Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з 28.07.2006 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народились дві доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, постійні непорозуміння у вирішенні навіть нескладних сімейних ситуаціях. Така негативна атмосфера в сім`ї також негативно впливає на виховання дітей. Останні два роки сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дітей між ними немає. Враховуючи наведене, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28.07.2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1549. Також позивач зазначила, що не бажає стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 21.06.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 29.06.2022 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає та просив їх задовольнити. Також просив копію рішення направити на його електронну адресу [INFO] Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 28.07.2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб, актовий запис №1549; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб а.с. 12). За час перебування у шлюбі у сторін народились дві доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 13,14). Як вказала позивач, а відповідач визнав, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, постійні непорозуміння у вирішенні навіть нескладних сімейних ситуаціях. Така негативна атмосфера в сім`ї також негативно впливає на виховання дітей. Останні два роки сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дітей між ними немає. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та дітей. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн., які підлягають стягнути з відповідача на користь позивача за клопотанням позивача з відповідача не стягуються. При цьому решту 496,20 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з бюджету, оскільки відповідач визнав позов (квитанція №0.0.2573662081.1 від 13.06.2022 року ПриватБанк, а.с. 1, 17). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved