Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

02.07.2021 до Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ТОВ ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] . Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 262456 від 03.12.2019 в розмірі 18 935 грн. Ухвалою від 15.07.2021 справа передана за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. 20.09.2021 матеріали справи надійшли до суду. 11.11.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд направляв поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання відповідача. 02.02.2022 відповідач отримав ухвалу від 11.11.2021 та копію позовної заяви, що підтверджується поштовим повідомленням. Клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Позов обґрунтовує тим, що 03.12.2018 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 262456, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит 7 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Договір укладено у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши кредит. 15.03.2019 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги за договором № 262456. Отримавши кредитні кошти, відповідач не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18 935 грн. Відзив на позов не надходив. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.12.2018 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 262456, у відповідності до якого остання отримала кредит у розмірі 7 000 грн. та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 02.01.2019. З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 4205 надісланого позичальнику 03.12.2018 о 13-58 год. на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до п. 3.2.6 кредитного договору позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати у заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 15.03.2019 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 26-МЛ. Відповідно до умов договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 262456 від 03.12.2018, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованість позичальника перед ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 262456 від 03.12.2018 становить 18 935 грн., з яких: 7 000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 610 грн. - комісія; 6 825 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 3 500 грн. - заборгованість за пенею та штрафами. ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направляло претензію з вимогою про погашення кредитної заборгованості протягом 7 днів. Претензія залишилась без виконання. Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; Згідно ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За положеннями ст. 12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року № 732/670/19; від 12 січня 2021 року № 524/5556/19. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та відповідачем був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів, що в свою чергу спростовує обставини на які посилається представник відповідача. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, яким також визначено розмір відсотків за користування кредитом, що становить 1 470 грн., які нараховуються за ставкою 0,70 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору). Крім того, визначено розмір комісії 1 610 грн. (п. 1.5.1 договору). Відповідно до п. 2.2.3 договору в разі неповернення позичальником кредиту у встановлений договором термін (п. 1.4) проценти за користування кредитом з наступного дня починають нараховуватись за підвищеною ставкою у розмірі 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом після спливу строку його повернення та нараховуються протягом 45 днів, після чого нарахування процентів може бути припинено товариством в односторонньому порядку. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказано в п. 1.4 цього договору, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню за неправомірне користування кредитом у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми грошових зобов`язань позичальника за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення (п. 4.1 договору). Що стосується стягнення відсотків в розмірі 6 825 грн., які позивач нараховував згідно п. 1.4 договору понад встановлений строк кредитування, суд зазначає наступне. У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 проценти на суму кредиту можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Згідно з Графіком розрахунків (додаток до договору) строк кредитування на суму 7 000 грн. встановлено строком на 30 днів - до 02.01.2019. Відповідно, сума процентів становить 1 470 грн., комісія за надання кредиту 1 160 грн. Таким чином, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача: 7 000 грн. - тіло кредиту; 1 610 грн. - комісія; 3 500 грн. - пеня; проценти - 1 470 грн. Всього 13 580 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1628,02 грн. ( 71,71% від 2270 грн. ).

Outcome: partial