Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що проживав у м. Потсдам, країна: Федеративна Республіка Німеччина. Вказану обставину підтверджує копія свідоцтва про смерть. Родинний ступінь зв`язку позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження. Федеративна Республіка Німеччина жорстко дотримувалась карантинних обмежень пов`язаних з СОVID-19. У період часу з 29.11.2020 року по 18.08.2021 року не працювали державні установи та Посольство України у Федеративній Республіці Німеччина. Вказані карантинні обмеження призвели до того, що свідоцтво про смерть - [PERSON] , видано 18.08.2021 року. Вказана обставина сприяла тому, що у шестимісячний термін подати заяву про прийняття спадщини не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю документів. Пандемія СОVID-19 негативно вплинула на права позивача щодо отримання спадку. [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Інна Петрівна, винесла Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що після смерті батька позивач не міг вчасно отримати свідоцтво про смерть у зв`язку з СОVID-19 та не мав реальної можливості звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він пропустив строки для прийняття спадщини, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення з вищевказаним позовом до суду. Спадковим майном є квартира [ADDRESS] . Посилаючись на викладені обставини, позивач вважає, що вказаний строк нею було пропущено через поважні причини, а тому просить задовольнити її вимоги та визначити їй додатковий строк для подання такої заяви в шість місяці з часу набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 23 січня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідача просить вирішити справу на підставі норм діючого законодавства та розглянути її за відсутності представника відповідача. На виконання вимог ухвали суду Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко І.П. 22 лютого 2022 року надано завірену копію спадкової справи № 5/2021 року щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в загальному порядку. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві представник позивача просив розглянути справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер у місті Потсдам Федеративної Республіки Німеччина. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У Рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В свою чергу, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин. У період часу з 29.11.2020 року по 18.08.2021 року не працювали державні установи та Посольство України у Федеративній Республіці Німеччина. Свідоцтво про смерть [PERSON] , видано 18.08.2021 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог в частині надання додаткового строку для подання заяви про прийнятті спадщини у вигляді трьох місяців. Суд вважає вимогу про надання строку у шість місяців безпідставною. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial