Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

17.03.2022 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Савранської селищної ради Одеської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , протягом трьох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Померлою заповіт складений не був. Позивач є спадкоємцем померлої за законом. Крім нього, спадкоємцями за законом, на думку позивача, після смерті [PERSON] є її доньки [PERSON] , [PERSON] та племінниці [PERSON] та [PERSON] .. Після звернення позивача до нотаріуса з метою прийняття спадщини, йому було повідомлено через те, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини та роз`яснено, що такий термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] зазначив, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим що, перші декілька місяців строку для прийняття спадщини припали на період загальнонаціонального карантину, запровадженого Урядом впродовж періоду з 12.03.2020 по 08.05.2020, нотаріальні контори не працювали у звичайному, штатному режимі, що унеможливлювало подання ним заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки. Крім того, позивач посилався на те, що він є людиною похилого віку та віднесений до вразливої групи населення. У зв`язку із смертю матері у нього було сильне душевне хвилюванням та погіршенням стану здоров`я. Також позивач [PERSON] посилався на те, що він, як людна старшого віку мав найвищий ризик захворіти, та потребував додаткового захисту щодо свого здоров`я, перебував на добровільній самоізоляції через карантин, спричинений поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. На думку позивача, зазначені вище причини пропуску строку на подання заяви для прийняття спадщини є поважними. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 18.03.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 19.04.2022. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 19.04.2022 задоволено клопотання позивача [PERSON] та залучено до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. копію спадкової справи № 69/2020, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в с. Осички, Савранського району, Одеської області. 29.04.2022 на виконання ухвали Савранського районного суду Одеської області від 19.04.2022 від приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. до суду надійшла копія спадкової справи № 69/2020 (а.с.31-100). 13.05.2022 від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] 13.05.2022 від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона також заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] 01.06.2022 позивачем [PERSON] надано суду нотаріально завірені заяви від [PERSON] та [PERSON] в яких останні не заперечували проти задоволення цивільного позову та надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.126, 127). Того ж дня, 01.06.2022, ухвалою Савранського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.06.2022. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові Відповідачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що карантин, спричинений поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Також вказали, що карантин не завадив їм подати заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення цивільного позову та надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] . Представник відповідача Савранської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, проте 19.04.2022 подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути без його участі (а.с.26). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Суд встановив, що згідно з наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , позивач [PERSON] з 18.04.2002 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] відповідно до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.03.2020, померла [INFO] (актовий запис № 68 від 26.03.2020, а.с.10). Родинний зв`язок позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , померлої [INFO] , який приходиться померлій сином, підтверджений копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.11). Після смерті [PERSON] , відповідно до положень статі 1220 Цивільного кодексу України, відкрилася спадщина. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. № 24/02-14 від 21.01.2022, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ,яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказаним листом [PERSON] також роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець, протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус надав це повідомлення на усне звернення позивача, роз`яснив положення статті 1269 ЦК України із наголошенням на визначеному законом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця та зауважив, що відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подавав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. Позивачем не оспорюється його обізнаність про день смерті матері. Судом також досліджено засвідчену копію спадкової справи №60/2020, надану приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімовою К.Б. на виконання ухвали суду про залучення співвідповідачів та витребування доказів, заведену 27.05.2020 після смерті [PERSON] .. Із заяви про прийняття спадщини, вбачається, що [PERSON] 27.05.2020 прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Ізосімовій К.Б. (а.с.33). Того ж дня, 27.05.2020 [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Ізосімовій К.Б. (а.с.36). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , подавши заяву про прийняття спадщини 11.09.2020 приватному нотаріусу Ізосімовій К.Б. (а.с.49 на звороті). З наявного в матеріалах справи заповіту від 28.12.2018, посвідченого секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] (а.с.41). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.06.2020 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 5503 (а.с. 55 на звороті). Відповідно до наявного в матеріалах справи заповіту від 14.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О., [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.57 на звороті, 58). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У частині третій цієї статті зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Аналіз положень частини третьої статті 1272 ЦК України свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №332/3796/19 (провадження №61-10896св21) вказано, що "вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо". Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався як на поважну причину пропуску строку на карантин, спричинений поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також на те, що він є людиною похилого віку та віднесений до вразливої групи населення. У зв`язку із смертю матері у нього було сильне душевне хвилюванням та погіршення стану здоров`я. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.\~ Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку).\~ Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях\~1261,\~1262,\~1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.\~ Отже, позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 751/8889/20 (провадження № 61-9241св21). Крім того, сам по собі факт запровадження карантину з березня 2020 року по травень 2020 року без зазначення конкретних перешкод не свідчить про те, що у позивача були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному\~статтею 1270 ЦК України. Також судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини. Так, згідно глави 10 Порядку вбачається, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Пунктом 1.2 пункту 1 глави 10 Порядку передбачено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Пунктом 2.1. пункту 2 глави 10 цього ж порядку вбачається, що Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Суд зазначає, що саме з моменту подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, нотаріус розпочинає процедуру встановлення дотримання заявником вимог Закону та наявність підстав для вступу у спадщину, та приймає відповідне рішення (у тому числі, у разі пропуску 6-місячного строку надає відповідне письмове роз`яснення). Всупереч цьому, позивач особисто з письмовою заявою до нотаріуса не звертався, про що підтвердив у судовому засіданні, а отже за таких обставин позивачем не дотримана процедура вступу у спадщину. Також в судовому засіданні позивач зазначив, що звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини усно, проте не міг чітко зазначити коли саме, повідомивши лише, що це мало місце на початку 2022 року. При цьому, навіть беручи до уваги письмову відповідь нотаріуса від 21.01.2022 № 24/02-14, якою позивачу роз`яснюються положення статті 1269 ЦК України із наголошенням на визначеному законом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця, суд констатує, що пропуск строку є значним та складає більше 1 року 3 місяців після закінчення шестимісячного терміну подання заяви про прийняття спадщини.. Також доводи позивача, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим що, перші декілька місяців строку для прийняття спадщини припали на період загальнонаціонального карантину, запровадженого Урядом впродовж періоду з 12.03.2020 по 08.05.2020, суд відхиляє оскільки після 08.05.2020 у позивача було більше чотирьох місяців для подання заяви. При цьому подання заяв про прийняття спадщини до нотаріуса іншими спадкоємцями у травні, липні та вересні спростовують твердження позивача, що нотаріальні контори у той час не працювали у звичайному, штатному режимі. Крім того щодо посилань позивача на те, що він є людиною похилого віку, віднесений до вразливої групи населення, має найвищий ризик захворіти та перебував на добровільній самоізоляції, суд констатує що за умови продовження карантину на всій території України, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами і доповненнями, позивач наголошував на те, що усно звертався до нотаріуса на початку 2022 року та прибував до суду 18.03.2022 та 20.06.2022, тобто вочевидь не перебував на ізоляції. Водночас яким чином поширення хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 мало для нього більш небезпечний характер саме в період шестимісячного строку для прийняття спадщини, ніж, зокрема, у дні звернення до нотаріуса чи прибуття до суду, позивач не пояснив. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, що зумовили пропуск шестимісячного строку, які зазначені у позові, а саме: щодо сильного душевного хвилювання та погіршення стану здоров`я. Поряд з цим судом встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що на момент смерті [PERSON] [INFO] відповідачці [PERSON] , яка є донькою померлої, виповнилось 69 роки, і у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у редакції діючою на той час, вона була непрацездатною особою за віком, тобто згідно вимог частини 1 статті 1241 ЦК України входила до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Як зазначено у пункті 19 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно до п.5.10. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 року при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. За правилами статті 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка); до обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особа, в тому числі спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, може бути усунена від права на спадкування відповідно до норм статті 1224 ЦК України. Вказаною статтею визначено вичерпний перелік підстав, коли спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Відомості про те, що відповідачку [PERSON] було усунено від права на спадкування відповідно до норм статті 1224 ЦК України в матеріалах справи відсутні. Відтак, на підставі вищезазначеного суд враховує позицію відповідачки [PERSON] , яка, будучи особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, заперечувала проти задоволення позову. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві та судовому засіданні, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням заперечення з боку відповідачки [PERSON] , яка відповідно до статті 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті її матері [PERSON] , як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з урахуванням висновків суду по суті заявлених позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд вимоги немайнового характеру у сумі 992,40 гривень, суд залишає за позивачем [PERSON] .. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed