Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовом, у якому просить: - визнати неправомірним та скасувати п.3.3 протоколу №4 від 30.03.2021 року засідання житлової комісії Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова щодо зняття з квартирного обліку прапорщика запасу [PERSON] та членів його сім`ї та виключення з Книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень житловій комісії Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова; - зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова поновити на квартирному обліку прапорщика запасу [PERSON] та членів його сім`ї з 02.04.2003 року. Свої вимоги мотивує тим, що позивач проходив військову службу у навчально спортивній базі літніх видів спорту в м. Львові та перебував на квартирному обліку в житловій комісії квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова. На квартирний облік зарахований 02.04. 2003 року згідно протоколу № 76 засідання житлової комісії штабу і управління Західного оперативного командування. Вислуга на військовій службі більше 25 років. Постійним або службовим житлом за час служби не забезпечувався. 17.10.2018 року звільнений з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 ( у зв`язку з закінченням контракту) статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» та 31.10.2018 року виключений зі списків частини. 30.03.2021 року протоколом № 4 засідання житлової комісії Квартирно- експлуатаційного відділу м. Львова вирішено зняти з квартирного обліку прапорщика запасу [PERSON] та членів його сім`ї та виключити з Книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень в житловій комісії Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова. Причиною зняття з квартирного обліку вказано: звільнення з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 ( у зв`язку із закінченням контракту) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу» в 2018 році. Як зазначає позивач, виносячи оскаржуване рішення, житлова комісія Квартирно експлуатаційного відділу м. Львова керувалася тим, що законодавцем відповідно до положень п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено підстави за наявності яких звільнені військовослужбовці мають право залишатися на квартирному обліку, натомість звільнені в запас у зв`язку із закінчення контракту до цього переліку не входять, оскільки в 2018 році позивач був звільнений в запас у зв`язку із закінченням контракту, то повинен бути знятий з квартирного обліку за місцем служби. Вважає такі дії житлової комісії неправомірними та такими, що порушують його права, а тому вимушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 30.05.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до змін до ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які набули чинності 23.04.2021 року, при винесені рішення КЕВ м.Львова покладається на розсуд суду. Ухвалою судді від 01.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, скерував відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у навчально спортивній базі літніх видів спорту в м. Львові та перебував на квартирному обліку в житловій комісії Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова. На квартирний облік зарахований 02.04.2003 року згідно протоколу № 76 засідання житлової комісії штабу і управління Західного оперативного командування (а.с.6). Вислуга на військовій службі більше 25 років. Постійним або службовим житлом за час служби не забезпечувався. Наказом начальника Навчально-спортивної бази літніх видів спорту від 17.10.2018 року №18-РС прапорщика [PERSON] звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду (а.с.7). Відповідно до наказу начальника Навчально-спортивної бази літніх видів спорту від 31.10.2018 року №222 прапорщика [PERSON] виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.8). Позивач, проходячи службу в Збройних Силах України, перебував на квартирному обліку разом із членами сім`ї, як такі, що потребують покращення житлових умов відповідно до витягу з протоколу №7 засідання житлової комісії КЕВ м.Львова від 05.09.2018 року поставлено на чергу з 02.04.2003 року. Однак, з 30.03.2021 р. житловою комісією КЕВ м. Львова відповідно до витягу з протоколу № 4 від 30.03.2021 року [PERSON] та членів його сім`ї знято з квартирного обліку в житловій комісії КЕВ м. Львова, виключено із книги обліку осіб які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень в житловій комісії КЕВ м. Львова. Таке рішення було прийняте у зв`язку із звільненням позивача із військової служби. Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії «, відповідно до якої, засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути ефективним, як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Втрата житла чи права на житло є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «Мак Кенн проти Сполученого Королівства « від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від від 02 грудня 2010 року). За положеннями статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із статтями 34, 37 ЖК Української PCP, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Статтею 43 ЖК Української PCP встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до п.1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української PCP та іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Пунктом 9 даної статті передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На виконання приписів статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок). Даний Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі військовослужбовці) та членів їх сімей (п.1 Порядку). Згідно з пунктом 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 24 Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: - поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; - засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; - подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; - в інших випадках, передбачених законодавством . Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №487/5835/17, від 01.04.2020 року у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 року у справі №683/2197/18, від 19.05.2020 року у справі №683/2198/18. Суд встановив, що позивач [PERSON] , як військовослужбовець, має вислугу понад 20 років, з 02.04.2003 року перебував на квартирному обліку військовослужбовців, не реалізував своє житлове право передбачене ч.1 ст.12 Закону №2011-XII не із своєї вини, звільнений в запас за закінченням строку дії контракту. За таких обставин, суд вважає, що рішення житлової комісії КЕВ м. Львова за №4 від 30.03.2021 р. про зняття [PERSON] з квартирного обліку, виключення зі списку осіб, які мають право на першочергове одержання житлових приміщень, як учасники бойових дій суперечить положенням ст.47 Конституції України,ст. 12 Закону №2011-XII та п.З Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, а отже є незаконним та підлягає скасуванню. [PERSON] та членів його сім`ї належить поновити на квартирному обліку з часу його зарахування на такий облік. Оскільки позивач був прийнятий в загальну чергу 02.04.2003 р. положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої МО України 31.07.2018 р., на що мається покликання у оскаржуваному рішенні КЕВ, не можуть бути застосовані до позивача, оскільки не діяли на час постановлення на облік. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не подано доказів, які б спростували твердження позивача про визнання незаконним рішення КЕВ та права позивача включити на відновлення на квартирному обліку разом із членами сім`ї. Відтак, такі вимоги позивача суд вважає підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того 23.04.2021 року набули чинності зміни до ст.12 Закону України « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей згідно яких військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування, та соціальної підтримки і відповідних квартирно- експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла".

Outcome: approved