Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

01 грудня 2020 року до суду надійшла вказана заява. В заяві заявник просить: встановити факт що має юридичне значення, а саме: [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] у період з травня 2003 року по день його смерті; встановити факт, що має юридичне значення, а саме: [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON] . Спадкоємцями першої черги була мати заявника [PERSON] та заявник. Інших спадкоємців першої черги не було. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. [INFO] померла мати заявника та заявник залишився єдиним спадкоємцем своїх батьків. Заявник, як він зазначає, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 13.11.2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та немає підтвердження фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Як зазначає заявник, доказів одного місця реєстрації проживання разом зі спадкодавцем він надати не може, адже він зі спадкодавцем був зареєстрований за різними місцями проживання. Проте заявник є таким, що прийняв спадщину, виходячи з того, що він вступив в управління і володіння майном спадкодавця, та окрім цього, він на момент смерті постійно проживав разом зі спадкодавцем (своїм батьком). Як зазначає заявник, на початку травня 2003 року до нього звернувся батько (спадкодавець) та повідомив, що він потребує від нього допомоги. В тому віці який був батько, дуже складно за собою доглядати, мама також хворіла і мала слабкість через вік (81 рік). За таких обставин він переїхав жити до своїх батьків у їх квартиру та доглядав за ними по день смерті батька. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити. Представник Київської міської радив судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Заінтересована особа - перша Київська державна нотаріальна конторанаправила до суду заяву в якій просила слухати справу у їх відсутність. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення заявника та його представника, свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1994 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON] , спадкова справа не заводилась. [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Актом від 10.11.2020 року, що підписаний [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що [PERSON] проживав зі своїм батьком [PERSON] однією сім`єю з травня 2003 року по день його смерті. 30.11.2020 року [PERSON] звернувся до Першої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Постановою від 30.11.2020 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Супліченко М.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , так як [PERSON] пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та немає підтвердження фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що дійсно [PERSON] з 2003 року по день смерті батька проживав з ним, а в подальшому проживав в квартирі та фактично прийняв спадщину після померлих батьків. Крім того, в судовому засіданні було оглянуто квитанції про сплату за утримання квартири [ADDRESS] . Як зазначив заявник, з 2003 року по даний час він несе витрати по утриманню квартири. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України суд встановлює факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Так як спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, тому суд вважає за можливе застосувати до вирішення вказаної справи положення ЦК УРСР. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524 ЦК України). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (стаття 525 ЦК УРСР). Стаття 529 ЦК УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 548 ЦК УРСР визначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Водночас згідно з положеннями ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, в судовому засіданні доведено факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] та складається з квартири [ADDRESS] , а тому враховуючи що у відповідності до чинного законодавства саме встановлення факту прийняття спадщини має правове значення для можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає за можливе задовольнити заяву в цій частині. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial