Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Торез Донецької області померла його прийомна матір [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день у нього відсутнє свідоцтво про смерть матері, що перешкоджає в отриманні ним допомогу на поховання та оформлені документів, необхідних для прийняття спадщини. У зв`язку з чим, просив встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Торез Донецької області. Заявник у заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд вказаної справи проводиться з дотриманням ст. 317 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Судом встановлено, що 16 вересня 1981 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС виконкома м. Тореза Донецької області, та після укладання шлюбу [PERSON]. присвоєно прізвище « [PERSON] » (а. с. 18). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Торезьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 09 січня 2013 року (а. с. 14-16), та яка була взята на облік осіб, перемішених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції 18 листопада 2014 року та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 18.11.2014 № 1204000638, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної м. дніпропетровську ради (а. с. 22). Також судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований заявник - [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Торезьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 18 червня 1999 року (а. с. 6-12), На підтвердження факту смерті [PERSON] , до суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відповідний актовий запис № 1363, видане відділом ЗАГС Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, Серії [NUMBER] (а. с. 17). На цей час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть його прийомної матері встановленого зразка, оскільки вказані документи, що підтверджують смерть [PERSON] на території України не визнаються та не приймаються державними органами. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Зважаючи на вимоги вказаного Закону, видане заявнику свідоцтво про смерть не вважається документом, що має юридичну силу на території України і не може створювати правових наслідків. Також судом встановлена обставина, що [PERSON] померла [INFO] , яка знайшла своє підтвердження зібраними і дослідженими судом належними письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] . Серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 1363; лікарським свідоцтвом про смерть від 02 листопада 2021 року; довідкою про причини смерті № 603 від 02 листопада 2021 року відповідно до якої [PERSON] померла [INFO] у разі хронічної ішемічної хвороби серця (а. с. 17, 20-21). Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] померла [INFO] , а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтована. Відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З урахуванням вимог вищевказаної статті судом копію цього рішення на виконання буде надіслано до Новокодацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Пунктом 8 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. З урахуванням вказаних вимог діючого законодавства суд допускає негайне виконання цього судового рішення. Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved