Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в [ADDRESS] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності СВАТ «Барвінківське», площею 2, 97 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого Малинською районною державною адміністрацією 29.03.2000 року. Батько заявника [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом як син померлої. Після смерті [PERSON] батько заявника [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом всього часу доглядав за належним померлій житловим будинком, на власний розсуд розпорядився належними їй речами, утримував та зберігав у себе Сертифікат на право на земельну частку (пай), маючи намір отримати на нього свідоцтво про право на спадщину за законом. Але протягом встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер. На даний час заявник є спадкоємцем першої черги після смерті батька. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадкових прав на майно. Оскільки іншим чином вирішити дане питання заявник не може, вона звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просять розглядати справу в їх відсутність. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу за відсутності представника. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] померла бабуся заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності СВАТ «Барвінківське», площею 2, 97 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого Малинською районною державною адміністрацією 29.03.2000 року. Батько заявника [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом як син померлої. Після смерті [PERSON] батько заявника [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом всього часу доглядав за належним померлій житловим будинком, на власний розсуд розпорядився належними їй речами, утримував та зберігав у себе Сертифікат на право на земельну частку (пай), маючи намір отримати на нього свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується довідкою від 23.06.2021 року, виданої Чоповицькою селищною радою Коростенського району Житомирської області. Але протягом встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] заявник є спадкоємцем першої черги, але на даний час не має можливості оформити спадкові права, оскільки для цього необхідно підтвердити факт прийняття спадщини її батьком після смерті бабусі, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст.. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, після смерті [PERSON] її син [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки доглядав за належним померлій житловим будинком, розпорядився на власний розсуд її речами, утримував у себе та зберігав сертифікат на земельну частку (пай), тобто вчинив всі дії, що свідчать про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved