Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 14 серпня 2021 року з відповідачем зареєструвала шлюб у Перечинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Однак, подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів та сварки, які часто виникали з цього приводу. Оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені з лютого 2022 року, спільне господарство не ведуть, а збереження сім`ї та поновлення їх відносин, як подружжя, у майбутньому вже неможливі, тому просить їх шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Калмикова С.С. не з`явилися, однак остання подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі та не надавати час на примирення у зв`язку з неможливістю повернути теплі почуття між сторонами та зберегти їх сім`ю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, строк для примирення не надавати, так як дане питання ним давно обдумане; позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 серпня 2021 року у Перечинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 84 (а. с. 10). Від даного шлюбу у них дітей немає. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів та сварки, які часто виникали з цього приводу. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнав, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, відповідно до квитанції № 1 від 29 квітня 2022 року позивачем сплачено 992,40 грн судового збору (а. с. 9). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 496,20 грн (992,40 грн х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на її користь з [PERSON] , що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved