Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид Сергій Миколайович, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказала, що 26.11.2021 року їй стало відомо про наявність постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида С.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.10.2021 року, яку було винесено в рамках виконавчого провадження № 67044629, від 05.10.2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису № 171055, від 15.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» заборгованості у розмірі 8010,00 грн.. Як вказала позивач, будь яких правочинів з відповідачем вона не укладала, виконавчий напис було вчинено з рядом порушень: вказаний договір не був нотаріально посвідченим; розмір заборгованості визначений у оспорюваному виконавчому написі не відповідає дійсності та не є безспірним. Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за № 171055, від 15.06.2021 року. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява її представника про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а. с. 43). Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином (а. с. 33, 37). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позовну заяву від сторони відповідача до суду не надходило. Треті особи у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15.06.2021 року за заявою ТОВ «Фінансова компанія ДЕБТ КОЛЛЕКШН» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинений виконавчий напис № 171055 (а. с. 42). Вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 3088611105/251682, від 26.02.2020 року, якии? укладении? між первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] , право вимоги, за яким перейшло до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», яке в свою чергу, уклало Договір № 1-03/06/2021 року про відступлення прав вимоги від 03.06.2021 року, згідно якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги до [PERSON] . Період стягнення заборгованості зазначений з 26.02.2020року по 09.06.2021 року. За змістом виконавчого напису, загальна сума заборгованості за кредитним договором, разом з витратами, які пов`язані зі вчиненням виконавчого напису, становить 8010 грн. (а. с. 42). На підставі зазначеного виконавчого напису, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. із заявою про примусове виконання (а. с. 41). Постановою приватного виконавця, від 05.10.2021 року, було відкрито виконавче провадження № 67044629 (а. с. 8) з примусового виконання виконавчого напису та звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5, від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, на підставі виконавчих написів. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові, від 15 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду, від 21 лютого 2018 року по справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України, від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662, від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22.02.2017 року, у справі № 826/20084/14, та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172, від 29.06.1999 року, у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ», правонаступником якого є ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був нотаріально посвідченим, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було надіслано [PERSON] вимогу із зазначенням розміру заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. У відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 25398907, від 02.12.2021 року, а також за заяву про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., що підтверджується квитанцією № 25399977, від 22.12.2021 року, тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved