Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2021 року звернувся до суду із заявою, за участю заінтересованих осіб: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., Вінницької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та просила встановити факт, що [PERSON] з 2013 року проживав однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] до дня її смерті, яка настала [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із квартири [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не залишила. У встановлений строк заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., на підставі чого була заведена спадкова справа № 02/2021 на майно померлої [PERSON] , а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Постановою № 66/02-31 від 05.10.2021 року, виданою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства не менш ніж п`яти років до дня відкриття спадщини у зв`язку із чим неможливо встановити наявність підстав для спадкування. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. В судовому засіданні заявник пояснив, що спільного бюджету між ним та померлою [PERSON] не було, він за свої кошти купував їй продукти, здійснив її поховання. Представник Вінницької міської ради в ході судового розгляду заперечила проти задоволення заяви, в судових дебатах при вирішенні заяви поклалась на думку суду. Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мати заявника робила капельниці [PERSON] , в подальшому підключила сина, щоб він допомогав. Заявник робив ремонт, сарай, ходив на базар, все було на ньому періодично ночував у Трукшиної, в якої нікого не було, мав там окрему кімнату. Жили як одна сім'я, разом проводили дні народження, свтяа. [PERSON] взяв організацію похорон на себе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що безпосередньо у [PERSON] не була, [PERSON] з 2013 року допомагав [PERSON] , мав там окрему кімнату, де були його особисті речі. Допомагав, купляв продукти, оскільки [PERSON] хворіла та не могла ходити, а родичів не мала. [PERSON] похоронив покійну. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була заявнику як друга мама. В неї інших родичів не було, всі обов'язки були на [PERSON] , який також поніс витрати на поховання. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] , у віці 82 роки, померла [PERSON] , відповідний актовий запис № 2610, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 07.09.2020 року. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] та з 24.09.2020 року була знята з реєстрації за даною адресою у зв`язку із смертю особи 05.09.2020 року, що підтверджується копією довідки про зняття з реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 45295 від 24.09.2020 року. Згідно довідки Департаменту житлового господарства МКП «УК «Київська» від 24.09.2020 року № 231 заявник [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] проживав постійно разом на день смерті [INFO] зі своєю сусідкою [PERSON] та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту № 181К від 24.09.2020 року складеного комісією в складі: майстра МКП УК «Київська» [PERSON], майстра МКП УК «Київська» [PERSON], склали дійсний акт про те, що виходом на місце даного числа за адресою [ADDRESS] було встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , зі слів сусідів, [PERSON] дійсно доглядав сусідку [PERSON] на день смерті. Також [PERSON] виконав поховання померлої [PERSON] за свій рахунок, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] та квитанцією до прибуткового касового ордера № 129 від 05.09.2020 року. З акту опитування сусідів [PERSON] вбачається, що з 2013 року останній проживав без реєстрації разом із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] по день її смерті [INFO] . [PERSON] та [PERSON] спільно купували продукти харчування, майно для спільного користування, спільно брали участь в утриманні житла, його ремонті та поліпшенні, вели спільний побут та господарство, разом відзначали свята, надавали одне одному взаємну допомогу, мали усні домовленості про порядок користування житловим приміщенням. [PERSON] здійснив поховання [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. відмовлено [PERSON] у видачі йому як спадкоємцю четвертої черги за законом на підставі ст. 1264 ЦК України свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на квартиру [ADDRESS] , так як відсутні документи, що підтверджують юридично значущий факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства протягом не менш, ніж п`яти років до дня відкриття спадщини, у зв`язку із чим неможливо встановити наявність підстав для спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ст. 2 Сімейного кодексу України, цей Кодекс регулює: сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку, утримання; сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком; сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. З наведеного переліку можна дійти висновку, що СК України регулює особливий вид особистих немайнових та майнових відносин, які є сімейними, причому між чітко визначеними суб`єктами. Відтак, сімейними відносинами є ті особисті немайнові та майнові відносини, що складаються між членами сім`ї, визначеними у ст. 2 СК України. Суб`єктами сімейних правовідносин можуть бути лише фізичні особи, які перебувають у шлюбі, кровному спорідненні чи відносинах усиновлення. Сімейний кодекс установлює наступний перелік суб`єктів сімейних правовідносин: а) подружжя; б) батьки, діти, усиновлювачі, усиновлені; в) баба, дід, прабаба, прадід, онуки, правнуки; г) рідні брати; рідні сестри; мачуха, вітчим, падчерка, пасинок. При цьому усі інші родичі (двоюрідні брати та сестри, тітки, дядьки, племінники, племінниці та ін.) не є учасниками сімейних правовідносин за винятками, встановленими законами. Статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження факту проживання з померлою заявником до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення надано довідку Департаменту житлового господарства МКП «УК «Київська» від 24.09.2020 року № 231, акт № 181К від 24.09.2020 року, акт опитування сусідів [PERSON] . Однак, з поданих заявником доказів не вбачається підстав, за яких можна стверджувати, що заявник з померлою проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним бюджетом, побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати по утриманню житла, покупок речей домашнього вжитку, тощо. Обставини щодо надання допомоги та піклування заявником про [PERSON] та організацію і проведення поховання останнього не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї. Заявник в судовому засіданні сам підтвердив про відсутність спільного бюджету. Показання свідків містять посилання на періодичне проживання заявника у квартирі [PERSON] та здійснення заявником догляду за останньою, але, на думку суду, періодичне проживаннія та здійснення догляду за [PERSON] , яка була похилого віку та хворіла, не є тотожними поняттями із сімейними стосунками. Таким чином, ні сама заява про встановлення факту проживання однією сім`єю не містить обставин, що вказували б на підставу виникнення сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , ні у ході судового розгляду на підставі належних та допустимих доказів заявником не було доведено обґрунтованість своєї заяви, тому суд дійшов висновку про відмову у встановленні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed