Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

12 листопада 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк»), у якій позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 24546 гривень 24 копійки (з них: заборгованість за основним боргом - 19928,84 грн; проценти за користування кредитом - 1983,33 грн; комісія - 42,87 грн; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 20,14 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 10,75 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 617,85 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 71,67 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 1677,68 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 193,11 грн) та покласти на відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 17.07.2018 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Заяву про приєднання № 1428021 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), однак відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 02.11.2021 заборгованість відповідача складає 24546,24 грн. Ухвалою від 30 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження на 22 грудня 2021 року. Ухвалою від 22 грудня 2021 року відкладено судове засідання на 25 січня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою від 25 січня 2022 року відкладено судове засідання на 10 березня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою від 10 березня 2022 року судове засідання відкладено на 05 квітня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, постановлено здійснити виклик відповідача в порядку, визначеному ч.11 ст. 128 ЦПК України. Ухвалою від 05 квітня 2022 року судове засідання відкладено на 10 травня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час і місце розгляду справи, постановлено здійснити виклик відповідача в порядку, визначеному ч.11 ст. 128 ЦПК України. Ухвалою від 11 травня 2022 року судове засідання відкладено на 15 червня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача, постановлено здійснити виклик відповідача в порядку, визначеному ч.11 ст. 128 ЦПК України. У судове засідання 15 червня 2022 року сторони не з`явилися. Представником позивача адвокатом Васильєвою О.В. подано заяву, у якій остання прохає судові засідання проводити без участі представника позивача, ухвалити у справі заочне рішення. Оголошення про виклик відповідача розміщене на офіційному вебсайті судової влади України 12 травня 2022 року, а тому в розумінні ст. 128 ЦПК України остання є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачкою відзив на позов не поданий. Будь-які інші заяви чи клопотання з процесуальних питань чи з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідачки не надходили. Позивачем предмет, підстави позову та розмір позовних вимог не змінювалися. З огляду на зазначене, враховуючи наявність визначених ст.ст. 223, 280 ЦПК України підстав, суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів при заочному розгляді, про що постановлено ухвалу 15 червня 2022 року. Перевіривши доводи позовної заяви та наявні у справі докази, суд робить такі висновки. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк або АТ «Ощадбанк»), та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання 17 липня 2018 року [PERSON] Заяви про приєднання № 1428021 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Поряд з цим, 17 липня 2018 року [PERSON] також підписані Заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Паспорт споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК) та Таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 17 липня 2018 року (а.с. 11-12; 13-14; 15-16; 17-18 відповідно). Згідно із Заявою про приєднання [PERSON] приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір) в редакції, яка на день підписання заяви про приєднання була розміщена на офіційній інтернет-сторінці Банку, та уклала з АТ «Ощадбанк» Договір, складовими частинами якого є Умови Договору банківського рахунку, Кредитного договору. На виконання умов Договору Банком відкрито на ім`я [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , який наразі відповідно до п.5 постанови Правління Національного банку України від 11.09.2017 за № 89 обліковується за стандартом IBAN як рахунок номер [NUMBER] . Відповідно до виписки по цьому картковому рахунку, [PERSON] користувалася зазначеним рахунком та наданими для його обслуговування картками здійснюючи покупки і платежі, знімаючи готівку, у тому числі шляхом отримання готівки за рахунок кредитних коштів, та поповнюючи цей рахунок, чим фактично погодилася на запропоновані Банком умови (а.с. 23-42). Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 02.11.2021 становить 24546 гривень 24 копійки (а.с. 19-22), та складається із: - заборгованості за основним боргом (кредитом) у сумі 19928 гривень 84 копійки; - процентів за користування кредитом у сумі 1983 гривні 33 копійки; - комісії у сумі 42 гривні 87 копійок; - пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 20 гривень 14 копійок; - пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 10 гривень 75 копійок; - трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 617 гривень 85 копійок; - трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 71 гривня 67 копійок; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 1677 гривень 68 копійок; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 193 гривні 11 копійок. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору . Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Як встановлено судом, відповідачка, підписавши 17.07.2018 Заяву про приєднання до Договору та Заяву на встановлення відновлюваної кредитної ліній отримала кредит у виді кредитної лінії зі встановленням кредиту у розмірі 20000 гривень 00 копійок до 22.07.2018 та погодилася з тим, що по закінченню цього строку Банк може запропонувати і погодити з нею встановлення (збільшення) Бажаного розміру кредиту в межах максимального його розміру, зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та Організацією або розірвання договору зарплатного проекту, укладеного між Банком та організацією, відрахування та/або закінчення навчання клієнта у навчальному закладі. Пунктом 6.6.4 цієї Заяви визначено, що плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0% (нуль цілих нуль сотих відсотка) від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно. З підписаного [PERSON] . Паспорту споживчого кредиту вбачається надання кредиту шляхом встановлення кредитної лінії в сумі 250000 гривень строком кредитування на 60 місяців з визначенням фіксованої процентної ставки 38%, мета кредиту - споживчі цілі, розмір комісійної винагороди не визначено, орієнтовна загальна вартість кредиту - 243744 гривень 45 копійок при реальній річній процентній ставці 45,32%. Факту користування кредитними коштами відповідачкою не спростовано, навпаки, із наданих відомостей про рух коштів по рахунку вбачається використання [PERSON] кредитних коштів. За таких обставин суд, дійшов висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору та обов`язку відповідачки повернути кошти, які фактично отримані нею та використані, а тому погоджується з позовними вимогами позивача стосовно наявності у відповідачки заборгованості за вказаним кредитним договором у виді заборгованості за основним боргом (кредитом) в розмірі 19928 гривень 84 копійки. Також зважаючи на наведені вище обставини, суд погоджується з позовними вимогами позивача стосовно наявності у відповідачки зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом у сумі 1983 гривні 33 копійки. Разом з тим, Паспортом споживчого кредиту визначена відповідальність позичальника у разі прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу з визначенням її граничного розміру не більше половини суми, одержаної споживачем за договором. Таким чином, сторонами Договору було узгоджено зазначений вид та розмір відповідальності та, а тому вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 20 гривень 14 копійок та пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 10 гривень 75 копійок. В той же час відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь банку комісії. Так у Заяві про приєднання, Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії, Паспорті споживчого кредиту та Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту розмір комісії не визначений або прирівняний до нуля відсотків, а тому суд робить висновок, що позивачем не доведено підстав для нарахування заявленої до стягнення суми комісії в розмірі 42 гривень 87 копійок. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у Постанові від 27 липня 2021 року у справі №910/18943/20 зробив наступні висновки: «34. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України). 35. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 36. Отже у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 37. Аналогічні висновки щодо застосування ч.1 ст.1050 та ст.625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. 38. У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/1238/17 розмежоване поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами", а отже "проценти за користування кредитом" - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики) визначених в договорі, і такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульований ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1051 ЦК України. "Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами" - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання порядок виплати яких урегульований ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. 39. При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у разі сплати процентів за неправомірне користування кредитом, проценти за користування кредитом за той же період часу не сплачуються». Таким чином, з огляду на те, що строк кредитування становить 60 місяців - з 17.07.2018 до 17.06.2023, то суд вважає, що за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми кредиту відповідно до умов договору як плата за наданий кредит в розмірі 38% річних, які судом визнано як обґрунтовані. В той же час, за період після такого прострочення (тобто після 17.06.2023) позивач має право на стягнення з відповідача індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошової суми, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Однак, одночасне застосування ч.1 ст.1048 ЦК України і ч.2 ст.625 ЦК України неможливе, а стягнення за ч.2 ст.625 ЦК України може бути і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем підтверджень про розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом саме після закінчення строку кредитування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Тому позов підлягає задоволенню лише в тій частині, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно до ст.265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги частково, а саме з заявленої суми 24546 гривень 24 копійки задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом) у сумі 19928 гривень 84 копійки; процентів за користування кредитом у сумі 1983 гривні 33 копійки; пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 20 гривень 14 копійок; та пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 10 гривень 75 копійок; а загалом, 21943 тисяча 06 копійок, тобто, на 89,39%, то з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2029 гривень 26 копійок.

Outcome: partial