Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

В грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних зв`язків. На обґрунтування заяви посилався на те, що він є двоюрідним онуком по лінії батька [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] він звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається з кв. [ADDRESS] . 24.10.2017 року Першою київською державною нотаріальною конторою винесено постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з розбіжністю в документах, а саме: в свідоцтві про смерть бабусі заявника [PERSON] значиться " [PERSON] ", в свідоцтві про смерть двоюрідної бабусі заявника [PERSON] значиться " [PERSON] ", в свідоцтві про народження батька заявника [PERSON] мати значиться " [PERSON] ". Вказував, що [PERSON] та [PERSON] рідні сестри. Просить встановити факт, що він є двоюрідним онуком [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 31.08.2021 року матеріали заяви направлено за територіальною юрисдикцією до Святошинського районного суду м.Києва (а.с. 24). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.12.2021 р. визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 30-31). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі (а.с. 33). В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, з підстав викладених у ній. Завідувач Першої київської державної нотаріальної контори, направила заяву у якій просила розглядати справу без представника нотаріальної контори та прийняти рішення згідно діючого законодавства України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю заявника і колишньою дружиною [PERSON] [PERSON] це тітка [PERSON] , вона проживала з ними. В документах рідною бабусею заявника [PERSON] , матір`ю [PERSON] , було змінено по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ", а у її сестри - [PERSON] залишилось " [PERSON] ". [PERSON] є заявнику двоюрідною бабусею по лінії батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є отчимом заявника, знає, що [PERSON] це рідна тітка колишнього чоловіка [PERSON] і батька заявника - [PERSON] , а тому вона є двоюрідною бабусею заявнику. Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідків [PERSON] та [PERSON] дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказані [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.02.1950 року (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження та посвідки про народження [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] (а.с. 7). 01.08.1969 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб у Палаці одружень м. Києва, актовий запис № 5565 (а.с. 8). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народежння серії [NUMBER] від 06.07.1977 року (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть сервії [NUMBER] від. 10.10.2008 року (а.с. 11). Отже, вище зазначені документи вказують на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та відповідно бабусею [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] - [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказані [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). 26.08.1989 року між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після одруження " [PERSON] ", зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис № 944 (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть сервії [NUMBER] від. 12.10.2016 року (а.с. 16). Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, з урахуванням пояснень свідків, наданих в судовому засіданні, доказів, наданих заявником та досліджених під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є доведеним.

Outcome: approved