Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Як зазначає [PERSON] вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу 1864 від 15.10.2014. 01.06.2017р. між Позивачем та [PERSON] укладено письмовий договір найму(оренди) нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира передана наймодавцем наймачу у строки встановлені п.2.1.1 договору найму, що підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі житлового приміщення від 01.06.2017р.За умовами Договору найму наймач зобов`язаний дотримуватися його умов в частині своєчасності і повноти внесення орендної плати та інших платежів (комунальні послуги, водопостачання, газ, інтернет електроенергія та ін.). Крім того, відповідно по п.4.1 та п. 4.2 договору найму, строк його дії встановлено з 01.06.2017 року до 01.11.2017 року. Моментом закінчення фактичного користування об`єктом нерухомості є підписання сторонами Акту здачі житлового приміщення. За п.2.2.8 вказаного договору наймач зобов`язаний звільнити і передати наймодавцю об`єкт нерухомості в належному стані з урахуванням нормального фізичного зносу упродовж трьох днів з моменту закінчення строку його дії. В силу положень ст.598 ЦК України та ст. 168 ЖК України указаний вище договір припинений 01.11.2017 року, а тому з цієї дати у наймача відповідно виник обов`язок звільнити і передати наймодавцю орендоване житло. Однак, в порушення зазначених норм та умов договору відповідач орендоване житло не звільнила та за Актом здачі житлове приміщення не повернула, виконати свої зобов`язання категорично відмовляється, продовжує фактично ним користуватись, чим порушено законні права та інтереси Позивача як власника нерухомого майна. Крім того, всупереч умов договору Відповідачка не сплачувала щомісячну плату за користування житлом, використану електроенергію, спожитий газ, водопостачання, утримання будинку та прибудинкових територій та за послуги консьєржа. З урахуванням збільшеної позовної заяви Позивач просить: виселити [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення; стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь заборгованість із щомісячної плати за користування житлом - орендної плати в сумі 210 000 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь заборгованість по сплаті спожитих комунальних та інших послуг за користування житлом у сумі 10 417,09 грн. ( в тому числі за спожиту електроенергію - 5263,68 грн., за у тримання будинку та холодне водопостачання і водовідведення/ холодна вода - 4499,37 грн, спожитий газ 654,04 грн.) Провадження у справі відкрито 15.01.2018 року, відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.05.2018 р. у справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення останнє 01.10.2019 р. скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача подано відзив на позов, де зазначено наступне. В травні 2017 р. [PERSON] прийняла рішення орендувати квартиру [ADDRESS] . Договір від імені орендодавця було підписано [PERSON] , яку відповідач жодного разу не бачила особисто. В договорі зазначили, що оренда до 01.12.2017 р., але усно домовились з представником орендодавця про подальше переукладення договору в разі зацікавленості. Після підписання договору орендна плата та плата за житлово-комунальні послуги здійснювалась особисто [PERSON] (представнику позивача) першого числа кожного місяця - останнє - 01.10.2017 р. В момент підписання договору відповідач сплатив суму у розмірі 60 000,00 грн. за перший і останній місяці оренди. У листопаді [PERSON] прийнято рішення з`їхати з квартири про що повідомлено представника позивача. Відповідач не просила повернути кошти за останній місяць оренди та правомірно вважала, що вони зараховані в якості сплати за цей місяць відповідно до п. 3.2.1 договору оренди. Відповідач визнає наявність обов`язку щодо сплати заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 1890,00 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що орендована квартира належить на праві власності позивачу. У відповідь на відзиві представник позивача вказала, що договір найму, укладений між сторонами мав строк дії до 01.12.2017 р. В день укладення договору, на виконання його умов відповідачем було сплачено оренду лише за червень місяць, інші 30 000,00 грн. були сплачені в якості гарантійної суми і не є платою за листопад. Позивач, з урахуванням положень ст. 534 ЦК України, зарахував 30 000,00 грн. за погашення заборгованості за серпень 2017 р. Відповідачем не надано належних доказів щодо сплати орендної плати за період вересень - жовтень. Крім того, відповідачем не виконано умови договору щодо порядку повернення орендованої речі, а отже позивач має право вимагати подвійну плату за користування річчю за час прострочення. Також представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову в частині стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 р. по 01.04.2018 р. Строк оренди закінчився 01.11.2017 р., а тому [PERSON] вважає, що стягненню з відповідача підлягає орендна плата у період його дії. У період дії договору оренди заборгованість перед позивачем становить 60 000,00 грн. Вказані кошти є невиконаним грошовим зобов`язанням за вересень та жовтень 2017 р. Таким чином позивач вважає за необхідне змінити предмет спору із стягнення 210 000,00 грн. орендної плати за період з вересня 2017 р. по квітень 2018 р. на стягнення з відповідача 60 000,00 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за вересень та жовтень 2017 р. та 150 000,00 грн. неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України у розмірі подвійної оплати за користування річчю за час прострочення за період листопада, грудня та січня 2018 р. За таких обставин представник позивача остаточно просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] 60 000,00 заборгованість по сплаті орендної плати за договором найму нерухомого майна від 01.06.2017 р., неустойку, яка є подвійною платою за користування річчю за три місяці (листопад, грудень 2017 року, січень 2018 року), заборгованість із сплати спожитих коштів та інших послуг за користування житлом в сумі 10 417,09 грн. з яких 5263,68 грн. за утримання будинку, 4499,37 грн. холодне водопостачання та водовідведення, 654,04 грн. за спожитий газ. