Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в якій просить встановити факт, що він [PERSON] самостійно виховує неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог заяви зазначив, що він 17 серпня 1997 року одружився з [PERSON] , шлюб було зареєстровано у виконкомі Клішковецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 64. Вказане підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видане 17.08.1997 року. В подальшому шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області. Також, зазначив, що у відповідності до зазначеного рішення, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати разом з ним. Вказав, що на даний час, наскільки йому відомо, [PERSON] проживає на території України, але її теперішнє місце перебування (проживання) йому достовірно не відомо, інколи вони спілкуються по телефону. Починаючи з травня 2022 року він самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] . В зв`язку з тим, що неповнолітній син зараз перебуває на його одноособовому утриманні і він його самостійно виховує, у нього виникло питання щодо юридичної фіксації зазначеного факту, оскільки в подальшому виникають обставини необхідності оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, а також на даний момент виникають питання щодо переміщення його і дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною. Підтримуючи вищевикладене, просив задовольнити вимоги заяви в повному обсязі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив встановити факт того, що він самостійно виховує неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , також у своїй заяві просив розглядати справу за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви визнала, не заперечувала проти встановлення того факту, що гр. України [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації проживання за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] від 19.06.1995 року виданий Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) самостійно виховує неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебували в шлюбі, який було зареєстровано 17 серпня 1997 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 64, що вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17 серпня 1997 року (а.с. 6). Також судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12 червня 2013 року (а.с. 7). Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2022 року (цивільна справа № 724/877/22, провадження № 2/724/346/22) шлюб між сторонами розірвано 20 травня 2022 року. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишено проживати біля батька [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як встановлено судом заявник [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, та від шлюбних відносин в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває по теперішній час на утриманні батька [PERSON] . Згідно судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 червня 2022 року (справа № 724/954/22, провадження № 2н/724/47/22) стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, судом встановлено, що заінтересованою особою [PERSON] в своїй заяві, яка подана до суду, не заперечується факт проживання та перебування неповнолітнього сина [PERSON] на вихованні з батьком [PERSON] . Однак, як встановлено судом, у заявника виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, а також постає питання щодо переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає із дитиною. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги заяву матері дитини, яка міститься в матеріалах справи та те ,що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для використання його права на отримання допомоги на дитину та безперешкодного переміщення з неповнолітньою дитиною, а також те, що встановлення вказаного юридичного факту не породжує спір про право, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити в повному обсязі. Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення вказаного юридичного факту [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved