Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

09.02.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2022 року залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі. Представник позивача, адвокат Брайляк Е.Я. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Представник органу опіки і піклування Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість направив на адресу суду заяву за підписом сільського голови, з якої вбачається, що Делятинська селищна рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області не заперечує проти задоволення позову та просить зазначену справу розглядати у відсутності їх представника. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2015 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем - громадянином Єгипту, [PERSON] , [INFO] , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1241, а рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2018 року (справа № 348/1675/18) шлюб між сторонами розірвано, а малолітню дочку від шлюбу [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з позивачем (а.с.13-14). Заочним рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2021 року (справа № 348/1767/20) ухвалено стягувати аліменти з [PERSON] в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.15-16). На даний час позивач разом з неповнолітньою дочкою проживає в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 18.11.2021 року № 775. Дана довідка долучена до матеріалів справи (а.с.17). Позивач ніде не працює, весь свій час приділяє вихованню дитини. З довідки, виданої виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 18.11.2021 року № 778, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 16.10.2015 року по 14.06.2021 року (а.с.21). Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, складеного депутатом Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що зі слів [PERSON] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] , вона проживає з дочкою [PERSON] і опікується нею. Батько не цікавиться і не приїзджає до дочки та не сплачує аліментів (а.с.27). Як ствердила в судовому засіданні представник позивача, дитина часто хворіє, її потрібно вивозити за кордон на лікування. Через це позивачу необхідно кожен раз звертатись до відповідача з проханням про дозвіл на виїзд дитини за кордон, що створює проблеми для позивача, оскільки місце знаходження відповідача тривалий час їй невідоме. З моменту розірвання шлюбу відповідач бачив дочку лише два рази. Відповідач [PERSON] зовсім усунувся від батьківського обов`язку виховання та піклування неповнолітньої дочки, не проявляє будь-якої батьківської турботи про неї. Відповідач перестав цікавитися життям та долею їхньої дитини, при цьому ніколи її не відвідує і навіть не підтримує з нею зв`язку. Таким чином з"ясовано, що вже протягом багатьох років [PERSON] злісно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню неповнолітньої дочки від їхнього шлюбу і робить це свідомо, оскільки ухилення від виконання даного юридичного обов`язку завжди акт свідомої поведінки, так як особа має реальну можливість виконувати його, але не вчиняє відповідних дій. Також доведено, що фактично відповідач навіть не спілкується з дочкою, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, не надає будь-яких коштів на її утримання, не дбає про її фізичний і духовний розвиток. [PERSON] ні добровільно, ні по виконавчому листу не сплачував аліментів на утримання дитини (а.с.24). Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2021 року оголошено в розшук [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину та піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Дані обов`язки відповідач не виконував протягом значного часу і без поважних причин. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У відповідності із ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, задоволення відповідного позову можливе при доведеності обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість вжиття такого заходу, та встановлення небажання батька піклуватись про дітей і виконувати свої обов`язки, змінити свою поведінку у разі, коли дії спрямовані на виконання батьківських обов`язків. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З висновку органу опіки і піклування Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 14.12.2021 року № 196, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Даний висновок долучений до матеріалів справи (а.с.18-20). Позивачем було надано суду достатньо доказів та пояснень того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Враховуючи викладене, додані докази до матеріалів справи та висновок органу опіки і піклування Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї неповнолітньої дочки. Він не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дочкою освіти. При ухваленні рішення судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Таким чином, беручи до уваги наведене, а також ту обставину, що відповідач свою поведінку не змінив, суд вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача розрахунку суми судових витрат на правову допомогу від 01.02.2022 року, квитанції серії АЕ № 165 від 01.02.2022 року та акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 23.06.2022 року, витрати на правничу допомогу склали 6000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 165 від 01.02.2022 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 6992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.19,150,155,164,165 СК України,

Outcome: approved