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю вимог. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи на надавши оцінку наявним доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк, за положеннями ст. 759 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 01.06.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна. За умовами договору, [PERSON] (наймодавець) передає в найм (оренду) [PERSON] (наймач) належне позивачу житлове приміщення з-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , а відповідач бере на себе зобов`язання здійснювати оплату за користування об`єктом нерухомості щомісячно 30 000,00 грн. та сплачувати комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 15.10.2014 р., посвідченого Іванченко О.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Також сторони домовились (п. 3.2 договору) щодо особливостей порядку розрахунку по орендній платі, а саме здійснено розрахунок за перший місяць проживання в сумі 30 000,00 грн. та внесено гарантійна сума в розмірі 30 000,00 грн., яка має бути повернута при звільненні квартири з урахуванням нормального фізичного зносу, цілісності майна і техніки. У п. 3.2.3. договору позивач та відповідач визначили, що повнота та своєчасність розрахунків по орендній платі, а також внесення інших платежів, передбачених договором, підтверджується відповідними записами в додатку № 3 до договору. Строк дії договору оренди сторони зазначили з 01.06.2017 р. по 01.11.2017 р. (п. 4.1. договору). Моментом фактичного використання об`єкту нерухомості за договором, як свідчить п. 4.1.1. визначено підписання сторонами Акту приймання - передачі житлового приміщення, моментом закінчення фактичного використання (п. 4.1.2.) є підписання Акту повернення житлового приміщення. Акт прийому-передачі житлового приміщення, наявний в матеріалах справи, свідчить про е, що предмет оренди було передано відповідачу 01.06.20217 р. Доказів передачі квартири, яка є предметом оренди після спливу строку дії договору матеріали справи не містять. Так, як зазначає представник позивача, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання зі сплаті орендної плати за період користування нерухомим майном за період вересень та жовтень у сумі 60 000,00 грн. Представник відповідача вказує, що [PERSON] мала намір передати квартиру представнику позивача та сплатити йому комунальні послуги за жовтень, листопад 2017 р. Крім того, відповідач правомірно вважала, що сплачені при підписанні договору 30 000,00 грн., які не просила повернути, зараховані в якості плати за цей місяць. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це визначено ч. 1 ст. 526 ЦПК України. Представником позивача визнається сплата орендної плати за період користування майном з червня по серпень включно. При цьому відповідачем не надано жодного доказу, який би у встановленому договором порядку міг би підтвердити обставину сплати [PERSON] орендної плати за користування об`єктом оренди у вересні-жовтні 2017. Крім того, питання виконання зобов`язань які виконуються у готівковій формі врегульовано вимогами ст. 545 ЦК України. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора видати розписку боржник, має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Разом з тим, і в даному випадку суд погоджується з доводами представника [PERSON] , стороною відповідача не надано доказів виконання умов договору за період вересень - жовтень 2017 р. З іншого боку суд не може покласти в основу рішення доводи представника відповідача щодо зарахування в якості орендної плати гарантійний платіж з огляду на зміст п. 3.2.1. договору найму. Як вже зазначалось строк дії договору найму (оренди) нерухомого майна від 01.06.2017 становлений сторонами 01.11.2017. При цьому, під час розгляду справи не було встановлено обставин, що сторони змінювали строк дії договору, або мали будь - які інші домовленості щодо строку дії угоди. Таким чином договір найму є припиненим з 01.11.2017. Обов`язки наймача у разі припинення договору найму передбачено ст. 785 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Таким чином, з 01.11.2017 року в силу вимог ст. 785 ЦК України, відповідач був зобов`язаний негайно повернути об`єкти оренди позивачу. Проте, як вже зазначалось, на виконання умов договору найму, Акт передачі орендованої речі власнику сторонами укладено не було. Слід зазначити, що твердження представника відповідача щодо повідомлення представника наймодавця про готовність повернення квартири не можуть бути взяті до уваги за відсутності доказів наявності останнього станом на 01.11.2017 р. і є припущеннями, на яких не може грунтуватися доказування в розумінні ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Отже, супереч вимогам ч. 1 ст. 785 ЦК України, та п.4.1.2., 4.1.3 договору найму (оренди) від 01.06.2017, наймач - відповідач не виконав обов`язку щодо повернення речі, наймодавцю - позивачу. З іншого боку, 11.12.2018 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, Стельмах Олесею Олександрівною при примусовому виконанні виконавчого листа №761/41105/17 від 01.08.2018 виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] у зв`язку з чим закінчено виконавче провадження №57040110. За приписами ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної оплати за користування річчю за час прострочення. За розрахунком представника позивача, який було перевірено під час розгляду справи та з урахуванням повернення нерухомого майна власнику, неустойка становить суду у розмірі 150 000,00 грн. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини встановлені під час розгляду справи суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь орендну плату за користування майном у розмірі 60 000,00 грн. та неустойки у розмірі 150 000,00 грн. Заявлені вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованість із сплати спожитих послуг та інших послуг за користування житлом в сумі 10 417,09 грн. задоволенню не підлягають за відсутністю в матеріалах справи будь - яких доказів щодо її наявності та розміру. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial