Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ТОВ «Качай Гроші» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис №100630 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором від 29 листопада 2019 року разом з нотаріальними послугами в загальному розмірі 28560,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Діпропетровської області Сидорук Л.В. від 11 жовтня 2021 року було відкрите виконавче провадження №67095127, а також винесена постанова від 29 жовтня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника. В рамках вказаного виконавчого провадження з позивача на користь ТОВ «Качай Гроші» приватним виконавцем стягнуто із заробітної плати грошові кошти в розмірі 2997,44 грн. Позивач не погоджується з виконавчим написом, посилаючись на те, що в порушення вимог п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису вона не отримала копій документів, з яких би вбачалося, що письмова вимога про усунення порушення їй надсилалася за 30 днів до вчинення виконавчого напису. Також позивач посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, згідно якої було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Отже, з 22 лютого 2017 року нотаріуси мають право вчиняти виконавчи написи за кредитним договорами лише у разі, якщо кредитний договір був нотаріально посвідчений. У даному випадку між сторонами був укладений договір карткового рахунку, який укладено в простій письмовій формі. Також позивач вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором зроблений відповідачем одноособово без врахування позиції позивача і не відповідає дійсній сумі заборгованості. Крім того, посилається на те, що жодних кредитних договорів з ТОВ «Качай Гроші вона не укладала, договір не підписувала, грошові кошти від позивача не отримувала, тому вважає, що кредитний договір є умисно підробленим з метою стягнення з неї грошових коштів. У виконавчому написі місце проживання позивача зазначено: [ADDRESS] , тоді як згідно паспорту позивач проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь стягнуті з неї на підставі постанови приватного виконавця від 29 жовтня 2021 року грошові кошти в розмірі 2997,44 грн., а також понесені нею судові витрати по справі в розмірі 992,40 грн. Представник відповідача надав суду відзив на позов, де зазначив, що 29 листопада 2019 року між ним і позивачем був укладений догові про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-531033, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу у власність кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а остання зобов`язувалася повернути грошові кошті кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Договір укладався дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону Україні «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права і обов`язки майнового характеру. Договір було укладено згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вищезазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до статті 12 Закону. Згідно пункту 6 статті 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами закону. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті Товариства подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе шляхом використання калькулятора на сайті Товариства, ознайомилася з паспортом кредиту і офертою та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитний договір», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було відправлено на телефон позивача і введено останнім в окреме поле для підтвердження підписання Договору. Отже, укладений між сторонами кредитний договір є зобов`язанням, на підставі якого сторони кредитного договору набули взаємних цивільних прав і обов`язків. Позивачу було\~надано всі\~можливості для\~ознайомлення з\~умовами договору\~у вигляді\~оферти і\~розміщення інформації\~на сайті\~відповідача.\~Крім того,\~зважаючи на\~дистанційний порядок\~укладення договору,\~позивач мала\~необмежений час\~для вибору\~строку і\~суми позики,\~а також\~для ознайомлення\~з умовами\~оферти і\~прийняття зваженого\~рішенім. Жодної сплати по кредитному договору позивач не здійснила, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 28560,00 грн. Відповідачем приватному нотаріусу були надані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Вважає, що ТОВ «Качай Гроші» не є належним відповідачем по справі, оскільки саме приватний нотаріус визначав достатність і обґрунтованість наданих йому документів для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис на думку відповідача вчинений відповідно до вимог діючого законодавства України. В рамках виконавчого провадження з позивача було стягнуто грошові кошти в розмірі 2997,44 грн., однак на рахунок відповідача були зараховані грошові кошти в розмірі 2270,41 грн. Вказані кошти направлені на погашення заборгованості за кредитним договором. Вважає, що позивач вводить суд в оману і її посилання на те, що вона кредитного договору з відповідачем не укладала не відповідає дійсності. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надає згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам, хоча належним чином повідомлявся про судові засідання. Треті особи в судове засідання не з`явилися по невідомим суду обставинам. Судом було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис №100630 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором від 29 листопада 2019 року разом з нотаріальними послугами в загальному розмірі 28560,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Діпропетровської області Сидорук Л.В. від 11 жовтня 2021 року було відкрите виконавче провадження №67095127, а також винесена постанова від 29 жовтня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Матеріали справи не містять доказів про обізнаність боржника про розмір боргового зобов`язання перед стягувачем, який в судове засідання не з`явився та доказів протилежного суду не надав. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року після 22 лютого 2017 року нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. У даному випадку суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений кредитний договір у простій письмовій формі, нотаріально посвідчений він не був, оскільки протилежного суду не доведено, виконавчий напис вчинено після 22 лютого 2017 року, у зв`язку з чим нотаріусом були порушені вимоги діючого законодавства, оскільки він не мав право вчиняти вищезазначений виконавчий напис без наявності нотаріально посвідченого кредитного договору. Також суд вважає слушними посилання позивача на те, що вона кредитного договору з відповідачем не укладала, гроші від нього не отримувала, що свідчить про існування між сторонами спору з приводу стягнутої з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса заборгованості за кредитним договором. Посилання відповідача на те, що позивач вводить суд в оману, насправді кредитний договір між сторонами був укладений, свідчить про існування між сторонами спору з приводу як факту укладення кредитного договору, так і наявності розміру заборгованості за кредитним договором, що свідчить про незаконність вчинення виконавчого напису. Необгрунтованими є і посилання відповідача на те, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки саме він є стягувачем за виконавчим написом нотаріуса і саме до нього спрямовані вимоги щодо скасування виконавчого напису, як незаконного. Таким чином, здійснюючи розгляд даної справи, суд встановив обґрунтовані підстави у визнанні виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача стягнутих з останньої в рамках виконавчого провадження грошових коштів в розмірі 2997,44 грн. не підлягають задоволенню. Так, зазначені позивачем грошові кошти були стягнуті із її заробітної плати в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса, який на час їх стягнення був діючий і не був скасований. Отже, на той час приватним виконавцем в порядку Закону України «Про виконавче провадження» правомірно були вчинені виконавчі дії щодо звернення стягнення на заробітну плату позивача. На даний час виконавчий напис судом скасований, однак рішення суду не набрало законної сили, у зв`язку з чим на даний час вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача стягнутих з останньої грошових коштів є передчасним. Однак після набрання рішенням суду законної сили позивач не позбавлена права звернутися до суду з окремим позовом про стягнення з відповідача вказаних грошових коштів. Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошових коштів слід відмовити. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488,60 грн. підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial