Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року позов [PERSON] задоволено частково: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на: - домоволодіння, розмір загальної площі - 316,8 м2, розмір житлової площі - 178,6 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці кадастровий номер 3220881301:01:009:0145, загальною площею 0,15 м2, - вартістю 8 192 000,00 грн.; - земельну ділянку кадастровий номер 3220881301:01:009:0145, загальною площею 0,1500 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки; цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку - вартістю 840 330,00 грн.; - земельну ділянку кадастровий номер 3220287000:23:051:0010, загальною площею 2,0000 га, що розташована: [ADDRESS] ; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства,- вартістю 135 631,25 грн.; - земельну ділянку кадастровий номер 3220287000:23:051:0017, загальною площею 9,9999 га, земельна ділянка, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, - вартістю 678 149,45 грн.; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220287000:23:058:0014, загальною площею 7,0818 га, земельна ділянка, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства,- вартістю 480 256,68 грн.; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220287000:23:057:0014, загальною площею 23,8618 га, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, - вартістю 1 532 751,22 грн.; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220287000:23:051:0016, загальною площею 15,3771 га, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, - вартість 987 740,60 грн.; - легковий автомобіль: марка Porsche, модель: Cayenne, номер кузова: [NUMBER] , тип: загальний легковий універсал - В, дата випуску 2011 рік, пробіг: 340530 км, колір: чорний, д.н.з. [NUMBER] , - вартістю 939 750,00 грн.; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на: -земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:79:136:0021, загальною площею 0,1000 га, що розташована: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - вартістю 1 528 470,00 грн; -житловий будинок цегляний, розмір загальної площі - 400,70 м2, розмір житлової площі - 227,90 м2, позначеного на плані під літерою «А», а також спорудження № 1-2, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:136:0021, загальною площею 0,1000 га, [ADDRESS] , - вартістю 6 935 000,00 грн.; -земельну ділянку загальною площею 1,0539 га, кадастровий номер 322484600:02:005:0118, що розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Личанська, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, - вартістю 1 311 579,00 грн.; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:006:0017, загальною площею 0,6133 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, - вартістю 210 178,00 грн.; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:006:1083, загальною площею 5,0000 га, земельна ділянка розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства,- вартістю 1 713 500,00 грн.; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:006:1084, загальною площею 2,3627 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська ради, - вартістю 809 697,00 грн., в задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5 763,00 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні 00 копійок). Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: -житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:79:136:0021, загальною площею 0,1000 га, що розташована: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -земельну ділянку загальною площею 1,0539 га, кадастровий номер 322484600:02:005:0118, що розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Личанська, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:004:0163, загальною площею 0,1001 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада; цільове призначення: для ведення індивідуального садівництва; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:006:0017, загальною площею 0,6133 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:006:1083, загальною площею 5,0000 га, земельна ділянка розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; -земельну ділянку, кадастровий номер 3220882600:04:006:1084, загальною площею 2,3627 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська ради; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку кадастровий номер 3220881301:01:009:0145, загальною площею 0,1500 га, що розташована: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, с. Вишеньки; цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку; - земельну ділянку кадастровий номер 3220287000:23:051:0010, загальною площею 2,0000 га, що розташована: [ADDRESS] ; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку кадастровий номер 3220287000:23:051:0017, загальною площею 9,9999 га, земельна ділянка, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220287000:23:058:0014, загальною площею 7,0818 га, земельна ділянка, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220287000:23:057:0014, загальною площею 23,8618 га, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, кадастровий номер 3220287000:23:051:0016, загальною площею 15,3771 га, що розташована: Київська область, Баришівський район, Селищенська сільська рада; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; - легковий автомобіль: марка Porsche, модель: Cayenne, номер кузова: [NUMBER] , тип: загальний легковий універсал - В. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок компенсації за 1/2 частину автомобіля марки Porsche, модель: Cayenne, номер кузова: [NUMBER] , тип: загальний легковий універсал - В, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , грошову суму 469 875,00 грн. (чотириста шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок), сягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок компенсації за спільне майно 3 667 235,20 грн. В задоволенні решти вимог - відмовлено. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 зазначеної норми права встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. В той же час, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Аналіз змісту ст. ст. 10-13 ЦПК України в узагальненому вигляді свідчить про те, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і ст. 81, і ст. 137 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов своє втілення також у положеннях ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020року у справі № 755/9215/15-ц. Позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявлено. Згідно з положенням п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між [PERSON] та АО «Київська міська агенція незалежних адвокатів «ЮСТЕМ» від 17.07.2019 року, договору про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між [PERSON] та АО «ДЖІ ЕНД ДІ» від 03.02.2011 року, копії ордерів, що уповноважує адвоката Головатенко О.С. представляти інтереси [PERSON] у Голосіївському районному суді м. Києва, акт наданих послуг до Договору від 03.02.201 року. Загальний розмір судових витрат на правову допомогу, які позивач понесла у зв`язку з розглядом даної справи становить 70 000,00 грн. Про намір подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено 13.06.2022 року, разом із клопотанням про поновленням строку у зв`язку із неможливістю звернення протягом строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, через військову агресію російської федерації проти України та виїздом за межі м. Києва, що суд вважає поважною причиною та вважає за можливе поновити такий строку, тим паче, що при зверненні до суду та в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом заявляла про стягнення витрат на правову допомогу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатом розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Касаційного Цивільного Судувід 12.02.2020року,у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, у постанові Касаційного господарського суду від 20.12.2019 року у справі № 903/125/19, у постанові Касаційного Адміністративного суду від 29.10.2020року у справі № 686/5064/20, в якій зокрема,також зазначено, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. Аналогічний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020 року у справі №640/10548/19. За такого, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, критерію значимості справи для позивача за зустрічним позовом, суд надходить до висновку, що розрахунок витрат не є завищеним. Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, а також те, що питання щодо розподілу витрат, понесених позивачем за зустрічним позовом на оплату професійної правничої допомоги не вирішено, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Головатенко Ольги Сергіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь 70 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved