Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ними права власності на належні їм по 1/7 частці кожному житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також за [PERSON] право власності на 1/14 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 3/14 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд за заповітом після смерті матері [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року проживали вони позивачі, та їхні батько (свекор, дідусь) [PERSON] , [INFO] , мати (свекруха, бабуся) [PERSON] , [INFO] , і їм всім належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою в рівних частках. [INFO] помер [PERSON] (батько, свекор, дідусь), а [INFO] померла [PERSON] (мати, свекруха, бабуся). Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступили позивач [PERSON] та дружина [PERSON] успадкувавши, в тому числі, по 1/14 частці спірного домоволодіння, але юридично не оформили своїх спадкових прав на відповідні частки домоволодіння. [PERSON] (мати, свекруха, бабуся) частково оформила спадщину на земельну частку (пай) [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину належного матері [PERSON] спадкового майна і бажає оформити спадщину на своє ім`я. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Васильєвої Н.М. Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, однак нотаріус своєю постановою відмовив їй в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутнй правовстановлюючий документ (свідоцтво на право власності), який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У зв`язку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] право власності на належну їй 1/7 частку вищевказаного домоволодіння, 1/14 частку даного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 3/14 частки цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , а за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на належні їм по 1/7 частці кожному домоволодіння за вказаною адресою. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 5 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] (батько, свекор, дідусь), який був головою двору, [PERSON] (мати, свекруха, бабуся), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) значився житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Будинок побудований до 05.08.1992 року, господарський двір числився колгоспним двором (а.с. 16). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 31.12.2021 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1965 року по 1990 рік (а.с. 5-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (батько, свекор, дідусь), [PERSON] (мати, свекруха, бабуся), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] в рівних долях (по 1/7 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] (батько, свекор, дідусь) та [PERSON] (мати, свекруха, бабуся) перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 23) і [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 24). 09.07.1983 року позивач [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] (позивач) і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 24). Відмовідно до копій свідоцтв про народження (а.с. 25, 27) батьками позивачів [PERSON] , [INFO] , , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (позивач). 02.11.2003 року позивач [PERSON] одружилася з [PERSON] і після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 26). [INFO] [PERSON] (батько, свекор, дідусь) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступили його дружина [PERSON] (мати, свекруха, бабуся) та дочка [PERSON] (позивач), які з ним проживали разом, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Гарасимівського старостинського округу Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 109 від 04.05.2022 року (а.с.15). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 22/2001 від 16.01.2001 року, заведеної Тлумацькою державної нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 48-50). [INFO] померла [PERSON] (мати, свекруха, бабуся), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). Ще за життя [PERSON] (мати, свекруха, бабуся), посвідчила заповіт, яким житловий будинок в [ADDRESS] , господарські будівлі, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті з рухомого і нерухомого майна і на що вона за законом України матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 25.01.2012 року (а.с. 17). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, оскільки на день смерті останньої була зареєстрована та проживала разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Гарасимівського старостинського округу Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №\~109 від 04.05.2022 року (а.с. 15). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 13/2022 від 06.04.2022 року, заведеної Тлумацькою районною\~державною нотаріальною\~конторою Івано-Франківської\~області після\~смерті [PERSON] \~(мати,\~бабуся)\~(а.с.\~51-62), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка бажала прийняти та прийняла спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] на належну їй 1/7 частку вищевказаного домоволодіння, 1/14 частку даного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 3/14 частки цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на належні їм по 1/7 частці кожному домоволодіння за вказаною адресою. Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 120/02-31 від 06.04.2022 року (а.с. 21). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивачів, питання про повернення судового збору не вирішується. На\~підставі ст.ст.\~548,\~549,\~553\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~р.),\~ст.ст.\~316-319,\~391,\~392,\~1216\~-\~1222,\~1241,\~1261,\~1268\~ЦК України,

Outcome: approved