Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за майнову шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 33299,03 грн., компенсацію вартості оцінки матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу у розмірі 2000,00 грн., пеню у розмірі 514,49 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.01.2019 в м. Маріуполі сталася ДТП за участі автомобіля марки «Кіа», держномер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Тойота», держномер [NUMBER] , власником якого є позивач. Дана ДТП відбулася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.02.2019. Відповідно до звіту №184 від 17.09.2019 сума матеріальних збитків завданих позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу складає 33299,03 грн., у свою чергу позивачем сплачено кошти за складання вказаного звіту в сумі 2000,00 грн. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», позивач звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповіді не отримав. Враховуючи, що ПрАТ «Київський страховий дім» за цією подією не виплачено страхове відшкодування постраждалому, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 07.07.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки марки «Тойота», держномер [NUMBER] . 07.01.2019 о 20 год. 20 хв., Донецька обл., м. Маріуполь, Приморський район, пр.. Нахімова, між буд. 116 А та 124 водій [PERSON] , керуючи ТЗ KIA SOUL н.з. [NUMBER] на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній полосі для руху у кожному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу під час зустрічного роз`їзду та скоїв зіткнення з ТЗ Toyota Corola н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . При ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження їх власникам завдано матеріальні збитки. 07.01.2019 о 20 год. 20 хв., Донецька обл., м. Маріуполь, Приморський район, пр.. Нахімова, між буд. 116 А та 124 водій [PERSON] , керуючи ТЗ KIA SOUL н.з. [NUMBER] став учасником ДТП, місце події залишив. Своїми діями порушив п. 11.3, 13.3, 2.10 А Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] підтверджується постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.02.2019. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. В результаті дорожно-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», згідно полісу № АМ3669393, діючого на момент ДТП. 09.01.2019 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до звіту №184 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 17.09.2019, виготовленого ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» на замовлення [PERSON] , матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Тойота», держномер [NUMBER] , внаслідок ДТП 07.01.2019 становить 33299,03 грн. Згідно договору №102 про надання послуг на проведення автотоварознавчої оцінки пошкодженого колісного транспортного засобу від 30.08.2019 та квитанції №0.1453351046.1 від 02.09.2019 [PERSON] сплачено кошти за надання послуг щодо складання звіту №184 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 17.09.2019 в сумі 2000,00 грн. 09.10.2019 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. 13.08.2018 на електронній сторінці (веб-сайті) відповідача www.ksd.net.ua було розміщено оголошення про припинення ПрАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку за рішенням від 10.08.2018 органу відповідача, уповноваженого на це установчими документами. Також в оголошенні вказано: строк та порядок заявлення кредиторами своїх вимог - 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про прийняте позачерговими Загальними зборами акціонерів Товариства рішення щодо ліквідації Приватного акціонерного товариства «Київськи страховий дім», шляхом подання письмових вимог за адресою ПрАТ «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41) особисто або особами поштового зв`язку. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які в свідчили про виконання ПрАТ «Київський страховий дім» зобов`язань за договором страхування. Анулювання ліцензії та перебування у стадії ліквідації не звільняє Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» від зобов`язань за попередньо укладеними договорами, зокрема обов`язку виконати власні зобов`язання передбачені полісом № АМ3669393. З урахуванням вищенаведеного, з ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 33299,03 грн. та компенсація вартості оцінки матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу у розмірі 2000,00 грн. Щодо вимоги позову про стягнення пені, судом встановлено наступне. Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик на протязі 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). У пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, до прострочення страховика застосовується частина друга статті 625 ЦК України. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 742/637/19 від 07.10.2020. Відповідач мав виплатити позивачу суму страхового відшкодування у строк до 16.01.2020 включно, тобто протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування - 18.10.2019, однак відповідач у встановлені строки суму страхового відшкодування не виплатив. Враховуючи неналежне виконання страховиком умов договору, суд вважає, що є підстави для стягнення пені в розмірі 514,49 грн. відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідачем належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved