 року близько 12 год. 50 хв. у с. Петропавліська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Садовій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», д.н.з [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , та транспортного засобу «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , який перебував у власності позивача. Згідно з Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 29 вересня 2015 року, котра набрала законної сили, винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано водія транспортного Renault», д.н.з [NUMBER] , [PERSON] . На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ/3277325 в межах страхової суми за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, яка складає 50 000,00 грн. (франшиза за полісом становить 510,00 грн.). Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування від 21.10.2015 року матеріальна шкода, завдана власнику ТЗ «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 62 772,16 грн. На підставі страхового акту № ОЦВ-15-6224/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 27.10.2015 року здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 49 490,00 грн. (ліміт відповідальності страховика за вирахуванням франшизи, передбаченої полісом). Разом з тим, із метою визначення розміру заподіяної шкоди позивач самостійно та окремо від страховика цивільно-правової відповідальності відповідача звернулася із відповідною заявою до суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр «Голосіївський» про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного [PERSON] пошкодженням транспортного засобу «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] . Оцінювач Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» Голосіївський» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 16815/14 від 13.08.14 р.) 31 березня 2016 року надав висновок експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку КТС № 620, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 228 395 грн. 24 коп. Посилаючись на зміст висновку № 620, позивач і просила стягнути із відповідача 178 395 гривень 24 копійки матеріальної шкоди як різниці між сукупним розміром заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Однак, досліджуючи висновок № 620, суд встановив, що автомобіль «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , є фізично знищеним у розумінні Закону України «Про обов`зкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів економічна доцільність ремонту КТЗ (складової частини) - принцип оцінки, який передбачає, що відновлювальний ремонт КТЗ (складника) є доцільним лише за умови, що вартість відновлювального ремонту КТЗ (складника) підвищує його ринкову вартість, проте не перевищує її. Відповідно до п. 7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що вартість відновлювального ремонту не перевищує ринкову вартість ТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. Із висновку № 620 вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, транспортний засіб є фізично знищеним у силу положень Закону України «Про обов`зкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а його ремонт є економічно недоцільним у силу положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відтак оцінювачем матеріальний збиток було розраховано як ринкову вартість транспортного засобу до ДТП. У свою чергу згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, доцільним та таким, що мало би підлягати стягненню на користь позивача, є відшкодування шкоди у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Водночас позивач, заявляючи позовні вимоги, фактично просить суд стягнути з відповідача повну ринкову вартість транспортного засобу станом на дату ДТП, при цьому залишаючи за собою право власності на залишки пошкодженого майна (транспортний засіб «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , у пошкодженому стані після ДТП), які теж мають товарні властивості й відповідну ринкову вартість. Задоволення судом таких вимог не лише суперечило би правовим нормам, але й мало би наслідком несправедливо надмірне стягнення відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Із матеріалів справи вбачається, що висновок № 620 взагалі не містить відомостей про ринкову вартість залишків фізично знищеного КТЗ «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] , у пошкодженому стані після ДТП чи відомостей про проведення (здійснення) її розрахунку оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр «Голосіївський» на замовлення позивача. Так само матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів, якими позивач підтверджувала та доводила би ринкову вартість залишків фізично знищеного КТЗ «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER], чи відмінність розміру цієї величини від розрахунків, здійснених страховою компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Більше того, позивач не надала суду взагалі жодних інших доказів на доведення розміру заподіяної майнової шкоди, решту наявних у матеріалах справи доказів не спростувала, правом на заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористалася, а тому суд не має достатніх підстав керуватися змістом висновку № 620 при визначенні остаточної суми відшкодування, належної до стягнення із відповідача на користь позивача, оскільки позбавлений можливості визначити різницю між вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після ДТП відповідно до наданих позивачем доказів. Натомість зі Страхового акта № ОЦВ-15-6224/1 та Розрахунку страхового відшкодування від 21.10.2015 року, здійсненого страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача у розмірі 49 490,00 грн., слідує, що розмір визначеного та оціненого страховиком повного відшкодування заподіяної відповідачем шкоди у розмірі різниці між вартістю пошкодженого транспортного засобу «NISSAN X-Trail», р.н. [NUMBER] до та після ДТП становить 62 772,16 грн. Отже, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням): 62 772,16 грн. - 49 490,00 грн. = 13 282,16 грн. Інших доказів вартості матеріального збитку стороною позивача не надано, клопотання про призначення судової експертизи не заявлялось. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги підлягають задоволенню частково, а саме шляхом стягнення із відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 13 282,16 грн. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає, що із відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 132,83 грн. Інші доводи, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Outcome: partial