Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У червні 2020р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] ( [PERSON] ) про перерозподіл часток у праві власності на квартиру, припинення права власності на незначну частку у спільній частковій власності та визнання права власності. Свої позовні вимоги з урахуванням уточнень, позивачка обґрунтовувала тим, що вона разом з відповідачкою є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивачка володіє 2/3 частинами квартири на підставі договору довічного утримання від 29 вересня 2015р., укладеного з [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. та зареєстрованим у реєстрі за № 739. Власником іншої 1/3 частини квартири є відповідачка. Відповідачка у спірній квартирі не проживає та не зареєстрована, житлово - комунальні послуги за всю квартиру позивачка сплачує самостійно. Оскільки спірна квартира знаходилась в аварійному, антисанітарному стані та терміново потребувала ремонту, в 2020р. позивачкою за власний рахунок було зроблено оздоблювальний ремонт у квартирі. Так як вартість невід`ємних поліпшень квартири становить 337000,0 грн., позивачка вважає, що її частка у спірній квартирі збільшилась на 28%, а тому просить визнати за нею право власності на 28/100 частин цієї квартири та визнати за відповідачкою право власності на 5/100 частин цієї квартири. Оскільки частка відповідача у спірній квартирі становить лише 5/100 частин та є незначною, позивачка просила суд припинити право власності відповідачки на ці 5/100 частки квартири та стягнути з неї на користь відповідачки вартість 5/100 часток спірної квартири. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 14 червня 2022р. відповідачкою було подано заяву про визнання позову, в якій зазначено, що вона не проживає в Україні з 1996р., не утримує свою частку у квартирі та має інше житло в США, а тому визнання позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, а тому не заперечує проти задоволення позовної заяви в повному обсязі. До судового засідання представником позивачки було подано на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона підтримує в повному обсязі. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це вставнолено судом, що позивачка є власником 2/3 частинами квартири [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання від 29 вересня 2015р., з [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анцифєровою А.М. та зареєстрованим у реєстрі за № 739. Також при укладенні договору довічного утримання було накладено заборону відчуження частки квартири, яку зареєстровано в реєстрі за № 740. 20 листопада 2019р. [PERSON] . Як вбачається з Інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2020 № 1263 від 16 січня 2020р. власником іншої 1/3 частини спірної квартири є [PERSON] . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 1998р. № 2-2529 було вирішено удочерити [PERSON] , [INFO] , громадянку України, громадянами США подружжям [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають в [ADDRESS] , та внести зміни в актовий запис про народження № 936 від 18 квітня 1986р., видане Приморським відділом РАГС м. Одеси та в графі «Прізвище» вказати замість « [PERSON] » - « [INFO] », в графі « Ім`я » замість « [PERSON] » вказати « [INFO] », по батькові не зазначати. Судом встанволено, і це визнала відповідачка, що в спірній квартирі вона не проживає та не зареєстрована. Оплату житлово - комунальних послуг та витрат з утримання будинку та прибудинкової території щодо спірної квартири сплачує виключно позивачка. Листом від 24 лютого 2020р. відповідачку було повідомлено про намір виконати ремонті роботи в спірній квартирі, надіслано їх перелік та запропоновано відповідачці розділити витрати на ремонт відповідно до частки кожного співвласника. Як вбачається з договору на виконання ремонтно-монтажних, оздоблювальних робіт № 05 від 28 березня 2020р. та актів виконаних робіт, позивачкою здійснено ремонт у квартирі [ADDRESS] , загальна вартість якого становить 554860,78 грн. Згідно висновку № 20/10/20 від 20 жовтня 2020р., що складений судовим експертом [PERSON] за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість спірної квартири до здійснених поліпшень становить 848000,0 грн. Після проведення капітального ремонту ринкова вартість квартири збільшилась і становить 1185000,0 грн. Вартість невід`ємних поліпшень, проведених у квартирі становить 337000,0 грн. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, висловлених в постанові по справі № 6-1447цс17 від 08 листопада 2017р., збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення. Частка позивачки у спірній квартирі складає 2/3, тобто 67/100, частка відповідачки у спірній квартирі складає 1/3, тобто 33/100. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок проведених ремонтних робіт виключно за рахунок коштів позивачки, її частка у спірній квартирі збільшилась на 28% та становить відповідно 28/100 (337 000,00 грн. Х 100 / 1 185 000, 00 грн. = 28 % або 28/100) у той час як частка відповідачки у спірній квартирі після здійснення ремонту зменшилась до 5/100 (33/100 - 28/100 = 5/100). На підставі зазначеного суд вважає правильним змінити розмір часток у праві власності на спірну квартиру шляхом визнання за позивачкою права власності на 28/100 частин спірної квартири та за відповідачкою на 5/100 частин спірної квартири. У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно технічного паспорту квартира є двокімнатною: житлова площа - 29,4 кв.м. квартира знаходиться на 5-му поверсі 5-ти поверхового будинку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991р. (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно технічного паспорту на спірну квартиру кожній із сторін не може бути виділено відокремлену частину квартири з самостійним виходом, а виділ частки квартири відповідача не може мати місце, оскільки відсутня технічна можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже спірна квартира є неподільною. Вказане також підтверджується висновком № 26/10/20 від 26 жовтня 2020р., що складений судовим експертом [PERSON] за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, яким встановлено, що відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва виділити в натурі 5/100 частин квартири [ADDRESS] не вбачається можливим. У зв`язку з тим, що відповідачка не проживає у спірній квартирі та не сплачує коштів на її утримання, а також те, що нею визнано позовні вимоги та зазначено, що вона не проживає в Україні з 1996р., має інше житло, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що визнання позову закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, а тому є підстави для задоволення позову. Відповідно до роз`яснень наведених Пленумом Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. У відповідності до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно Висновку № 26/10/20 від 26 жовтня 2020р., ринкова вартість спірної квартири складає 1185000,00 грн., а вартість 5/100 частин квартири складає 59 250,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦУ України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 29 вересня 2021 року позивачем здійснено попереднє внесення вартості 5/100 часток квартири у розмірі 59 250, 00 грн. на депозитний рахунок суду, що підтверджується відповідною квитанцією. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню 50 судового збору - 1681,6 грн.

Outcome: approved