Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в загальному розмірі 15307 грн. 08 коп. та моральну шкоду в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 20 липня 2018 року о 20.57 год. у місті Житомир на перехресті вул. Київська та вул. Героїв Небесної Сотні відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням та транспортного засобу ГАЛАЗ 3209-10, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , у результаті ДТП транспортний засіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП і вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно із звітом №\~2/2008 від 20 серпня 2018 року про оцінку вартості матеріального збитку визначена вартість майнової шкоди в розмірі 42897 грн. 47 коп. із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля та без урахування його відновлювального ремонту. Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Chevrolet Lacetti, який здійснило Приватне підприємство Автоцентр Ліга становить 48960 грн. Вказував на те, що Публічним акціонерним товариством Страхова компанія Країна (далі ПАТ\~СК\~Країна), у якій застрахована цивільна відповідальність власника автомобіля, на якому скоєно ДТП, здійснило виплату йому страхового відшкодування в розмірі 36149 грн. 28 коп. Однак, для повного ремонту свого транспортного засобу йому довелося здійснити доплату в розмірі 12810 грн. 72 коп. Крім того, ним здійснені витрати по оплаті проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1515 грн., витрати за надсилання телеграм для виклику представника страхової компанії і [PERSON] для проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 192 грн., витрати за підготовку транспортного засобу до експертного обстеження на СТО у розмірі 300 грн., витрати на здійснення ним за вимушену ночівлю, у зв`язку з отримання довідки у Житомирському відділі поліції для перегону транспортного засобу, в готелі у місті Житомир у розмірі 400 грн., витрати понесені на заклеювання вибитого під час ДТП заднього скла (плівка, скотч, рукавиці) у розмірі 89 грн. 36 коп. Також, посилався на те, що зазначеною ДТП йому було завдано моральної шкоди, яка виразилася в емоційних і душевних стражданнях, що призвели його до нервового стану, що стало наслідком розладу стосунків у його родині. При оцінці розміру моральної шкоди він виходить з порушення його звичайного способу життя, негативного впливу на стан його здоров`я, яку він оцінює в розмірі 7000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив суд задовольнити його позов повністю. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що звітом №\~2/2008 про оцінку транспортного засобу Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 42897 грн. 47 коп., а позивач [PERSON] зазначає, що ним фактично понесені витрати в розмірі 48960 грн., та з урахуванням страхової виплати в розмірі 36149 грн. 28 коп. ним здійснено доплату за ремонт транспортного засобу в розмірі 12810 грн. 72 коп. Із даною сумою він (відповідач) не погоджується, здійснення ремонту транспортного засобу у Приватного підприємства Ліга у розмірі 48960 грн. це власна ініціатива позивача. Вважає, що належних і допустимих доказів на підтвердження здійснених позивачем витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 12810 грн. 72 коп., витрати за надсилання телеграм у розмірі 192 грн., витрати за підготовку транспортного засобу до експертного обстеження на СТО в розмірі 300 грн., витрати здійсненні ним за вимушену ночівлю в готелі у міста Житомир у розмірі 400 грн. суду не надано. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Гойко О.Ю. подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності сторони відповідача та відмовити у задоволенні позову повністю. Третя особа ПАТ\~СК\~Країна до суду не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов не подавало, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області 17 жовтня 2018 року у справі №\~359/6070/18 встановлено, що 20 липня 2018 року близько 20.57 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЛАЗ 3209-10, д.н.з. [NUMBER] , у місті Житомир по вулиці Київська не впевнився в безпечностіта скоїв наїзд на транспортний засіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , що стояв перед світлофором на червоний сигнал світлофора. У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Цією постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова суду набрала законної сили 13 листопада 2018 року. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ГАЛАЗ 3209.10, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ\~СК\~Країна згідно із Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~АК/8831623. Відповідно до звіту №\~2/2008 від 20 серпня 2018 року незалежного експерта про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 70074 грн. 51 коп., вартість матеріального збитку, тобто вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля із урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу складає 42897 грн. 47 коп. Із довідки від 08 листопада 2018 року за вих. №\~406 вбачається, що ПАТ\~СК\~Країна 03 вересня 2018 року виплатило [PERSON] страхове відшкодування по страховому акту №\~43/50502/3.2.29 від 03 вересня 2018 року в розмірі 36149 грн. 28 коп. згідно із рахунком №\~РЛ10000357 від 06 серпня 2018 року. Роботи виконані в строк відповідно до акта виконаних робіт №\~Л100000 від 24 вересня 2018 року. