Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Піхотенко А.С. з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суму боргу у вигляді інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань в розмірі 380 917,19 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 16 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №008-2915/840-0308, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 28 363,00 доларів США, строком користування до 10 жовтня 2023 року. Крім того, 16 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №008-2915/840-0310, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 108 600,00 доларів США, строком користування до 10 жовтня 2023 року. 16 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено договори поруки №008-2915/840-0308-Р та №008-2915/840-0310-Р. 01 грудня 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №2-2995/1 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитними договорами в сумі 1 120 073,92 грн та судового збору у розмірі 910,00 грн з кожного. Позивач зазначає, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідачів, та з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 01 грудня 2009 року у справі №2-2995/1 до стягнення підлягає сума боргу саме в національній валюті України - гривні, за період часу, протягом якого відповідачами вказане рішення суду не виконувалось, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації. Посилаючись на те, що на теперішній час рішення Дніпровського районного суду м.Києва №2-2995/1 від 01 грудня 2009 року не виконано, що призвело до прострочення грошового зобов`язання рішення суду є обов`язковим, відповідачі не виконали рішення суду, зазначає, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунку позивача, інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2020 року становлять 280 018,48 грн, 3% річних за період 01 червня 2017 року по 31 травня 2020 року - 100 898,71 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 30 жовтня 2020 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачами отримано не було, конверти разом з копією ухвали суду про відкриття провадження повернулись до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». 23 грудня 2020 року на адресу відповідачів повторно було направлено копії ухвали суду про відкриття провадження у справі з копіями позовної заяви та доданими до неї документами, яка на час ухвалення даного рішення відповідачами також не отримані та конверти разом з документами повернулись до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Як визначено ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст.279 ЦПК України та, за згодою позивача, вбачає підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2009 року по цивільній справі №2-2995/1 за 2009 р. позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 120 073,92 грн (а.с.38-40). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що «16.10.2007 року [PERSON] отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 28 363,00 доларів США стоком до 10 жовтня 2023 року зі сплатою 12,95% річних за користування кредитом. Одночасно 16.10.2007 року ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №008-2915/840-0310. Відповідно до п.1.1., та п.1.3. договору 2 позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 108 600,00 доларів США, для власних потреб з 16 жовтня 2007 р. до 10 жовтня 2023 р., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,95% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до п.2.1.3 договір, відповідач здійснює платежі на поточний рахунок № [NUMBER] у ПАТ «Універсал Банк». З матеріалів справи вбачається, що кредитор свої зобов`язання за договорами виконав належним чином та у повному обсязі, надавши позичальникові кредит за договором 1 у сумі 28 363,00 долари США, за договором 2 в сумі 108 600,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача 1. Як встановлено в судовому засіданні позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17 липня 2009 року за договором 1,2 має прострочену заборгованість за кредитом 57 127,25 грн, за нарахованими відсотками 120 931,32 грн. Станом на 17.07.2009 року, за договорами сума по підвищених відсоткам складає 100 06,91 грн. Станом на 17.07.2009 року сума дострокового стягнення кредиту за договором 1 та договором 2 становить 57 127,25 грн. З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір поруки №008-2915/840-0308-Р. Одночасно 16.10.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір поруки №008-2915/840-0310-Р. Відповідно до п.1.1 договорів поруки відповідач 2, зобов`язується перед позивачем за невиконання відповідачем 1 усіх його зобов`язань за договором. Відповідно до положень договорів поруки відповідач 2, як поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і відповідач 1, за всіма його зобов`язанням включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами договору. Відповідальність відповідачів є солідарною». В позовній заяві представник позивача зазначає, що на даний час рішення суду не виконано. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не скористалась процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, в якому викласти свої заперечення та надати докази на підтвердження належного виконання рішення суду про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором. Згідно із п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. (ч.5 ст.11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. За змістом частини 2 статті 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню». Як убачається зі змісту позовної заяви та наданого розрахунку (а.с.45), заявлені до стягнення інфляційні втрати в сумі 280 018,48 грн та 3% річних у сумі 100 898,71 грн, нараховані у зв`язку з невиконанням рішення суду, яким стягнуто заборгованість в національній валюті України - гривні, в розмірі 1 120 073,92 грн. Період нарахування інфляційних втрат і 3% річних від простроченої суми 1 120 073,92 грн та вимога про їх стягнення, визначена позивачем з 01 червня 2017 року по 31 травня 2020 року. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Індекс інфляції, офіційно встановлений Державним комітетом статистики України, у зазначений період часу становив: червень 2017 р. - 101,6; липень 2017 р. -100,2; серпень 2017 р.- 99,9; вересень 2017 р. -102,0; жовтень 2017 р. - 101,2; листопад 2017 р. - 100,9; грудень 2017 р. - 101,0; січень 2018 р. - 101,5; лютий 2018р. - 100,9; березень 2018 р. -101,1; квітень 2018р. - 100,8; травень 2018 р. - 100,0; червень 2018р. - 100,0; липень 2018р. - 99,3; серпень 2018р.- 100,0; вересень 2018 р. - 101,9; жовтень 2018 р. - 101,7; листопад 2018 р. - 101,4; грудень 2018 р. - 100,8; січень 2019 р. - 101,0; лютий 2019 р. - 100,5; березень 2019 р. -100,9; квітень 2019 р. - 101,0; травень 2019 р. - 100,7; червень 2019 р. - 99,5; липень 2019 р. - 99,4; серпень - 99,7; вересень 2019 р. - 100,7; жовтень 2019 р. -100,7; листопад 2019 р. - 100,1; грудень 2019 р. - 99,8; січень 2020 року - 100,2; лютий 2020 року - 99,7; березень 2020 року -100,8; квітень 2020 року - 100,8; травень 2020 р. - 100,3. Отже інфляційна складова боргу за вказаний період, виходячи з сум заборгованості становить - 273 471,41 грн (101,6/100* 100,2/100* 99,9/100* 102,0/100* 101,2/100* 100,9/100* 101,0/100* 101,5/100* 100,9/100* 101,1/100* 100,8/100* 100,0/100* 100,0/100* 99,3/100* 100,0/100* 101,9/100* 101,7/100* 101,4/100* 100,8/100* 101,0/100* 100,5/100* 100,9/100* 101,0/100* 100,7/100* 99,5/100* 99,4/100 *99,7/100* 100,7/100* 100,7/100* 100,1/100* 99,8/100* 100,2/100* 99,7/100* 100,8/100* 100,8/100* 100,3/100* 1 120 073,92 грн - 1 120 073,92 грн) Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, помноженої на 3% та кількості повних днів прострочення та поділених на кількість днів в році та на 100, розмір 3% річних складає - 100 860,48 грн (1 120 073,92 грн*3*944/365/100 + 1 120 073,92 грн*3*152/366/100). Виходячи з наведеного з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню інфляційні втрати в розмірі 273 471,41 грн та 3% річних від простроченої суми - 100 860,48 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних. В порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі по 2 807,49 грн з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial