Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 15 липня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новояворівського міського управління юстиції, актовий запис №138789. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Зазначає, що вже тривалий час вони проживають окремо, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. З огляду на зазначене просить розірвати шлюб. Також просить суд визначити місце проживання їх спільних дітей разом з матір`ю. Ухвалою суду від 08.06.2022 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву у якій просить справу слухати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 15 липня 2010 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №82, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2010. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на сімейні відносини, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до вимог\~ст.161 Сімейного кодексу України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди\~щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися\~органом опіки та піклування або судом. Оскільки діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , визначення місця їх проживання не є предметом даного спору і є окремою процедурою, яка проводиться за обов`язковою участю відповідних установ, а тому при наявності спірного питання щодо визначення місця проживання дитини судом роз`ясняється, що сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Судові витрати, згідно\~з ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial