Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

13.10.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області із Вінницького апеляційного суду за підсудністю надійшла вищевказана позовна заява яку позивачем умотивовано тим, що 15.06.2021 вона придбала через інтернет магазин «Luxury_moda_room» дві сукні на загальну суму 1610 грн., оплата за які нею здійснювалася з картки для виплат [PERSON] , виданої на ім`я позивача, 15.06.2021 о 15 год 54 хв на карту VISA [NUMBER] , виданої на ім`я відповідача [PERSON] у ПАТ АБ «Південний», платіж №Р24А1284226685С8520, що підтверджується копією платіжного доручення за цим же номером від 15.06.2021. Зазначає, що інтернет-магазин підтвердив отримання платежу та намір надіслати покупцеві товар, що підтверджується скріншотом переписки, однак в подальшому товар покупцеві не поставили, а магазин в листуванні з позивачем повідомив, що виконувати умови договору не має наміру. Вказує, що на даний час інтернет-сторінка магазину відповідача заблокована, тому подальше спілкування з [PERSON] не є можливим, а оскільки він вимоги про повернення коштів - ігнорує, за вказаних обставин позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Зазначає, що відповідач [PERSON] не виконав умови договору купівлі-продажу, а тому зобов`язаний повернути позивачу сплачені кошти у сумі 1610 грн. З посиланням на п.9 ст. 8 Закону «Про захист прав споживачів» вказує, що з відповідача підлягає стягненню неустойка за кожен день невиконання зобов`язання в розмірі 0,1 % від загальної вартості виробів, виходячи з наступного розрахунку: 1610 грн ? 0,1% :100 ? 105 (кількість днів), що становить 2722 грн. Крім того вказує, що протиправними діями відповідача їй заподіяно тривалих моральних страждань, що полягають в її душевних переживаннях внаслідок виняткового цинізму зі сторони відповідача, дії якого є шахрайськими, який цинічно обманює покупців, збирає кошти за товар, якого у нього немає в наявності, необхідністю звернення для відновлення порушених прав позивача до державних та судових органів, що потребує значних витрат часу та негативно впливає на стан здоров`я позивача, розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 50000 грн., крім того відшкодуванню також підлягають послуги адвоката у розмірі 10000 грн. Тому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь матеріальні збитки в розмірі 1610 грн., неустойки в розмірі 2722 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. 17.06.2022 у судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Костюк Г.М. повторно не з`явилися; при цьому, попередньо на електрону адресу суду, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій остання зазначила , позовні вимоги підтримує у повному обсязі , просить їх задовольнити, а також стягнути витрати на правничу допомогу ; не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов , дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 15.06.2021 позивач [PERSON] придбала через інтернет магазин дві сукні на загальну суму 1610,00 грн., на підтвердження існування між сторонами договору роздрібної купівлі-продажу, позивач надає витяг з переписки з інтернет-магазином одягу, з якого вбачається, що позивач сплатила кошти за товар, а інтернет магазин отримав вказані кошти та зобов`язався відправити оплачений товар та повідомити позивачу номер товаро-транспортної накладної. З подальшої переписки вбачається, що під час відправлення товару, кур`єром було виявлено недоліки товару у зв`язку чим даний товар не було відправлено, необхідного позивачу розміру сукні в наявності в магазині не було у зв`язку з чим інтернет-магазином було запропоновано позивачу чекати наступної партії товару або повернути кошти за товар, однак не раніше наступної поставки. Позивач на пропозицію інтернет-магазину чекати наступної партії товару відмовилась, та попросила повернути кошти. (а.с.6-10). Також встановлено, що оплата була здійснена шляхом переказу коштів з картки для виплат [PERSON] , виданої на ім`я позивача, 15.06.2021 о 15 год 54 хв на карту VISA [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] у ПАТ АБ «Південний», платіж № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення за цим же номером від 15.06.2021 (а.с.5); належність вищевказаної банківської картки саме [PERSON] , підтверджується копією відповіді АК «Південний» №233-001-38219-2021-БТ від 13.09.2021 (а.с.14). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування тощо. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» укладення договору продавцем (виконавцем) із споживачем на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (статті 1, 13 цього Закону). Положеннями ч.1 ст.655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. При цьому, частинами 3,4 статті 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Так відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. \~ \~ \~ \~Оскільки, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що 24.06.2021 позивач [PERSON] звернулась з претензією до інтернет-магазину щодо повернення коштів за товар, який не був доставлений в строки передбачені умовами договору купівлі-продажу, а тому, аналізуючи зібрані належні, допустимі та достатні докази у справі в їх сукупності , суд вважає, що позовна вимога позивача щодо стягнення коштів за непоставлений товар в розмірі 1 610,00 грн., підлягає задоволенню. Крім того, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення повернення сплаченої суми грошей за товар у зв`язку з розірванням договору, суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, позивач 24.06.2021 звернулася за допомогою соціальної мережі «Instagram» до інтернет-магазину, з вимогою повернути сплачені кошти, проте відповідачем проігнорована дана вимога та по теперішній час сплачені кошти позивачу не повернуті. Відповідно до ч.7 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону. Згідно приписів ч.9 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути неустойку за кожен день невиконання зобов`язання в розмірі 0,1% від загальної вартості виробів, виходячи з наступного розрахунку: 1\~610 грн. х 0,1% : 100 х 105 (кількість днів), що становить 2\~722 грн., проте при вищевказаних розрахунках здійснено арифметичну помилку, оскільки у судовому засіданні встановлено, що розмір неустойки яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає в загальній сумі 1\~658,30 грн., та розраховується судом у розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки повернення грошових коштів, а саме в період з 24.06.2021 (дата звернення з вимогою про повернення коштів) по 04.10.2021 (дата звернення до суду) (1\~610 грн. х 1% :100 х 103 = 1658,30 грн.). Тому позовну вимогу про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2 722 грн., слід задовольнити частково , а саме в розмірі 1658,30 грн., відмовивши в інший частині за необґрунтованістю. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 50\~000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вимогами ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з пунктами 3, 5, 9\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, судом встановлено, що [PERSON] внаслідок невиконання умов договору з вини [PERSON] спричинено втрати немайнового характеру у вигляді моральних страждань, внаслідок чого позивач вимушена була докладати додаткові зусилля для відновлення її порушеного права на отримання товару за який вона сплатила обумовлену сторонами суму коштів. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не було доведено належними, допустимими та достатніми доказами обсяг отриманих нею моральних чи (та) фізичних страждань, який би відповідав заявленому бажаному розміру в 50 000,00 гривень. Тому, враховуючи принципи справедливості, співмірності та розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень, задовольнивши позовну вимогу в цій частині частково, а інший частині відмовивши за необґрунтованістю. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 137 ЦПК України ,витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно до п.3, ч.2 ст. 141 ЦПК України , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката Костюк Г.М.в розмірі 10 000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги в розмірі 10 000 гривень позивачем надано: ордер серії ВН №159063 від 01.10.2021 (а.с.19); копію договору про надання правової допомоги №016 від 20.07.2021 (а.с.16-18); квитанцію до прибуткового касового ордеру №016 від 20.07.2021, відповідно до якого, позивачем сплачено гонорар адвокату в розмірі 10 000 гривень (а.с.15). Оскільки судом\~позов позивача\~задоволений частково\~на загальну\~суму 4 268,20 грн., тому заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає частковому задоволенню, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 758,60 грн. ( 10 000 грн. 4 268,20 грн. / 54 332 грн.), а в інший частині слід відмовити. Окрім того, при зверненні до суду з зазначеним позовом, позивач [PERSON] , відповідно до приписів Закону України «Про захист прав споживачів», була звільнена від сплати судового збору. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 178,33 грн. (2 270 грн 4 268,30 грн./54 332 грн. = 178,33 грн.), а в решту судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial