Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.06.2022 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання спільних малолітніх дітей - доньок [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Диканського районного суду від 02.01.2020 року було розірвано, і відповідач почав поживати окремо від позивача та їхніх дітей. Діти довгий час проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. При цьому, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, яка необхідна для повноцінного харчування та виховання. З огляду на вказане, позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 06.06.2022 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, а до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, а відповідач [PERSON] їх визнав. З огляду на неявку сторін в судове засідання, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Сторони з 20.10.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Диканського районного суду від 02.12.2020 року, було розірвано. Від спільного проживання сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у позові, що між сторонами припинено ведення спільного господарства, відповідач проживає в іншій місцевості, а сама позивач самостійно утримує їхніх спільних малолітніх дітей - дочок [PERSON] та [PERSON] . На даний час малолітні діти знаходяться на повному утриманні матері - позивача по справі. В той же час, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дочок не надає, хоча це є його обов`язком. При цьому, відповідач, являється працездатним, офіційно працевлаштованим, інших дітей на своєму утриманні не має, інші стягнення на утримання непрацездатних осіб відсутні. Самим відповідачем, до суду не подано доказів на спростування зазначеного. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17Постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи викладене, а також той факт, що малолітні діти фактично знаходяться на утриманні матері - позивачки [PERSON] , відповідач не надав доказів того, що він виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved