Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.06.2011 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення вимог статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 16.09.2020 року виникла заборгованість - 406807,35 грн., яка складається з наступного: 5307,20 грн. - заборгованість по кредиту; 399680,05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1820,10 грн. - нараховано пені та комісії. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 135910,01 грн., яка складається з наступного: 5307,20 грн. - заборгованість за кредитом; 130602,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 22.06.2011 року по 01.12.2018 року. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 135910,01 грн. за кредитним договором №б/н від 22.06.2011 року. Крім того, просять стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 жовтня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 28.10.2020 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці - позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 135910,01 (сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот десять) гривень (одну) копійку за кредитним договором №б/н від 22.06.2011 року, на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»; стягнуто з [PERSON] , судовий збір в сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві) гривні на користь АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 травня 2022 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 жовтня 2020 року по зазначеній цивільній справі скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 30 травня 2022 року. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.Чернівці\~від 13\~червня 2022\~року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до судового розгляду по суті на 30 червня 2022 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Згідно наявного в матеріалах справи Відзиву на заяву про перегляд заочного рішення заперечують щодо застосування судом наслідків спливу строків позовної давності, вказуючи на те, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць та рік); картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. При цьому, строк перевипущеної карти закінчується останнього дня лютого 2018 року. Стверджують, що позивач звернувся з позовом до суду 27.09.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності, а тому, вважають, що в застосуванні наслідків спливу позовної давності слід відмовити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, згідно спрямованого до суду клопотання просять суд провести розгляд справи без їх участі, підтримують обставини, що викладені у відзиві на позов та у клопотанні про застосування строку позовної давності. Згідно наявного відзиву на позовну заяву представник відповідача [PERSON] [PERSON] вказує, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою відповідачем [PERSON] не підписувалось, що позбавляє можливості встановити яким чином нараховувалась заборгованість за вказаним кредитним договором. Зазначає, що кредитовцем не було повідомлено його належним чином щодо зміни процентної ставки в передбаченому Законом порядку. При цьому, ні кредитним договором, ні вищезазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг не передбачено розрахунку змінюваної процентної ставки, а тому, вважає, що у позивача немає підстав нараховувати проценти по ставці у розмірі 34,8% та 43,2%, оскільки кредитним договором передбачена ставка у розмірі 30%, що свідчить про нікчемність зазначених розрахунків заборгованості. При цьому, згідно спрямованої до суду заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності стверджує, що останнє поповнення рахунку відповідачем [PERSON] відбулось 26.02.2015 року, таким чином 26.02.2018 року сплинув строк позовної давності, однак позивач звернувся до суду лише 21.09.2020 року, тобто з пропуском строків позовної давності. На основі викладеного просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача АТ КБ «ПриватБанк». Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору №б/н від 22.06.2011 року отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.13), довідкою про умови кредитування (а.с.14), довідкою про зміну умов кредитування (а.с.11-12). Відповідно до п.3 ст.3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до ч. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищенаведеного, анкета-заява і умови, і правила надання банківських послуг, що додавались до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору, узгодженою сторонами, що відповідає вимогам ч.1 ст. 634 ЦК України. В анкеті-заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить її підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів. Строк дії кредитного договору відповідно до Умов та правил надання банківських послуг встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. При цьому, посилання представника відповідача про відсутність підпису на витягу з Умовами та правилами надання банківських послуг не беруться судом до уваги, оскільки у вищевказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач [PERSON] ознайомився та погодився з умовами та правилами надання послуг банком. Так, відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.13), випискою по рахунку позичальника (а.с.48-50). Відповідно до заяви (а.с.13), позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісячно до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Розмір погашення заборгованості сторонами узгоджений у вигляді 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. щомісячно. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 16.09.2020 року виникла заборгованість - 406807,35 грн., яка складається з наступного: 5307,20 грн. - заборгованість по кредиту; 399680,05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1820,10 грн. - нараховано пені та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-10). Разом з тим, відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності. Так, відповідно до вимог Закону загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Враховуючи зазначені обставини, той факт, що відповідно до виписки за договором №б/н відповідачем [PERSON] був внесений черговий платіж 26.02.2015 року, та те, що 25.03.2015 року останнім було фактично порушено зобов`язання щодо здійснення чергового платежу, то суд приходить до висновку, що саме з 25.03.2015 року у позивача АТ КБ «Приватбанк», виникло право на звернення до суду з позовом відшкодування заборгованості за вказаним кредитним договором, однак останні звернулись до суду за захистом порушеного права - 01.10.2020 року, тобто з пропуском передбаченого Законом строку позовної давності. Проаналізувавши зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовна давність щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками за користування кредитом сплинула 25.03.2018 року, а тому в задоволенні позовних вимог позивача АТ КБ «Приватбанк» - слід відмовити. На підставі викладено, суд вважає, що в задоволенні позову Акціонерного товариства\~комерційного банку\~«Приватбанк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості слід відмовити, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed