Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Свою позовну вимогу мотивує тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року по справі №185/1566/18 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року по справі №194/1234/21 з нього на користь [PERSON] на її утримання стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно судового наказу від 07 жовтня 2021 року, виданого Тернівським міським судом Дніпропетровської області по справі №194/1411/20 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно. Таким чином, на момент подання даної позовної заяви, з нього за рішеннями та за судовим наказом, стягуються аліменти у розмірі 75% його доходів. Так, після прийняття судового наказу до виконання змінився його матеріальний стан. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на її утримання з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, судові витрати просить залишити за собою. Позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі не з`явилися у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належними чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до судового наказу, виданого Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про доходи, наданої 14 грудня 2021 року ВСП ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», [PERSON] за період з червня 2021 року по листопад 2021 року нараховано дохід 83947,26 грн., сума нарахованого доходу за винятком аліментів становить 61835,74 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони у\~шлюбі\~між собою.\~Розірвання шлюбу\~між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» зазначено,\~що батьки\~або особи,\~які їх\~замінюють,\~мають право\~і зобов`язані\~виховувати дитину,\~піклуватися про\~її здоров`я,\~фізичний,\~духовний і\~моральний розвиток,\~навчання,\~створювати належні\~умови для\~розвитку її\~природних здібностей,\~поважати гідність\~дитини,\~готувати її\~до самостійного\~життя та\~праці. \~ \~ \~ \~З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. \~ \~ \~ \~Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. \~ \~ \~ \~Отже, в судовому засіданні встановлено, що після ухвалення рішення Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року у позивача змінився сімейний стан, оскільки він одружився та у нього народилася ще одна дитина, а після винесення Тернівським міським судом Дніпропетровської області судового наказу від 07 жовтня 2021 року у позивача змінився матеріальний стан, оскільки загальний розмір стягуваних з нього аліментів склав 75% від його доходів. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки у позивача\~після винесення\~судового наказу\~про стягнення\~аліментів у\~розмірі 1/4\~частини його\~доходів на\~утримання дитини\~змінилося матеріальне\~становище,\~та загальний розмір стягуваних з нього аліментів склав 75% від його доходів,що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задовольнити повністю, та зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів. Зменшення розміру аліментів саме в такій частині не буде порушувати права дітей на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідачів, становить 50 % заробітної плати (1/6 + 1/6 + 1/6), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. У зв`язку\~з тим,\~що позивач\~залишає за\~собою судові\~витрати та\~не просить\~їх стягувати\~з відповідачів,\~що є\~його правом,\~суд при\~ухваленні рішення\~зазначене питання\~не розглядає. На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280, 281 ЦПК України, -

Outcome: approved