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови №\~4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року №\~1961-IV (далі Закон №\~1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22-28, 35 Закону №\~1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (п. 22.1 ст. 22 цього Закону). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. У Законі №\~1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, зокрема, у ст. 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика). Відповідно до п. п. 1.6, 8.1, 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом №\~1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування, яка обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановленого відповідним полісом ліміту відповідальності. Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності, підлягають застосуванню спеціальні норми, а саме п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до із ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до вимог ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виходячи з витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] для відновлення транспортного засобу Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , здійснив його ремонт на загальну суму в розмірі 48960 грн., що підтверджується довідкою Приватного підприємства Автоцентр Ліга за вих. №\~406 від 08 листопада 2018 року, заказом-нарядом про виконані роботи №\~Л100000926 від 21 вересня 2018 року та видатковою накладною за до нього, довідкою за вих. №\~407 від 08 листопада 2018 року фізичної особи-підприємця [PERSON] про здійснення оплати [PERSON] вартості робіт з ремонту транспортного засобу в розмірі 12810 грн. 72 коп. Виходячи із зазначених норм закону та встановлених обставин, суд вважає, що розмір страхового відшкодування, що відповідно до вимог ст. 29 Закону №\~1961-IV, виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, який підлягав виплаті [PERSON] страховиком ПАТ\~СК\~Країна, становить 42897 грн. 47 коп., а розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] , як особою, яка завдала шкоду [PERSON] , визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, які здійснені позивачем для відновлення пошкодженого транспортного засобу становить 6062 грн. 53 коп. (48960 грн. (реальна вартість виконання робіт) 42897 грн. 47 коп. (витрати, які має сплатити страховик як страхове відшкодування, для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу). Також позивачем [PERSON] , у зв`язку із ДТП, яка сталася 20 липня 2018 року у місті Житомир на перехресті вул. Київська та вул. Героїв Небесної Сотні, здійснені витрати по оплаті проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1515 грн., витрати за надсилання телеграм для виклику представника страхової компанії та [PERSON] для проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 192 грн., витрати за підготовку транспортного засобу до експертного обстеження на СТО в розмірі 300 грн., витрати здійсненні ним за вимушену ночівлю, у зв`язку з отримання довідки у Житомирському відділі поліції для перегону транспортного засобу, в готелі у міста Житомир у розмірі 400 грн., витрати понесені на заклеювання вибитого під час ДТП заднього скла (плівка, скотч, рукавиці) у розмірі 89 грн. 36 коп., всього на загальну суму 2496 грн. 36 коп., що підтверджується заказом-нарядом №\~ГЕ00002865 від 03 серпня 2018 року, рахунком №\~ [NUMBER] від 21 липня 2018 року, товарними чеками від 21 липня 2018 року, квитанціями №\~282910012 та №\~282910011 від 29 серпня 2018 року, фіскальними чеками від 07 серпня 2018 року. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на користь позивача [PERSON] із відповідача [PERSON] підлягає стягненню завдана з вини останнього внаслідок ДТП майнова шкода в загальному розмірі 8558 грн. 89 коп. (6062 грн. 53 коп. + 2496 грн. 36 коп.). Відповідач [PERSON] заявлені вимоги не спростував, його посилання на те, що страховий поліс №\~АК/8831623 передбачає ліміт відповідальності за шкоду завдану майну в розмірі 100000 грн., зводиться до його власного тлумачення законодавства та висновків суду не спростовує, своїм правом заявити клопотання щодо проведення експертизи не скористався та не надав альтернативного, наданому позивачем, розрахунку розміру майнової шкоди або докази на спростування заявленого позивачем розміру майнової шкоди. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У ч. 4 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови від 31 березня 1995 року №\~4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір завданої неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, тяжкість вимушених змін у його житті, час та витрати необхідні для відновлення попереднього стану транспортного засобу. Виходячи із засад розумності і справедливості, моральну шкоду, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає в розмірі 7000 грн., у межах заявлених вимог. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ПАТ\~СК\~Країна про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню лише частково, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню завдані майнова шкода в розмірі 8558 грн. 89 коп. та моральна шкода в розмірі 7000 грн. В іншій частині заявлених вимог позов задоволенню не підлягає. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial