Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

17 травня 2022 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/23631/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. 23 травня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва від адвоката Зіміна М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно витрат на правничу допомогу. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 25 травня 2022 року заяву передано судді Шаповаловій К.В. Звертаючись із поданою заявою, адвокат зазначає, що 17 травня 2022 року у судовому засіданні він зробив усну заяву, що після ухвалення судового рішення у справі ним будуть подані до суду додаткові докази про понесені витрати на правничу допомогу. Вказує, що відповідно до умов укладеного із позивачем договору, підписаних актів надання послуг, погодження гонорару, позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 12715,00 грн, які він просить стягнути з відповідача на користь позивача. У судове засідання 17 червня 2022 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представником позивача було підтримано заяву про винесення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 12715,00 грн. Представник відповідача заперечував у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, зазначив, що вважає заявлений розмір витрат необгрунтованим. Зокрема вказав, що позовна заява складається в основному із тексту позовної заяви про скасування реєстрації права власності та судових рішень, які були ухвалені за результатами розгляду позову, що не потребувало значного часу. Практика, на вивчення якої адвокат витратив час, про що зазначено у відповідному акті, була зазначена саме адвокатом відповідача на попередніх судових засіданнях. Крім того, відповідач визнала позов, та рішення було ухвалено у підготовчому засіданні. Вказав, що на його думку співмірним розміром витрат на правову допомогу у цій справі є сума в розмірі 7000-8000 грн. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд доходить до наступного висновку. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року позов було задоволено. Витребувано із незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 149250998000. Окрім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1710, 80 грн., іншу частину судового збору у розмірі 1710, 80 грн. повернуто позивачу з державного бюджету на підставі частини першої статті 142 ЦПК України. У заяві, яка була подана адвокатом Зіміним М.В. до суду протягом 5 днів після ухвалення судового рішення у справі, адвокат просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 12715,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи. При цьому, стаття 141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати (закінчення судових дебатів). Справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння розглядалась судом за правила загального позовного провадження. Представник позивача зробив усну заяву щодо подання протягом 5 днів доказів понесених витрат на правову допомогу з відповідним обгрунтуванням 17 травня 2022 року до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Сама заява про ухвалення додаткового рішення також адвокатом була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування заяви про понесені позивачем витрати на правничу допомогу, адвокат надав суду копію витягу договору про надання правової допомоги від 08 квітня 2019 року, підписаний адвокатом Зіміним М.В. та Ачкан Н.Л. (був поданий разом з позовною заявою), звіт про надання правової допомоги від 20 травня 2022 року, підписаний тими ж особами, акт № 0001 прийому-передачі від 20 травня 2022 року, відповідно до абзацу другого якого, загальний розмір наданої правової допомоги становить 12715, 00 грн., копію рахунку-фактури №СФ-00001 від 20 травня 2022 року на суму 12715, 00 грн., копію квитанції №3АА6-ВЕ9Р-МС3К-М581 від 20 травня 2022 року на суму 12715, 00 грн (відправник - [PERSON] , одержувач - [PERSON] , коментар платника до призначення платежу: "за надання правової допомоги згідно договору від 08.04.2019". Отже, адвокатом Зіміним М.В. надано суду докази щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 12715 грн, які мають бути сплачені позивачем. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначалося вище, позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. При цьому відповідач визнала позовні вимоги, про що була подана відповідна заява до першого судового засідання у справі. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на те, що цей позов про витребування майна був поданий до суду після розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про скасування реєстрації права власності та визнання договору недійсним, з урахуванням позиції судів апеляційної та касаційної інстанцій щодо належного способу захисту у випадку скасування реєстрації права власності, з огляду на зміст позовної заяви, зважаючи на те, що позовні вимоги були визнані відповідачкою до першого судового засідання, рішення у справі було ухвалено у підготовчому засіданні, яке тревало 35 хвл., з урахуванням виходу суду до нарадчої кімнати, а також на аргументи представника відповідача щодо співмірності витрат на правову допомогу, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що заява адвоката Зіміна М.В. в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 12715 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 9000 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial