Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 33510100000:31:248:0103 площею 0,0243 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок, який розташоваий за адресою: [ADDRESS] . Більша частина вказаного будинку знаходилась на земельній ділянці 0,0103 га з кадастровим номером 3510100000:31:248:0007, площею 0,0347 га, яка належала відповідачу. Рішенням суду від 06.02.2020 року право власності відповідача на вказану земельну ділянку в частині, на якій було розташовано будинок позивача, припинено та визнано за позивачем право власності на вказане нерухоме майно. На підставі цього рішення здійснено поділ земельної ділянки з виокремленням земельної ділянки з кадастровим номером 33510100000:31:248:0103 площею 0,0243 га, що належить [PERSON] . Однак, відповідач починаючи з 2006 року не користується даною земельною ділянкою, в той же час даною земельною ділянкою безперервно користується позивач. За таких обставин просить визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 33510100000:31:248:0103 площею 0,0243 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2021 року відкрито загальне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~14.01.2022 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав. Ухвалою суду від 25.01.2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Любченко В.М. у судовому засіданні 30.05.2022 року позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та пояснили, що позивач з 2006 року користується спірною земельною ділянкою та на даний час являється власником всього домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 27.06.2022 року представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розгляд справи провести без його участі. Відповідач у судовому засіданні 30.05.2022 року позовні вимоги визнав та зазначив, що він має боргові зобов`язання у виконавчій службі, однак вони погашені. Також вказав, що земельну ділянку ще не оформлював. У судове засідання 04.07.2022 року відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. У відзиві на позов просив розгляд справи провести без його участі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] з 25.10.2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується її паспортом громадянина України (а.с. 6-7). \~ \~ \~ \~На підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 16.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським І.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 97, [PERSON] придбала 9/20 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.12.2018 року № 148215292 (а.с. 13). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінським І.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 98, [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0264 га, кадастровий номер 3510100000:31:248:0067 за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.12.2018 року № 148214103 (а.с. 8-9, 12). \~Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2018 року в цивільній справі № 405/5774/17 за [PERSON] \~ визнано право власності в порядку\~набувальної давності на решту 11/20 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). \~ \~ \~ \~Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2020 року в цивільній справі № 405/2489/19 припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 3510100000:31:248:0007 площею 0,0347 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в частині земельної ділянки площею 0,0103 га, на якій розташований будинок [PERSON] , та визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:31:248:0007 площею 0,0103 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). \~ \~ \~ \~Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3511885862020 від 22.10.2020 року за заявою [PERSON] 22.10.2020 року було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 33510100000:31:248:0103 площею 0,0243 га за адресою: [ADDRESS] як об`єкту нерухомого майна. Власником даної земельної ділянки є [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 24.11.2005 року № 3861 та державного акту № КР № 117450 від 31.07.2006 року (а.с. 19-20). \~ \~ \~ \~Як вбачається з плану домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , воно розташоване на кількох земельних ділянках: 1) кадастровий номер 3510100000:31:248:0067, площею 0,0264 га, що була придбана позивачем 2017 році; 2) кадастровий номер 3510100000:31:248:0007, площею 0,0347 га, що до 2020 року належала [PERSON] повністю, а після 2020 року її площа становить 0,0103 га та належить позивачу [PERSON] ; 3) кадастровий номер 33510100000:31:248:0103 площею 0,0243 га, що була виділена у 2020 році після поділу земельної ділянки 3510100000:31:248:0007. Таким чином, позивачу [PERSON] належить право власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельні ділянки кадастровий номер 3510100000:31:248:0067 площею 0,0264 га, та кадастровий номер 3510100000:31:248:0007 площею 0,0103 га за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з виковку суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 03.11.2021 року, складеного на замовлення [PERSON] , ринкова вартість спірної земельної ділянки становить 15000 грн. (а.с. 22). Згідно довідки Квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького від 04.11.2021 року № 342 [PERSON] з 2006 року безперервно вільно користується і володіє земельною ділянкою площею 0,0243 га з кадастровим номером 33510100000:31:248:0103, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Жодних претензій щодо користування нею вказаною земельною ділянкою протягом 15 років не надходило (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Як вбачається з п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Крім того, пунктом 11 цієї постанови визначено, що враховуючи положення\~статей 335\~і\~344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. При цьому, володілець не знав і не міг знати, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, за яких виникло володіння чужою річчю не давали сумніву щодо правомірності набуття права володіння цим майном. Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може набуватись право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 8 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Згідно із\~статтею 328 ЦК України\~набувальна давність є однією із підстав набуття права власності. Положення інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів набуття права власності, тобто це є таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми права про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 ЦК України\~дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним є підставою для відмови у задоволенні позову про набуття права власності за набувальною давністю, у порядку, передбаченому ст. 344 ЦК України. Такий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17 та Верховного Суду у постанові від 28.04.2022 року у справі № 449/570/19. Однак, як вбачається з матеріалів справи, конкретний власник спірного нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 33510100000:31:248:0103 площею 0,0243 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] - по суті був визначений та відповідно відомий позивачу принаймні з 2017 року (рішення суду від 19.01.2018 року у цивільній справі № 405/5774/17). Позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним знала, що на нього претендують інші особи. При цьому, володілець знала, що володіє чужою річчю, тобто обставини, за яких виникло володіння чужою річчю давали сумнів щодо правомірності набуття права володіння цим майном. Як встановлено судом, володіння позивачем\~спірною земельною ділянкою не є добросовісним, оскільки\~вона достовірно знала, що власником земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:31:248:0007, площею 0,0347 га, з якої потім була виділена спірна земельна ділянка площею 0,0243 га, є відповідач [PERSON] . При цьому, позивач розуміла, що володіє чужим майном та у неї немає правових підстав для набуття права власності на нього. Таким чином, у позивача [PERSON] відсутня така необхідна умова для набуття права власності за набувальною давністю як добросовісність володіння чужим майном. Більш того, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 8 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Так, з матеріалів справи вбачається, що спірне майно - земельна ділянка\~з кадастровим\~номером 33510100000:31:248:0103\~площею 0,0243\~га,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , як об`єкт нерухомого майна було зареєстровано лише 22.10.2020 року. Тому, суд вважає довідку Квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького від 04.11.2021 року № 342 про безперервно вільне володіння позивачем і земельною ділянкою площею 0,0243га з кадастровим номером 33510100000:31:248:0103 починаючи з 2006 року, неналежним доказом у справі, оскільки дана земельна ділянка була зареєстрована відповідачем лише 22.10.2020 року (а.с. 21). Відтак, з моменту відкритого заволодіння позивачем спірним майном минуло менше 2 років, що свідчить про відсутність такої необхідної умови для набуття права власності за набувальною давністю як володіння нерухомим майном більше 15 років. Окрім того, позивачем не доведено наявності такої умови для набуття права власності за набувальною давністю як безперервність володіння нерухомим майном, оскільки відповідач вчиняв дії, що свідчать про те, що він являється власником спірного майна та про які було відомо позивачу. Так, саме відповідач у 2020 році здійснив державну реєстрацію спірної земельної ділянки як об`єкту нерухомого майна, а у відзиві на позов та в судовому засіданні адресою свого місця проживання вказав [ADDRESS] . Доводи позивача про відкритість володіння позивачем вказаним нерухомим майном та можливість визнання за нею права власності на вказане майно за набувальною давністю не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт відкритого користування нерухомим майном не може бути підставою для виникнення у позивача права власності на нього за набувальною давністю у розумінні ст. 344 ЦК України. Щодо визнання позову відповідачем суд відзначає, що відповідно до ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тобто, саме по собі визнання позовних вимог відповідачем не є самостійною підставою для їх задоволення. Тому, враховуючи, що відсутні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, суд не бере до уваги визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено добросовісність заволодіння чужим майно та його тривалого (більше 15 років) і безперервного характеру, що являється необхідними умовами для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed