Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку значиться зареєстрованим [PERSON] . Вказує, що відповідач не проживають у даному приміщенні більше двох років та добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] , без поважних причин понад два роки, наявність реєстрації останнього обмежує право позивача як власника на користування майном, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не з`явився однак в матеріалах справи міститься заява його представника [PERSON] , в якій він просить розглянути справу у відсутності сторони позивача та задоволити позов. Відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень чи відзив на позов не подавав. Представник Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи заперечень не подавав. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.05.2021 року серії НРА №256113, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності позивача на вищевказане житлове приміщення підтверджується також наявним у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №256123769 від 12.05.2021. Згідно наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за вих №3.8/9891 від 08.10.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . З дослідженого Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.06.2022 року судом встановлено, що [PERSON] фактично не проживає за адресою [ADDRESS] , з березня 2020 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідачі не надали, так само не надали доказів на підтвердження того факту, що залишили будинок і тривалий час були відсутні у ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачами зберігалось право користування житловим приміщенням судом не встановлено. За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн.

Outcome: approved