Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

21 вересня 2021 року адвокатом Заріцьким С.М. до Вишгородського районного суду Київської області, в інтересах заявника [PERSON] , подано заяву про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, а саме факт проживання [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування поданої заяви, зазначає, що [PERSON] на початку 2012 року на запрошення переїхала зі своїми речами проживати до [PERSON] , яка мешкала в будинку [ADDRESS] та проживала одна і не заперечувала проти проживання у її будинку [PERSON] . Таким чином, заявниця стала проживати в одному будинку разом з [PERSON] , надавала останній матеріальну і фізичну допомогу, у них був загальний бюджет, разом вирішували питання розподілу коштів, вели спільне присадибне господарство, разом обробляли земельну ділянку, на якій розташований будинок, засаджували город, доглядали його та разом збирали врожай. Крім цього, за спільні кошти сплачували всі комунальні послуги. Заявниця забезпечувала їх продуктами харчування, купувала для [PERSON] необхідний сезонний одяг та ліки, оскільки [PERSON] була людиною похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. [INFO] [PERSON] померла. За час спільного проживання заявницею та померлою [PERSON] за власні заощадження були придбані холодильник, телевізор та пральна машина. Близьких родичів у [PERSON] не було, її поховання здійснювала заявниця за кошти, які були зібрані разом з померлою за час спільного проживання. Зазначає, що померла [PERSON] за довіреністю доручала [PERSON] отримувати за неї у поштовому відділені с. Козаровичі належну їй пенсію та інші доплати, для чого [PERSON] мала право подавати від її імені заяви, подавати та отримувати необхідні довідки, документи та грошові кошти, розписуватись за неї, а також виконувати інші дії, що пов`язані із довіреністю. Після смерті [PERSON] у заявниці залишилися оригінали документів на домоволодіння, а саме: будинкова книга та технічний паспорт на житловий будинок. Також, за адресою проживання та реєстрації померлої [PERSON] , була зареєстрована [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва [PERSON] отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вона не являється родичем померлої [PERSON] заявник зазначає, що встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю необхідно для звернення до нотаріуса щодо отримання спадщини після смерті [PERSON] на підставі статті 1264 ЦК України, оскільки інших спадкоємців, які б мали право на отримання спадщини немає. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року відкрито провадження та призначено до судового розгляду по суті на 16 листопада 2021 року. На підставі статті 84 ЦПК України, вказаною ухвалою суду витребувано у Вишгородської районної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 7 жовтня 2021 року до Вишгородського районного суду надійшло клопотання Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про розгляд справи без участі зацікавленої особи, проти задоволення позову не заперечують. 25 жовтня 2021 року до суду від Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області надійшов лист-повідомлення, у якому зазначено, що згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22 жовтня 2021 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , не заводилась. У судове засідання, призначене на 16 листопада 2021 року з`явився представник заявника. Заяву підтримав з підстав викладених у ній. Також, у судовому засіданні за клопотанням представника заявника були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що переїхала проживати на [ADDRESS] у 2003 році. [PERSON] проживала одна, потім до неї переїхала [PERSON] , яка її доглядала, ходила до крамниці, отримувала за неї пенсію. Вони спільно вели господарство, підтримували будинок, прибирали. З [PERSON] іноді спілкувалися, вона постійно проживала із [PERSON] та була як доглядальниця. Також, [PERSON] працювала поваром у школі в с. Козаровичі. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] почала проживати у [PERSON] приблизно у 2011-2012 роках, до того [PERSON] проживала одна, родичів у неї не було, допомогу надавала заявниця. Вони жили разом, вели господарство. [PERSON] займалась городом, ходила до крамниці та на базар. Він був у будинку [PERSON] декілька разів, там був телевізор та пральна машина, яку вони придбали вже разом. Також, доглядала будинок та підтримувала у ньому порядок [PERSON] . Поховання здійснювала заявниця із свої коштів та із спільних коштів заявниці та [PERSON] . За клопотання представника заявника для надання йому можливості подати суду додаткові докази, у судовому засіданні було оголошено перерву до 13:45 14 грудня 2021 року. 6 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи, призначеного на 14 грудня 2021 року, у зв`язку з його перебуванням за межами України. У зв`язку із неявкою заявника та/або її представника у судовому засіданні, призначене на 14 грудня 2021 року, продовжено перерву до 12:00 17 лютого 2022 року. 17 лютого 2022 року до суду надійшло клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи, у зв`язку з небезпекою вірусного захворювання COVID-19, оскільки він перебуває на самоізоляції та не може брати участь у судовому засіданні. У зв`язку із неявкою заявника та/або її представника у судове засідання, призначеному на 17 лютого 2022 року, продовжено перерву до 11:30 18 березня 2022 року. Судове засідання, призначене на 18 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням Наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу». Відповідно до наказу виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання визначено 11:30 30 травня 2022 року, про що повідомлено заявника та її представника. 30 травня 2022 року до канцелярії суду заявником подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із неявкою її представника з поважних причин, оскільки самостійно інтереси не може представляти. У зв`язку із зазначеним у судовому засіданні продовжено перерву до 12:00 5 липня 2022 року. У призначене судове засідання з`явилися заявник та її представник. Представником надано суду для доручення до матеріалів справи додаткові докази, які він через воєнний стан не мав можливості подати раніше. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву з викладених у ній підстав, додатково зазначивши, що з [PERSON] , яка померла [INFO] , вона проживала з 2009 року. Вказує, що проживала із [PERSON] однією сім`ю до її смерті, разом займалися господарством, вели спільний бюджет, витрати несли порівну, та саме вона займалася похованням [PERSON] , оскільки інших родичів у померлої немає. Представник заявника, посилаючись на довідку видану старостою села Козаровичі Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 29 червня 2022 року, Акт про встановлення місця проживання особи, а також відповідь селищного голови Димерської селищної ради від 5 липня 2022 року на його адвокатський запит, які ним подано перед та у судовому засіданні, просить суд встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заслухавши у судовому засіданні заявника та її представника, враховуючи показання допитаних судом свідків, дослідивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для її вирішення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] в с. Козаровичі Вишгородського району Київської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 9 листопада 2018 року. Згідно довідки Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 13 липня 2021 року №146, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] у даному житловому будинку була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Місце реєстрації [PERSON] за вказаною адресою з 19 вересня 2018 року підтверджується копією паспорта її особи. Відповідно до показань свідків, допитаних у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] проживали вдвох з 2011-2012 року, купувала продукти, готувала їсти, прибирала в будинку, підтримувала будинок в належному стані, отримувала за неї пенсію. Після її смерті понесла всі витрати по її похованню. Довіреностями від 21 березня та 20 вересня 2018 року [PERSON] уповноважувала [PERSON] на вчинення від її імені дій, зокрема надала право подавати від її імені заяви, подавати та отримувати необхідні довідки, документи та грошові кошти, розписуватися за довірительку, а також виконувати усі необхідні дії, що пов`язані з цими довіреностями. Згідно довідки виданої старостою села Козаровичі Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області 29 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала з 2009 по 2018 рік з гр.. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 19 вересня 2018 року по даний час, гр. [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою. Зазначене у довідці, також підтверджується Актом, складеним 29 червня 2022 року старостою села Козаровичі Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про встановлення місця проживання особи, а також відповіддю селищного голови Димерської селищної ради від 5 липня 2022 року, наданої на адвокатський запит представника заявника. Згідно технічного паспорта, будинкової книги домоволодіння по [ADDRESS] , власником будинку була [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Згідно з копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та виданні на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66952851 від 22 жовтня 2021 року, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі щодо [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня. Отже, спадкова права після смерті [PERSON] не заводилась, що свідчить про відсутність спадкоємців після її смерті. Листом від 28 липня 2021 року № 1008/01-16 Вишгородська районна державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки з її заяви вона не є родичем померлої [PERSON] , заповіту на її ім`я не складено, а тому основи для прийняття спадщини у її випадку відсутні. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Відповідно до положень частин один та шість статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до положень статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до статей 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частиною першою статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Факти, що мають юридичне значення і встановлюються судом перелічені у частині першій статті 315 ЦПК України, проте такий перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). За змістом частини другої 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину. Беручи до уваги, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування у інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки вона законна та обґрунтована. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що стороною заявника підтверджено в судовому засіданні тривале спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , тривалого ведення ними спільного господарства, наявність у даних осіб спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах їх сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, які проживали однією сім`єю не менше п`яти років поспіль на час смерті останнього, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved