Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

заявник звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , 1929 р.н., померлого [INFO] правовстановлюючих документів - дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою 11.04.1958 року за № 2712; реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок [ADDRESS] ; державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданого Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого 11.07.2013 року Личаківським відділом державно реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. З метою отримання належної частки спадкового майна, що належала чоловікові на момент смерті, заявник [PERSON] звернулася з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Четвертої Львівської держаної нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , 1929 р.н., померлого [INFO] відмовлено. З відповіді Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 12.04.2022 року № 528/02-14 у поданих для оформлення спадщини документах, а саме дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською держконторою 11.04.1958 року, за № 2712; реєстраційному посвідченні, виданому Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок [ADDRESS] ; державному акті про право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданому Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради, 27.11.1997 року, власником є [PERSON] . Оскільки, є розбіжності між іменами спадкодавця, [PERSON] та іменами власника будинку і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно неможливо. Також, Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою роз`яснено [PERSON] , що для вирішення зазначеного питання необхідно звернутися до суду. Встановлення факту приналежності зазначених документів [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, в іншому випадку зробити цього заявник не може, що порушує її права. Зазначена помилка виникла через те, що чоловікові [PERSON] при державній реєстрації народження присвоєно три імені [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23.03.1972 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у м.Львові, але всі його називали [PERSON] та в інших офіційних документах він був записаний як [PERSON] . Разом з тим, з копії паспорта та копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Заява поступила до суду 12 травня 2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 30 травня 2022 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. В судове засідання заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник заявника [PERSON] на адресу суду 29.06.2022 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника. Крім того, у вказаній заяві просить не розглядати та залишити без розгляду клопотання про виклик свідків. Представник заінтересованої особи Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Пояснення (відзив) на заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 29.06.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Крім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.) Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (виданого повторно) Серії [NUMBER] від 23.03.1972 року (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 07.04.2022 року (виданого повторно), вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 17.05.1961 року, актовий запис № 717 (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 11.07.2013 року, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 466 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно та заведено спадкову справу, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 68791649 від 11.04.2022 року (а.с.11). Із листа завідуючої Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. № 528/02-14 від 12.04.2022 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно неможливо, оскільки, є розбіжності між іменем спадкодавця, [PERSON] та іменем власника будинку і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а саме: в дублікаті договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською держконторою 11.04.1958 року, за № 2712; реєстраційному посвідченні, виданому Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок [ADDRESS] ; державному акті про право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданому Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року, власником є [PERSON] (а.с.12). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЛВ № 50710010 вбачається, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,064 га в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку (а.с.21). З дублікату Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською держконторою 11.04.1958 року, за № 2712 та Реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] надано право на користування земельною ділянкою [ADDRESS] (а.с.23-24, 22). Відповідно до копії паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 25 червня 2002 року, вбачається, що такий видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Разом з тим, як вбачається з офіційних документів, таких як будинкова книга, технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , військовий квиток, державний акт на право приватної власності на землю, [PERSON] був записаний як [PERSON] (а.с.15-16, 17-18, 19, 21). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, судом встановлено, що при видачі [PERSON] , 1929 р.н., померлому [INFO] правовстановлюючих документів - дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою 11.04.1958 року за № 2712; реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок [ADDRESS] ; державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданого Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року, було допущено помилку у зазначенні імені, яка підлягає виправленню в судовому порядку шляхом встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення імені спадкодавця, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved