Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач, через представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про визнання виконавчого напису, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем та зареєстровано в реєстрі за № 29957 від 23.09.2021, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 18 699 гривень таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 листопада 2021 року [PERSON] отримав лист від приватного виконавця Кохана П.І. із постановою про відкриття виконавчого провадження від 02 листопада 2021 року (ВП № 67349412), з якого йому стало відомо про вказане виконавче провадження та те, що воно відкрите з метою примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем і зареєстрованого в реєстрі за № 29957 від 23 вересня 2021 року. Як вбачається із зазначеного виконавчого напису, стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача проводиться за період з 07 березня 2020 року по 06 серпня 2021 року в розмірі 18 699 грн, у тому числі 9 500 грн - заборгованість за сумою кредиту, 8 549 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також 650 грн витрат за вчинення виконавчого напису. Щодо вчинення виконавчого напису нотаріусом, позивач стверджує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки такий не містить переліку документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, так як у позивача не існує боргу перед відповідачем, а вимоги про повернення коштів позивачу не надсилалися. Окрім того, незрозумілим та безпідставним є розрахунок боргу. У виконавчому написі не вказано за який строк (період) станом на 23 вересня 2021 року в сумі - 18 699 грн стягуються кошти, лише зазначено «стягнення заборгованості проводиться за період з 07 березня 2020 року по 06 серпня 2021 року». Про існування заборгованості перед відповідачем, про яку зазначено у виконавчому написі, йому взагалі не було відомо, жодних угод чи договорів, інших правовідносин, визначених ст. ст. 11, 509 ЦК України, з цим товариством він не укладав, жодної вимоги від кредитора про порушення кредитних зобов`язань чи обов`язкове погашення заборгованості він не отримував. Таким чином, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі № 304/1758/21 за позовом [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Івановича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 29957 від 23.09.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 18 699 гривень за кредитним договором № AG1841133 від 20.02.2020 у межах виконавчого провадження № 67349412, яке об`єднане у зведене виконавче провадження № 67416323. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року відкрито провадження в справі за вказаним позовом. У судове засідання ні позивач, ні його представник не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович, у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи в суді, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 29957 про стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості в розмірі 18 699 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 02 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Коханом Павлом Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» стягується заборгованість в розмірі 18 699 грн. До спірних правовідносин суд застосовує такі правові норми. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425 (далі - Закон України «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закон України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу наведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність в сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі № 310/9293/15ц. Як установлено в судовому засіданні, позивачу невідомо яким чином здійснено розрахунок заборгованості, що зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження. Також встановлено, що позивачу стало відомо про вчинений виконавчий напис після отримання листа на його заяву від 02 листопада 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича, до якого приєднані додатки, зокрема, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 листопада 2021 року ВП № 67349412, копію заяви про примусове виконання рішення, копію виконавчого напису від 23 вересня 2021 року № 29957. Наведені обставини вказують на те, що розмір заборгованості, зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду одразу після того, як йому стало відомо про те, що відносно нього відрито виконавче провадження № 67349412, відповідно до якого з нього стягується заборгованість за виконавчим написом нотаріуса, при цьому він заперечив наявність боргу, що є достатньою правовою підставою для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач, у свою чергу, не позбавлений можливості пред`явити свої вимоги в позовному провадженні. При цьому, суд враховує, що, ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 викладено правову позицію та залишено в силі постанову суду апеляційної інстанції, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в пункт 2. Тобто, на даний час та на момент винесення оскаржуваного виконавчого напису, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За вказаних вимог заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича від 23 вересня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Перечинського районного суду від 28 грудня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що відповідно до квитанцій № 1019345047 від 13 грудня 2021 року та № 1019639442 від 10 січня 2022 року, які містяться в матеріалах справи, позивачем [PERSON] сплачено 908 грн та 454 грн судового збору. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 362 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved