Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 31.07.2019 р. Управлінням ДАБК СМР було винесено постанову № 36 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9350 грн. 09.09.2019 р. вказану постанову у стягненні подвійного розміру штрафу у сумі 18700 грн. пред`явлено на примусове виконання до Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ у Сумській області. 10.09.2019 р. старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Трегубовим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60004126. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що підставою для примусового виконання постанови від 31.07.2019 р. № 36 сума до стягнення становить 18700 грн. 10.07.2020 р. ним перераховано за вказаним виконавчим документом суму у розмірі 20811 грн. 10 коп., яка складається із суми штрафу 18700 грн., виконавчий збір у розмірі 1870 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 241 грн. 10 коп. на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією про сплату та розпорядженням № 60004126 від 08.04.2021 р. Державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність по своєчасному перерахунку коштів в рамках виконавчого провадження, чим спричинена йому матеріальна шкода у вигляді подвійного розміру стягнення за виконавчим документом, а саме у розмірі 18700 грн. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 р. визнано протиправною та скасовано постанову № 36 від 31.07.2019 р. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 р. рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 р. скасовано та у задоволенні його позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 10.03.2021 р. 22.10.2021 р. він звернувся до Управління ДАБК СМР із заявою про повернення надлишково сплачених коштів у розмірі 9350 грн., оскільки сума штрафу за постановою від 31.07.2019 р. № 36 у справі про адміністративне правопорушення винесеною Управлінням ДАБК СМР сплачена на рахунок відповідача вчасно, тобто до набрання постановою законної сили. 29.11.2021 р. Управлінням ДАБК СМР надано відповідь, якою у поверненні надлишково сплачених коштів відмовлено, оскільки кошти на рахунок Управління ДАБК СМР за вказаною постановою органом ДВС було перераховано лише у квітні 2021 р., а не в липні 2020 р. Просить суд: визнати протиправною бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) в особі старшого державного виконавця Трегубова О.В. щодо своєчасного перерахування коштів за виконавчим провадженням № 60004126 на користь Управління ДАБК СМР; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9350 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та адвокат Ейсмонт Є.А. позов підтримали, просили задовольнити. Представник Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Трегубов О.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області Дєдушкіна Є.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши думку сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Довбнею А.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 36 від 31.07.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9350 грн. 05.09.2019 р. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження згідно постанови від 31.07.2019 р. № 36 від 31.07.2019 р. 10.07.2020 р. на рахунок Зарічного ВДВС позивач сплатив всю суму коштів за виконавчим документом, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. 13.07.2020 р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 р. визнано протиправною та скасовано постанову № 36 від 31.07.2019 р. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 р. рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 р. скасовано та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили 10.03.2021 р. Відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, здійснюється згідно з вимогами Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Пунктами 37, 38 Порядку визначено, що виконання судових рішень даної категорії справ здійснюється Державною казначейською службою України (центральний рівень). Таким чином до компетенції Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, як самостійного суб`єкта владних повноважень, не належить відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Вирішення даного питання відноситься до виключної компетенції Державної казначейської служби України, яка, відповідно до пункту 17 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, тобто є самостійним суб`єктом правовідносин. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України необхідно встановити наступні обставини: протиправність діяння (дії чи бездіяльності) суб`єкта; наявність шкоди; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. При цьому належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта, є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, відповідне рішення установи вищого рівня. Крім того, відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] обрав не вірний спосіб захисту свого порушеного права з вищевказаних підстав.

Outcome: dismissed