Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 24.09.2011 року перебував з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09.01.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З того часу між ними розпочались непорозуміння щодо прийняття батьком участі у вихованні сина, який залишився проживати з відповідачем та її батьками, які негативно впливають на сина. В липні 2020 року відповідач вивезла сина в Республіку Польща, де він перебуває і на час звернення з даним позовом. При цьому відповідач запевняла, що їде із сином за кордон тільки до вересня 2020 року, оскільки останній повинен йти до школи. З моменту його вивезення всі намагання позивача врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів з відповідачем, яка створює штучні перешкоди, та призводять до неможливості спілкування позивача із сином. Позивачу стало відомо від сина, що в дитячому садку, який він відвідує, через незнання мови щодо останнього чиниться цькування зі сторони дітей та вихователів; співмешканець, з яким проживає відповідач, теж ставиться до дитини зневажливо, забороняє спілкуватись рідною мовою. Сукупність цих факторів дають підстави для висновку, що відносно його сина вчиняється психологічне насильство, якому батько жодним чином не може завадити, що в свою чергу свідчить про те, що його права як батька є порушеними. Відповідач позбавляє позивача права вирішувати будь-які питання, пов`язані з фізичним та духовним розвитком сина, забезпечувати його усім необхідним, виховувати сина у дусі поваги до прав та свобод інших людей. Крім того, дії відповідача позбавляють можливості матір позивача спілкуватися зі своїм внуком, що також є неприпустимим. На прохання мирним шляхом вирішити дані питання відповідач не реагує та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Тому позивач просить зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні і спілкуванні із сином та визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином: побачення три рази на тиждень (два дні з урахуванням режиму (графіку) відвідування шкільного закладу, такі дні визначаються за домовленістю між батьками; один день субота з 10:00 год. до 20:00 год.). Спілкування із сином має відбуватися за фактичним місцем проживання позивача, що в [ADDRESS] , та позивач зобов`язується вчасно повернути сина за місцем його проживання; другу половину літніх канікул, а саме липень, дитина проводить з батьком; необмежене спілкування позивача із сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька з сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення із сином або цей день передує дню побачення, чи є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в дні побачення із сином позивач має право забирати його зі школи та приводити за місцем його постійного проживання, що в [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача за день до зустрічі із сином надавати позивачу в телефонному режимі або усно точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити позивача про це особисто на наступний день з дня настання таких змін, а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу та 50 % сплаченого судового збору. 09.11.2021 року представник відповідача, адвокат Атаманюк В.М. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги заперечує. Твердження позивача про те, що батьки відповідача систематично здійснюються тиск і негативний вплив на самого відповідача та малолітнього сина не відповідає дійсності. [PERSON] з великим позитивом відноситься до своєї дочки ( відповідача) та онука, про що свідчить факт їхнього тривалого проживання в її будинку. Після перетину кордону із сином на підставі діючого на той час нотаріально посвідченого дозволу, відповідач знайшла роботу та познайомилась з чоловіком, з яким пізніше одружилась. Посилання на те, що в дитячому садку над сином насміхаються та чинять боулінг також не відповідає дійсності. Син донедавна відвідував групу Нульового класу у дитячому садку Країна казок Ілона Ющак (Цеґлув, Республіка Польща ), де під час занять спілкувався польською мовою, жодних труднощів з його вихованням не виникало, в даний час відвідує школу. Відповідач очікує народження дитини, а її теперішній чоловік відноситься до дитини як до рідної. Вона жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні позивача із сином, однак, суперечлива поведінка останнього свідчить про те, що він самостійно створює умови для таких перешкод. Так, відповідач та син мають карти побуту, що дають їм право легально проживати на території Республіки Польща. Дозвіл на виїзд дитини за кордон закінчив свою дію, і в разі прибуття сина до України він не матиме можливості повернутися назад. Таким чином, коли син проживатиме в Україні разом з відповідачем, остання фактично не проживатиме зі своїм теперішнім чоловіком та їх спільною дитиною і навпаки якщо відповідач проживатиме в Республіці Польща, то фактично не проживатиме із сином [PERSON] , якому потрібна щоденна материнська увага та турбота. Позовні вимоги викладені таким чином, що фактично означають повернення малолітнього сина на Україну, проте, з такими вимогами не можна погодитися, оскільки [PERSON] прижився на новому місці проживання, має стійкі соціальні зв`язки, певне коло інтересів. Позивач неодноразово погрожував, що забере дитину до себе. Оскільки він не довів факту створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позову. 13.12.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому просить поданий відзив вважати таким, що не поданий у встановлений судом строк та вирішувати справу за наявними матеріалами, оскільки останній складено лише 07.11.2021 року, тобто через 97 днів з моменту відкриття провадження, при цьому жодного клопотання про поновлення процесуальних строків не подано. В додатку № 12 відзиву зазначено диск, якого позивачу не надіслано, що позбавляє його можливості надати повноцінну відповідь на відзив. Не долучено до відзиву також документи, що підтверджують повноваження адвоката Атаманюка В.М. Відповідач впродовж 16 місяців чинить перешкоди йому в спілкуванні із сином. Позивачу не відома точна адреса проживання сина в Республіці Польща, адже, вона постійно змінюється, і оскільки він не обізнаний із польським законодавством, не знає чи має право і за яких обставин бачитись зі своїм сином. Звертає увагу, що після розірвання шлюбу він не надавав дозволу на виїзд дитини за кордон, однак, готовий до компромісного вирішення вказаного питання, яке має бути взаємовигідним, а не одностороннім на користь відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві та просять ці вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач також просить не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу та 50 % сплаченого судового збору. Позивач та його представник також зазначили про відсутність необхідності огляду в судовому засідання диску з відеозаписом, що долучений стороною відповідача до відзиву, з яким ознайомлені. Представник третьої особи Івахнюк І.В. в судовому засіданні просить при прийнятті рішення врахувати висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про участь батька у вихованні малолітньої дитини. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про його час і місце повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом надіслання смс-повідомлень на вказаний нею номер мобільного телефону, про що свідчать довідки про їх доставку. 16.02.2022 року її представник, адвокат Атаманюк В.М. електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій повідомив, що між ним та відповідачем розірвано договір про надання правової допомоги (а.с. 130-131, 133). Відповідач 21.03.2022 року надіслала до суду електронною поштою письмове клопотання, яке не містить її підпису, про відкладення розгляду справи. 01.06.2022 року її представник, адвокат Микитюк Р.В. електронною поштою надіслав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи. Інших причин неявок відповідач та її представник станом на час розгляду справи суду не повідомили. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Таким чином, враховуючи тривалість перебування вказаної справи в провадженні суду, суд вважає, що чергове перенесення розгляду справи призведе до порушення вищевказаного строку. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.01.2020 року шлюб між сторонами розірвано, вказаного сина залишено проживати з його матір`ю [PERSON] (а.с. 14-15). Судом встановлено, що 12.02.2021 року та 01.02.2021 року [PERSON] та [PERSON] отримали карти побуту RR0021540 та [NUMBER] відповідно, переклад з польської на українську мову яких проведено нотаріальним перекладачем бюро перекладів В.Осадчуком (а.с. 65, 66). Відповідно до копії інформації, виданої 03.03.2021 року директором дитячого садка Країна казок Ілона Ющак , а також копії договору, укладеного між директором останнього та [PERSON] , переклад яких з польської на українську мову проведено [PERSON] , нотаріальним перекладачем бюро перекладів, [PERSON] відвідував групу Нульового класу у дитячому садку Країна казок Ілона Ющак ; охоче брав участь у заняттях, під час занять і в грі з дітьми розмовляв польською мовою, не виникало жодних проблем з його вихованням, увічливо звертався до своїх ровесників і дорослих осіб (а.с. 63, 68-69). 03.07.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 338 від 03.07.2021 року (а.