Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») Гребенюк О.С. 27.08.2021 звернувся в Шевченківський районний суд м.Львова із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.09.2017 в розмірі 117\~946,41 грн. та 2\~270 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка [PERSON] звернулась в АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 22.09.2017 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому відповідачка [PERSON] , ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 05.02.2018 отримала картку типу «Преміальна картка «World Black Edition» (кредитний ліміт до 200000 гривень). Номер та строк дії картки зазначено в довідці про отримання картки. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у анкеті-заяві, відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг між нею та Банком. Погашення кредиту та відсотків повинно відбуватись відповідно до умов. Свої зобов`язання перед позивачем відповідачка [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 17.08.2021 виникла заборгованість на загальну суму 117\~946,41 грн., з яких: 110\~305,23 грн. заборгованість за кредитом; 5\~352,88 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та 2\~288,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками, які підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 14.09.2021 справу передано на розгляд за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова. Ухвалою Сихівського\~районного суду\~м.Львова\~від 19.10.2021 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідачки [PERSON] 16.11.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із його необґрунтованістю та недоведеністю. Зокрема, зазначила, що банком безпідставно нараховуються відсотки, оскільки Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, а у підписаній нею заяві відсутня відсоткова ставка, обумовлена при підписанні такої заяви. Також відповідачка вказала, що вона частково вносила кошти на погашення заборгованості, відтак станом на 15.11.2021 баланс по вказаному картковому рахунку становить 96\~311,05 грн. Від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Меркулової В.В. 02.12.2021 надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що заперечення відповідача щодо позовних вимог жодним чином необґрунтовані. Представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіною А.М. 26.11.2021 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій остання просила стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 96\~311,05 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою представник позивача Гребенюк О.С. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив такі задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Шийка І.І. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечив щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 47\~580,43 грн. заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що відповідачка [PERSON] сплачувала кредитні кошти, однак такі неправомірно були зараховані в рахунок погашення відсотків за кредитним договором. Окрім цього, вказав, що відповідачка [PERSON] підписувала лише анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, у якій не зазначено усіх складових вартості кредиту, відтак така не була ознайомлена із порядком та розміром нарахування відсотків. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву б/н від 22.09.2017. При підписанні анкети-заяви, [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Із довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] вбачається, що 29.10.2019 року відповідачці встановлено кредитний ліміт 125 000 гривень, старт карткового рахунку відбувся 05.02.2018. Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із укладеним з відповідачкою [PERSON] кредитного договору, останній була видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до 01/21. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626,628 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1049 вказаного Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 цього Кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 96\~311, 05 грн., яка є простроченим тілом кредиту. З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідачка [PERSON] дійсно не виконувала вказаних умов договору, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Виписка з карткового рахунку відповідачки [PERSON] вказує, що отриманою карткою відповідачка активно користувалась, грошові кошти використовувала для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, а отже, прийняла запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу. Відповідно до Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Таким чином, доказом факту встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок та користування відповідачкою кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. Враховуючи положення ч. 2 ст. 530 ЦК України та те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 96\~311,05 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту. Покликання представника відповідачки адвоката Шийки І.І. на те, що відповідачка [PERSON] сплачувала кредитні кошти, однак такі неправомірно були зараховані в рахунок погашення відсотків за кредитним договором, не заслуговують на увагу, з огляду на таке. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права,\~позивач повинен\~довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу\~процесуальні обов`язки відповідача\~полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі, на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. Стороною відповідачки доводів позивача про наявність вищевказаної заборгованості не спростовано, доказів сплати відповідачкою заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого залишок такої становить 47\~580,43\~грн., не подано та не доведено неправомірного зарахування таких в рахунок погашення відсотків. Разом з тим, позивачем\~доведено\~обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості\~за простроченим тілом кредиту. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1\~853,05 грн.

Outcome: approved