Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

У листопаді 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 05.12.2017 р. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишено без руху. 20.12.2021 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі №757/61345/21-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, проте представник позивача в позові просив позов задовольнити та розгляд справи здійснювати у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема якщо, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2017 року між громадянином Азербайджанської Республіки [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , Киво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 147. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом сторін і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved