Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що за період окремого проживання відповідач допоміг в утримуванні дітей два рази. Вона власного будинку не має та проживає у будинку бабусі, працює в Біловарському ЗДО та отримує заробітну плату в розмірі 2800 гривень. Він працює за кордоном та приховує свої доходи. Інших осіб на утриманні не має. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у зв`язку з сімейними обставинами. Позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Біловарського старостинського округу та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що на утриманні позивачки перебувають двоє синів та донька. [PERSON] з дітьми проживає у будинку своєї бабусі, де наявні необхідні комунікації: електричний струм, природний газопровід з 2005 року, водопровід та каналізація, утримує худобу та птицю, власної земельної ділянки не має. Згідно до вимог ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує неповнолітню дитину, відсутність у неї будь-якого нерухомого чи цінного рухомого майна. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" убачається, що з 01 січня 2022 року для дітей віком до 6-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2100 гривень, а для дітей віком від 6-ти до 18-ти років - 2618 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на січень 2022 року становила грн, а по Закарпатській області - 12115 гривень. Жодних заперечень на позов, а також відомостей про непрацездатність чи наявність у нього на утриманні непрацездатних осіб відповідач суду не надав. Тому суд вважає що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі і за кордоном, на обліку у центрі зайнятості не стоїть, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх дітей аліменти в розмірі 1700 гривень на кожну дитину у місяць. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved