Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , із позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває на обліку служби у справах дітей Вільнянської міської ради з 05.05.2021. Малолітній на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації № 464 від 31.10.2018 був влаштований до КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" Запорізької обласної ради, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. За повідомленням КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" Запорізької обласної ради № 996 від 19.07.2021 термін перебування дитини в закладі закінчився, батько дитини свого сина у будинку дитини не відвідував жодного разу, а мати протягом 2019 року вина відвідувала 9 разів, у 2020 році - тричі, останнього разу 08.09.2020, протягом 2021 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , ніхто з родичів не відвідував, його долею не цікавився, за 3 роки перебування дитини в закладі батьки дитини не зверталися до адміністрації Будинку дитини "Сонечко" з питань повернення в біологічну родину. Батько дитини зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце його перебування невідомо. За повідомленням Вільнянського МЦСС № 106 від 05.05.2021 [PERSON] фахівцями центру разом із спеціалістами служби у справах дітей відвідано неодноразово, вдома застати нікого не вдається, крізь вікна будинку видно антисанітарію в приміщенні, розкидані речі, сміття. При відвідуванні [PERSON] 15.06.2021 спеціалістами Вільнянського МЦСС вдома застати нікого не вдалося, однак зі слів сусідів стало відомо, що [PERSON] перебуває вдома, через розбите скло було чути, як працює телевізор і помітно порушення санітарно-гігієнічних умов, не створено умов для проживання малолітньої дитини (розкидано речі, сміття, немитий посуд, розбиті вікна), але до фахівців ніхто так і не вийшов. Подібна поведінка, на думку позивача, характеризує [PERSON] негативно, вказує на небажання повернути дитину до сім`ї. Службою у справах дітей Вільнянської міської ради направлено запит до служби у справах дітей Сірогозького району Херсонської області від 16.06.2021 за № 01-20/71 про надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] , на який відповіді не отримано. Комісія з питань захисту прав дитини, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виховання свого сина, злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, одноголосно дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.09.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. 01.12.2021 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Силкіної Н.І.надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що позивач не надав суду достатніх доказів, винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зокрема, до позовної заяви не надано жодного акту обстеження умов проживання як матері, так і батька дитини, не надано і висновку служби у справах дітей Сірогозького району Херсонської областівисновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] на даний час перебуває у шлюбі, мешкає разом зі своїм чоловіком, зробила ремонт у житловому приміщенні, довела санітарний стан помешкання до задовільного, тобто нею створені умови для проживання та виховання малолітнього сина [PERSON] . [PERSON] відвідувала сина у Будинку дитини, вона бажає забрати дитину та виховувати його. З цих підстав [PERSON] заперечує проти позову у повному обсязі. 11.01.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Силкіна Н.І. заперечували проти позову в частині позбавлення батьківських прав матері та підтримали позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав батька. Зазначили, що [PERSON] не цікавився і не цікавиться дитиною, давно розлучився з відповідачем [PERSON] , місце його перебування невідоме. Разом з тим, [PERSON] наразі перебуває у іншому шлюбі, має постійне місце проживання, де проведені ремонтні роботи, нею придбані усі необхідні речі для дитини, вона бажає виховувати сина, готова забрати дитину. Вважають, що стороною позивача докази не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . За клопотанням відповідача у судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що перебуває з [PERSON] у шлюбі, спільно мешкають вони протягом останніх 3 років. Йому відомо, що у дружини є малолітня дитина від попереднього шлюбу, яка наразі перебуває у Будинку дитини " Сонечко ". З метою повернення дитини в сім`ю вони проводили ремонтні роботи у приміщенні будинку, однак виконати усі вимоги служби у справах дітей Вільнянської міської ради наразі фізично неможливо, оскільки провести до будинку воду і газ у них немає можливості, так як будинок розташований на великій відстані від основних комунікацій, а грошових коштів для розробки документації та виконання цих робіт вони не мають. Не закінчені ще з осені і роботи по укріпленню однієї зі стін будинку, яка обвалилася. Капітального ремонту потребує веранда. Зазначив, що будинок опалюється пічним опаленням, з цією метою вони кожного року закуповують 4-5 кубів вугілля, воду вони закупають по 80-100 л щодня, зберігають у каністрах. Туалету та ванної кімнати у будинку немає, відсутній туалет і на території подвір`я. Крім того, свідок зазначив, що [PERSON] відвідувала сина у Будинку дитини, однак скільки разів і коли саме відповісти не зміг. Заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтями 3, 18 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine) § 47, "Хант проти України" (Hunt v.Ukraine), § 49). У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 17.07.2019 у справі № 642/2754/17. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 у справі № 564/2594/18-ц, від 12.03.2020 у справі № 722/1128/18-ц. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітній на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації № 464 від 31.10.2018 був влаштований до КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" Запорізької обласної ради, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах. За повідомленням КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" Запорізької обласної ради № 996 від 19.07.2021 термін перебування дитини в закладі закінчився, батько дитини свого сина у будинку дитини не відвідував жодного разу, а мати протягом 2019 року вина відвідувала 9 разів, у 2020 році - тричі, останнього разу 08.09.2020, протягом 2021 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , ніхто з родичів не відвідував, його долею не цікавився, за 3 роки перебування дитини в закладі батьки дитини не зверталися до адміністрації Будинку дитини "Сонечко" з питань повернення в біологічну родину. Рішенням виконавчого комітету Вільнянської міської ради № 189 від 12.08.2021 малолітній [PERSON] , [INFO] , знову влаштований на повне державне забезпечення до КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" Запорізької обласної ради, де він і перебуває до теперішнього часу. За повідомленням Вільнянського міського центру соціальних служб Вільнянської міської ради № 106 від 05.05.2021, на обліку Вільнянського міського ЦСС ВМР перебуває громадянка [PERSON] , в якої є дитина [PERSON] , [INFO] , який з 20.11.2018 перебуває у КУ "Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини "Сонечко" Запорізької обласної ради. [PERSON] неодноразово було відвідано фахівцями центру спільно зі спеціалістами служби у справах дітей, але вдома застати нікого не вдалося. Під час чергового відвідування 05.05.2021 вдома застати знову нікого не вдалося, але крізь вікна будинку видно антисанітарію в приміщенні, розкидані речі, сміття. При відвідуванні [PERSON] 14.06.2021 спеціалістами Вільнянського міського ЦСС спільно зі спеціалістами служби у справах дітей вдома застати нікого не вдалося, однак зі слів сусідів стало відомо, що [PERSON] перебуває вдома, через розбите скло було чути, як працює телевізор і помітно порушення санітарно-гігієнічних умов, не створено умов для проживання малолітньої дитини (розкидано речі, сміття, немитий посуд, розбиті вікна), але до фахівців ніхто так і не вийшов (лист Вільнянського міського центру соціальних служб Вільнянської міської ради № 161 від 15.06.2021). 08.12.2021 спеціалістами служби у справах дітей Вільнянської міської ради обстежено матеріально-побутові умови проживання [PERSON] за місцем фактичного проживання за адресою: [ADDRESS], під час якого встановлено, що в приміщенні пічне опалення, однак запаси дров відсутні, водогін відсутній, при вході в будинок зруйнована одна стіна. В будинку є: кухня, яка потребує ремонту, коридор, одна спальна кімната, в якій є шафа ліжко, телевізор, інша кімната не придатна для проживання. Туалет зовсім відсутній, як в будинку, так і на подвір`ї. На подвір`ї брудно, завалено сміттям та захаращено чагарниками. З матеріалів справи вбачається, що батько малолітнього зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за цієї адресою один. За час проживання у селищі характеризується посередньо, має схильність до зловживання алкоголю, повагою серед мешканців села не користується, офіційно не працює. Працівники відділу соціального захисту населення, медицини та служба у справах дітей Нижньосірогозької селищної ради спільно із фахівцем з соціальної роботи Комунальної установи "Нижньосірогозький центр надання соціальних послуг" неодноразово протягом липня-листопада 2021 року намагалися відвідати [PERSON] за місцем його реєстрації, але застати вдома змогли лише один раз. На момент відвідування у липні 2021 року [PERSON] поводив себе агресивно, мав неохайний вигляд. У квартирі, де він проживає, панує безлад та антисанітарія. Гори немитого посуду, купи брудного одягу, ванна кімната та санвузол у занедбаному стані, у коридорі безліч сміття, в квартирі накурено, на кухні стоїть повна попільничка недопалків. У квартирі відсутня побутова техніка, меблі, посуд. За повідомленням відділу соціального захисту населення, медицини та служби у справах дітей Нижньосірогозької селищної ради № 08-01/05 від 10.01.2022 17.01.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Нижньосірогозької селищної ради розглянуто питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за результатами прийнято рішення № 30 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що батьки фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням і розвитком дитини не займаються, не піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається її життям, матеріально її не забезпечують, ніякого зв`язку з дитиною не підтримують. Відповідачі повністю ухиляються від виховання дитини. Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав № 02-02-12/876 від 11.08.2021, Вільнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . А згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нижньосірогозької селищної ради № 16 від 14.01.2022, Нижньосірогозька селищна рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкуються з нею, не цікавляться її внутрішнім світом, не розвивають культурні та духовні цінності дитини. Відповідачі повністю ухиляється від виховання малолітнього сина. Таке ігнорування інтересів дитини, на думку суду, є вагомою підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними, однак не погоджується із розміром аліментів, заявлених позивачем. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] окремо на користь фізичної чи юридичної особи, якій буде передана дитина, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 13.08.2021. Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір у сумі 2270 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду про стягнення аліментів. При цьому судовий збір з відповідача [PERSON] на користь держави стягненню не підлягає, оскільки вона в силу вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Outcome: partial