Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши наступне. Позивач у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 5 862,62 гривень, на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 203411 від 01.07.2016 року у нежиле приміщення № 198, розташоване за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, за відповідачем утворилася заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку, а також просив стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 10.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи заперечень не надійшло. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачу у справі [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення № 198 цокольного поверху літ. А-5, загальною площею 43,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лучко Н.Г., № 236, що підтверджується, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 8-11). 01.07.2016 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 203411 у нежиле приміщення приміщення № 198 цокольного поверху літ. А-5, загальною площею 43,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-23). Згідно з пунктом 1.1 Договору, теплопостачальна організація зобов`язалася відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору. Згідно з додатком №1 до Договору „Теплопостачальна організація" відпускає Споживачу теплову енергію в гарячій воді в обсягах Q рік = 6,67 Гкал з додержанням визначених договором умов. Згідно з Додатком № 4 до Договору, сторони погодили тариф на теплову енергію за одиницю виміру Гкал - 1 206,48 гривень (з ПДВ). Згідно з п.5.1 Договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом. Згідно з п.6.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п.п. 6.3, 6.4 Договору, підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. На підставі укладеного договору позивач у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 5 862,62 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Заборгованість Відповідача перед Теплопостачальною організацією по оплаті за відпущену теплову енергію становить 5 862,62 гривень, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с. 29), та на час розгляду справи залишається не погашеною, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків (а.с. 28). Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Статтею 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" визначено зокрема, що: житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості по отриманим послугам, які було надано позивачем у вищезазначене нежитлове приміщення, відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 5 862,62 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 гривень, які підтверджені платіжним дорученням № 18630 від 11.11.2021 року (а.с. 1).

Outcome: approved