Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2006 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1-113. Відповідно до\~довідки про\~склад сім`ї\~№ 25\~від 22.02.2022\~року за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~зареєстровані чотири\~особи:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .Відповідач є\~чоловіком донькипозивача.При цьому Відповідач з жовтня 2018 року за вказаною адресою не проживає та відповідно не приймає участі в утриманні житла, що можуть підтвердити сусіди. Також, факт не проживання Відповідача за вказаною адресою підтверджується актом про не проживання від 07.02.2022 року завірений головою квартального комітету №19. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає,\~виникають проблеми\~зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, чим об`єктиви порушуються права позивача, тому позивач вимушена звернутися за захистом до суду. Саме тому позивач змушена звернутись до суду з вимогою визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 21.03.2022 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 06.06.2022 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст.\~7\~ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою по [ADDRESS] (а.с.5-7). Крім того, позивач [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2006 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1-113 володіє нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 25 від 22.02.2022 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані чотири особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.100. Крім того, згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 09.03.2006р. по теперішній час (а.с.14). Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту про фактичне не проживання особи (осіб) в житловому приміщенні від 07.02.2022 року, засвідченого головою квартального комітету № 19, відповідач [PERSON] з жовтня 2018 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з\~ч.\~33\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з п. 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї\~понад один\~рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] як член сім`ї власника квартири, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання [PERSON] втратившим право користування житлом необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь\~позивача слід\~стягнути судовий\~збір у\~розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial