Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

17 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Т.В. від 04.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі під № 5744 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 04.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Юрієм Михайловичем відкрито виконавче провадження №65593199 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого напису про примусове стягнення заборгованості на користь ТОВ «Еліт Фінанс» в розмірі 1\~702\~544 грн. 48 коп.. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він не був боржником перед відповідачем і не мав безспірну заборгованість перед ним, заборгованість зазначена у виконавчому написі є неіснуючою. Відповідач, який є стягувачем в даному виконавчому провадженні, вже звертався до ніжинського міськрайонного суду із заявою про зміну сторони стягувача по примусовому виконанню заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2010 року та просив видати дублікати виконавчих листів. Ухвалою від 03 лютого 2021 року дану заяву було задоволено, а тому відповідач вже є стягувачем, але в іншому виконавчому провадженні по цьому ж самому кредитному боргу. Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 15.03.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №\~5744 від 04.12.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» коштів за кредитним договором №16/23/МК/2007-840 від 29 серпня 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «КБ «Надра» та [PERSON] , витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича засвідчену належним чином копію виконавчого провадження № 65593199 з усіма наявними документами виконавчого провадження, в тому числі копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, витребуватно у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» засвідчену копію кредитного договору №16/23/МК/2007-840 від 29 серпня 2007 року з усіма додатками та додатковими угодами та копію повідомлення з вимогою про погашення позивачем суми боргу і доказами його направлення та отримання. Також, позивач надав суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича № 5744 від 04.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість в розмірі 1874588,40 грн.. Ухвалою суду від 18.02.2022 року заяву про забезпечення позову задоволено, позов забезпечено шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом. У зв`язку із введенням на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, розпорядженням Верховного суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 відповідно до ч.7 ст.147 Закону країни «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальна підсудність судових справ Куликівського районного суду Чернігівської області. Справу було знято з розгляду. Розпорядженням голови Верховного суду від 04.05.2022 року №27/0/9-22 з 05 травня 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ. Справу призначено до судового розгляду на 16.05.2022 Ухвалами суду від 16.05.2022 та 09.06.2022 року, розгляд справи було відкладено, витребувано повторно у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №\~5744 від 04.12.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» коштів за кредитним договором №16/23/МК/2007-840 від 29 серпня 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «КБ «Надра» та [PERSON] , витребувано у Міністерства юстиції України інформацію, чи є чинним свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В., інформацію про адресу робочого місця приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. та чи передавалась робоча документація приватного Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. до архіву, витребувано повторно у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича засвідчену належним чином копію виконавчого провадження № 65593199 з усіма наявними документами виконавчого провадження, в тому числі копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, витребувано повторно у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» засвідчену копію кредитного договору №16/23/МК/2007-840 від 29 серпня 2007 року з усіма додатками та додатковими угодами та копію повідомлення з вимогою про погашення позивачем суми боргу і доказами його направлення та отримання. Відповідач відзив на позов не надав, на виконання ухвали від 09 червня 2022 року повідомив про неможливість надати документи, витребувані судом, оскільки вони передані приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуку Т.В. для вчинення нотаріального напису. Третя особа приватний нотаріус Личук Т.В. за місцем знаходження нотаріальної контори судових викликів та повідомлень не отримав. За даними Міністерства юстиції України, наказом міжрегіонального управління від 08.12.2021 №501/4 нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Личука Т.В. з 08.12.2021 поновлено. Запитувані судом докази приватним нотаріусом Личуком Т.В. суду не надані. Відповідно до\~вимог ч.\~8\~ст.\~178\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~у разі\~ненадання відповідачем\~відзиву у\~встановлений законом\~строк без\~поважних причин\~суд вирішує\~справу за\~наявними матеріалами Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. надав запитувані судом матеріали виконавчого провадження, справу просив розглядати за його відсутності. Інші учасники провадження причини неявки до суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., за реєстровим № 5744, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість що виникла за кредитним договором №16/23/МК/2007-840 від 29 серпня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступник ПАТ«КБ «Надра») правонаступником якого є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 26 серпня 2020 року з [PERSON] грошові кошти в сумі 1702544 грн. 48 коп. в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту 379719,90 грн., сума заборгованості за відсотками 1322524,58 грн., 300,00 грн. витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Строк за який провадиться стягнення за період з 26 серпня 2020 року по 19 жовтня 2020 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. 27.05.2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 5744 від 04 грудня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 1702544,48 грн. заборгованості. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року був визнаний незаконним та не чинним. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.» Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені Офіційний вісник України від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ВАТ «КБ «НАДРА», правонаступником якого є відповідач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 04 грудня 2020 року тобто в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису реєстровий № 5744 від 4 грудня 2020 року приватний нотаріус керувався нечинними нормативними актами, та не мав права в силу закону вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., згідно квитанції № 37157201 від 15.02.2022 року. Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у зв`язку з чим позивачем сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн. згідно квитанції № 37157295 на підставі поданої заяви, судом 18.02.2022 винесено ухвалу про забезпечення позову. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового збору, в тому числі й за подання заяви про забезпечення позову. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Івашко В.В. на підставі ордеру серії СВ 1016079 від 15.02.2022 та договору про надання правничої допомоги від 03.12.2021 (а.с. 9-10). Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Позивачем не надано доказів оплати ним послуг пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про оплату позивачем таких послуг, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат в цій частині.

Outcome: approved