с. 40). Відповідно до копії витягу з УЗД від 22.09.2021 року, переклад якого з польської на українську мову проведено перекладачем бюро перекладів, [PERSON] перебуває на 13 тижні вагітності (а.с. 60). Відповідно до копії заяви Мальбрук [PERSON] , переклад якої з польської на українську мову проведено [PERSON] , нотаріальним перекладачем бюро перекладів, [PERSON] працевлаштована у вказаній фірмі на основі трудового договору від 20.08.2020 року на необмежений час ( а.с. 64 ). Згідно з даними копії довідки від 06.10.2021 року, виданої Самостійним громадським закладом охорони здоров`я в Цеґлуві-01, переклад якої з польської на українську мову проведено вказаним перекладачем, [PERSON] , [INFO] , є пацієнтом вказаного закладу, подано декларацію до ПМСД в Цеґлуві 02.09.2020 року (а.с. 67). Згідно з копією довідки № 171/2021, виданої 07.10.2021 року директором Державної початкової школи ім. Богатерських Гарцежи Цеґлува (шкільний комплекс в Цеґлуві), переклад якої з польської на українську мову проведено вищевказаним перекладачем, [PERSON] , який проживає: [ADDRESS] , відвідує вказаний навчальний заклад, перший клас ( а.с. 70). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (Вх.277/22-Вх від 06.01.2022 року) відповідач [PERSON] в період з 27.07.2020 року по 26.06.2021 року неодноразово здійснювала перетин державного кордону України в напрямку «Виїзд-В`їзд», останній раз 26.06.2021 року в напрямку «В`їзд» на територію України в пункті пропуску «Рава-Руська». [PERSON] 27.07.2020 року здійснив перетин державного кордону України в напрямку «Виїзд» з території України в пункті пропуску «Рава-Руська» (а.с. 112). Згідно з даними акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Коломийської міської ради 30.11.2021 року, проведено обстеження умов проживання житла за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , матір співмешканки [PERSON] ; для виховання та розвитку дитини створено умови: наявне окреме місце для сну дитини. За цією адресою проживає [PERSON] приватний підприємець, батько дитини [PERSON] ; стосунки між батьком і дитиною доброзичливі, спілкуються в телефонному режимі з перешкодами (а.с. 126). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.02.2022 року (справа № 346/2098/21) апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 22.10.2021 року про відмову в задоволенні позову про надання дозволу на виготовлення проїзних документів на виїзд малолітньої дитини за кордон та дозволу на такий виїзд без згоди та супроводу батька - без змін (а.с. 180-184). Стороною відповідача долучено до матеріалів справи фото світлини проведення відпочинку малолітнього сина сторін (забави у школі, заняття, посвяти у першокласники, святкування дня народження, прогулянки у парку, а також відеоматеріал (диск) щодо проведення спілкування та відпочинку малолітнього сина сторін (а.с. 72-86). Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). У статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, передбачено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. У\~статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст.7 СК України, ст.11\~Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~і частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Відповідно до\~ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. У\~статті 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статей\~150,\~155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частинах першій та другій\~статті 159 СК України\~передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Отже, із системного тлумачення частини 1\~статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст.\~7,\~141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Відповідно до ч.4-6\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради № 373 від 20.12.2021 року «Про затвердження висновку щодо участі батька у вихованні дитини» затверджено висновок щодо розв`язання спору про участь батька у вихованні дитини. У висновку вказано, що виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином такі дні та години: в період перебування сина на території м. Коломия (в Україні): кожного четверга з 13:00 год. до 18:00 год.; друга та четверта п`ятниця місяця з 13:00 год. до 18:00 год.; перша і третя п`ятниця місяця з 13:00 год. до 18:00 год. неділі. За можливості перебування батька [PERSON] в Республіці Польща, де проживає його син: кожного четверга з 13:00 год. до 18:00 год.; друга та четверта п`ятниця місяця з 13:00 год. до 18:00 год.; перша і третя п`ятниця місяця з 13:00 год. до 18:00 год. неділі (а.с. 127-129). Однак, суд,

Outcome: partial