Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона та її сини [PERSON] , [PERSON] , які є третіми особами у справі, проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дану квартиру отримав батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . На даний час квартира перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади. Відповідно закону «Про приватизацію» позивачка [PERSON] звернулася в селищну раду із заявою про надання дозволу на безкоштовну приватизацію вищевказаної квартири, однак рішенням №1 Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №1 від 31.08.2021 їй було відмовлено у передачі квартири у приватну власність у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення. Таку відмову селищної ради позивач вважає незаконною та такою, що суперечить закону і порушує її право як квартиронаймача, який тривалий час добросовісно користується житлом, на безоплатну його приватизацію. Вказує, що ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» містить вичерпний перелік підстав для відмови в приватизації квартири, який розширеному тлумаченню не підлягає, та на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Отримати копію ордеру на квартиру позивач не має можливості з тих підстав, що в ДУ «Стрижавська виправна колонія № (81)», де працював її батько, відсутній такий документ. Водночас дану квартиру за адресою: [ADDRESS] , на законних підставах отримав батько позивачки в 1965 році від Державної установи «Стрижавська виправна колонія №(81)», оскільки там працював. У зазначеній квартирі позивач проживає з 1965 року та з народження проживають та зареєстровані її діти, позивач сплачує комунальні послуги, підтримує квартиру в належному стані. Наголошує, що це єдине її житло, а тому вважає, що дії відповідача порушують її конституційне право на приватизацію житла. Тому згідно нової редакції позовної заяви, поданої до відкриття провадження, позивач просить суд визнати незаконним рішення Стрижавської селищної ради, органу приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності, від 31.08.2021 № 1 та зобов`язати Стрижавську селищну раду, орган приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності, повторно розглянути її заяву про передачу їй у власність зазначеної квартири (а.с. 49 - 51). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 57). Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на підставі ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву просить відмовити в задоволенні позову, оскільки селищна рада вважає викладені у позовній заяві факти не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтвердженні належними доказами. Вказує, що статтею 58 Житлового кодексу України визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд (стаття 4 Житлового кодексу України). Зазначає, що рішенням 8 сесії Стрижавської селищної ради 8 скликання від 25.02.2021 № 3 «Про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади» створено орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади та затверджено положення про нього. Відповідно до п. 3.1 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату у комунальній квартирі звертається в Орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 3.3. Положення визначено перелік документів, які подає громадянин при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнаті в комунальній квартирі. Однак позивач не надала підтвердження надання їй квартири у користування, не надала копії ордера на жиле приміщення до заяви на приватизацію. Тому представник відповідача зазначає, що за наведених обставин передача вказаної квартири позивачу у власність без наданого повного пакету документів є недопустимою. Вказує, що орган місцевого самоврядування не може приймати рішення, що будуть суперечити вимогам чинного законодавства. Відповідно, заява позивача без обов`язкових додатків до неї, а саме копії ордеру, суперечить Положенню про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади, а отже орган приватизації селищної ради не може прийняти рішення про видачу свідоцтва про право власності, яке також буде суперечити Положенню (а.с. 74 -75). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.05.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 88). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак попередньо надіслала суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити за її відсутності, також позов просить задовольнити. Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явилася, натомість надіслала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника селищної ради за наявними матеріалами справи Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, натомість надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі, також вказали, що не заперечують проти задоволення заявлених вимог. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] звернулась до органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади із заявою, підписаною також [PERSON] та [PERSON] , про передачу квартири в приватну власність їй та членам її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] . Дану заяву одержано та зареєстровано Стрижавською селищною радою 17.06.2021 (а.с. 8). Рішенням № 1 від 31.08.2021 органу приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади при Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області відмовлено у передачі [PERSON] у приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення, роз`яснено [PERSON] право вирішення питання передачі у приватну власність квартири в судовому порядку, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с. 9). Відповідно до листа Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» від 06.12.2021 № 3/5094 повідомлено про неможливість видати довідку [PERSON] про сплату комунальних послуг до ІВ 301/81 з 1965 року по 2013 рік, так як строк зберігання касових ордерів та касових книг становить 3 роки та з 2013 року усі будинки та документація з балансу Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» були передані на баланс до Стрижавської селищної ради (а.с. 10). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що останній в різні роки працював у Стрижавській виправній колонії (а.с. 11 - 15). [INFO] [PERSON] помер в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Стрижавською селищною радою 18.03.1993 серія [NUMBER] (а.с. 16). [INFO] померла [PERSON] в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Стрижавською селищною радою 05.11.1993 серія [NUMBER] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 18). Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] , які є третіми особами у справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих 10.10.1981, серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , де в графі «мати» вказано [PERSON] (а.с. 19, 20). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області 30.11.2021 за № 3489, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 18.11.1983 по теперішній час (а.с. 21). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області 30.11.2021 за №3488, № 3490, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 04.03.1998 по теперішній час (а.с. 22, 23). Згідно з довідкою КП «Турбота» Стрижавської селищної ради № 221 від 26.11.2021, [PERSON] платить за житлово-комунальні послуги КП «Турбота» Стрижавської селищної ради з березня 2013 року по теперішній час згідно особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 24). З довідки КП «Турбота» Стрижавської селищної ради №220 від 26.11.2021, вбачається, що у [PERSON] за адресою [ADDRESS] відсутня заборгованість по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території, холодному водопостачанню, водовідведенню, вивозу твердих побутових відходів станом на 26.11.2021 (а.с. 25). Відповідно до копії рішення 11 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 7 від 16.04.2021, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до копії акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, який є додатком до розпорядження голови Вінницької райдержадміністрації № 43 від 29.01.2001, встановлено, що комісією, що створена відповідно до розпорядження Вінницької районної ради народних депутатів № 681 від 16.11.2000 було проведено обстеження введеного в експлуатацію в 1965 році, двох-поверхового, 16 квартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить Стрижавській виправній колонії № 81, та передано його у комунальну власність Стрижавської селищної ради (а.с. 27- 30). Згідно копії технічного паспорта на квартиру, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 11.05.2021 на замовлення [PERSON] , квартира [ADDRESS] складається з: коридору, санвузла, кухні, кімнати, кімнати, кімнати, загальною площею 45, 2 кв.м., житловою площею 32, 6 кв.м. (а.с. 31 - 33). Відповідно до копії листа КП «ВООБТІ» від 14.05.2021 № 40, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 3873, станом на 31.12.2012, право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] комунальним підприємством не зареєстровано (а.с. 84). Згідно копії договору № 0401 про надання житлово-комунальних послуг від 01.03.2013, між [PERSON] та КП «Турбота» Стрижавської селищної ради укладено вказаний договір про надання житлово-комунальних послуг щодо квартири [ADDRESS] (а.с. 35 - 36). З копії поквартирної картки на квартиру за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] значився квартиронаймачем даної квартири, також зазначені члени його сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (внук), [PERSON] (внук) (а.с. 37). Згідно копії картки реєстрації, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 18.11.1983, до картки також внесено відомості про наявність дітей до 16-р. віку, а саме [PERSON] та [PERSON] (а.с. 58). Згідно копій карток реєстрації, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 04.03.1998 (а.с. 39, 40). Рішенням 8 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 25.02.2021 № 3 «Про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади» створено орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади та затверджено положення про нього, про що свідчить копія відповідного рішення (а.с. 77). Відповідно до копії рішення 40 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 1 від 07.04.2022, внесено зміни до Положення про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади, а саме доповнено розділ ІІІ «Порядок оформлення документів для передачі житла у власність громадян» пунктом 3.8. (а.с. 76). Згідно з п. 1.2 Положення про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади, Орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади (надалі-Орган приватизації), є уповноваженим органом, створеним Стрижавською селищною радою з метою розгляду питань щодо передачі у власність громадянам квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинках (далі-квартири (будинки), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на підставі договору найму у спосіб та на умовах, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 78 - 80). Згідно з п. 1.4 вищевказаного Положення, об`єктами приватизації є квартири у багатоквартирних будинках та одноквартирних будинках, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі-квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 вищевказаного Положення, Орган приватизації не має права відмовити громадянам у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на рішенням виконавчого комітету на підставі рішення Органу приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату у комунальній квартирі звертається в Орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п. 3.1 Положення). Пунктом 3.3 Положення визначено перелік документів, які подає громадянин при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнаті в комунальній квартирі. При відповідності поданих документів нормам чинного законодавства Орган приватизації готує проект рішення про передачу квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян, надає його на розгляд виконавчого комітету Стрижавської селищної ради та видає свідоцтво про право власності згідно встановленого зразка (п. 3.10 Положення). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спір у даній справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу в приватизації спірної квартири. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до ч. 4 ст. 5 зазначеного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частиною 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно із ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Частиною 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 вказаного Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в справі № 200/18858/16-ц. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 36 рішення від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.1995, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Тобто обов`язком суду є дотримання всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів щодо наявності в особи права на приватизацію, що не може бути обмежено виключно відсутністю ордеру на займане приміщення. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 24.02.2019 у справі № 296/4642/19. Судом встановлено, що Органом приватизації житлового фонду, що перебуває в комунальній власності Стрижавської територіальної громади при Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області відмовлено позивачу у передачі у приватну власність спірної квартири виключно у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення. Інших підстав відмови зазначено не було. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Тобто, за змістом вказаної норми законодавства, ордер є лише підставою для вселення у житло. Крім того, обґрунтовуючи свою відмову єдиною підставою відсутністю ордера на вселення, відповідач у відзиві посилається на те, що відсутність ордера суперечить Положенню про орган приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності Стрижавської територіальної громади. Водночас, суд звертає увагу, що позивач постійно проживає в квартирі як член сім`ї наймача, якому квартира була надана, зареєстрована в квартирі з 1983 року та несе витрати з її утримання, також з народження в даній квартирі проживають та з 1998 року зареєстровані діти позивачки. Законність проживання позивача та її дітей в квартирі відповідачем не оспорюється, вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним житлом відповідач протягом усього часу проживання позивача не заявляв. Окрім того, суд звертає увагу на те, що сторонами не заперечується, що іншого житла позивач не має та раніше не використовувала своє право на приватизацію житла, що свідчить про те, що вона має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є саме «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції. Згідно положень частини 10 статті 8 у прив`язці до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому посилання відповідача на те, що позивач не має права на приватизацію, оскільки не надав ордеру, є безпідставним. Таким чином, дії відповідача порушують конституційне право позивачки на приватизацію житла у встановленому законом порядку, оскільки відсутність в неї ордеру на займане приміщення обґрунтовано об`єктивними обставинами, які не впливають на законність зайняття нею вказаної житлової площі, що доведено іншими наданими суду доказами. З огляду на те, що згідно встановлених судом обставин, на спірну житлову площу окрім [PERSON] , яка виявила бажання її приватизувати разом з прописаними в квартирі синами, що залучені до участі в справі, ніхто не претендує, квартира за адресою: [ADDRESS] є єдиним об`єктом нерухомого майна, позивач вселилася у житло на законних підставах і протягом тривалого часу (з 18.11.1983), а саме майже 39 років, добросовісно та офіційно використовує квартиру як єдине житло, суд дійшов висновку про те, що житлові права позивачки підлягають захисту в обраний нею спосіб, який не суперечить закону та надає можливість приватизувати займане житло в передбачений законом спосіб, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 984, 80 грн. (а.с. 52, 53). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved