Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що вони з відповідачем мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який є студентом та навчається в Запорізькому державному медичному університеті, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вона сама не в змозі забезпечувати їх повнолітнього сина, а відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги необхідної для навчання та утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років. Судові витрати покласти на відповідача У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Бовшик М.Ю. не з`явилися, до суду надано заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позов визнав та не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2004, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2009 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 31.10.2009 уклали шлюб, актовий запис №273. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до довідки Запорізького державного медичного університету №1378 від 05.04.2000, [PERSON] є студентом 1-го курс ІІ медичного факультету та навчається на денній формі навчання за бюджетом за спеціальністю «Медицина». Термін закінчення навчання - 30.06.2027 рік (а.с.12). Відповідно до довідки голови територіального комітету №12 м. Канів Черкаської області №12 від 07.04.2022 вбачається, що на утриманні позивача [PERSON] знаходиться її син [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат, а тому у відповідності до ст. 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №111 від 11.04.2022, детальним описом виконаних адвокатом робіт від 19.05.2022, договором про надання правової допомоги від 11.04.2022 (а.с.15,-21,23). Суд вважає, що у відповідності до ст.141 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved