Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

1. Описова частина Процесуальні позиції учасників справи Короткий зміст позовних вимог 05.04.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження спільним майном. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони є власниками житлових та нежитлових приміщень у будинку [ADDRESS] . Зокрема, [PERSON] є власником нежилих приміщень з № 1 по № 27 (групи приміщень [ADDRESS] , [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . При цьому, відповідач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , площею 125,8 м.кв. на підставі договору дарування квартири від 15.03.2011. За твердження позивачів, внаслідок незаконних дій відповідача щодо проведення самочинної реконструкції належної йому квартири [ADDRESS] , площа цієї квартири була збільшена з 125,8 м.кв. до 239,9 м.кв. (тобто на 114,1 м.кв.) за рахунок спільного майна співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Зазначені дії відповідача порушують права позивачів як співвласників спільного майна будинку [ADDRESS] , оскільки збільшення площі зазначеної квартири відбулось за рахунок приєднання до неї приміщень технічного поверху будинку, даху будинку на якому надбудовано мансарду, демонтажу міжповерхового перекриття, втручання в інженерні комунікації будинку, що є частиною спільного майна, здійснено частковий демонтаж та блокування вентшахти вбудованих приміщень будинку [ADDRESS] та заблоковано частину квартирних (кухонних) вентканалів без згоди співвласників будинку. На переконання позивачів в діях відповідача вбачається факт самочинного будівництва та ряд порушень, які останній відмовляється усунути, продовжує здійснювати будівельні роботи та перешкоджає управляючій компанії відновити на даху будинку інженерні комунікації з метою відновлення нормального функціонування вентиляції. Внаслідок самовільної реконструкції квартири [ADDRESS] відповідач всупереч встановлених законодавством процедур та волі інших співвласників багатоквартирного будинку здійснив самочинне захоплення і виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку чим порушив право власності інших співвласників багатоквартирного будинку та обмежив їх право у використанні спільного майна багатоквартирного будинку, а через псування приміщень та обладнання будинку також порушує умови безпечного проживання інших співвласників будинку [ADDRESS] . Як зазначають позивачі у позовній заяві, з метою досудового врегулювання спору відповідачу неодноразово заявлялись вимоги щодо припинення незаконних дій, як з боку співвласників будинку [ADDRESS] , так і з боку управляючої будинком організації. Проте, [PERSON] відмовляється від їх припинення і продовжує здійснювати незаконну реконструкцію квартири. Тому, з огляду на вищевикладене позивачі просять суд: 1) зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні спільним майном будинку (дахом, технічним поверхом), що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом зупинення будівельних робіт за межами квартири [ADDRESS] у її проектних розмірах на дату введення будинку в експлуатацію та демонтажу надбудови на даху будинку з відновленням міжповерхових перекриттів, демонтажу перегородок над квартирою [ADDRESS] на технічному поверсі; 2) зобов`язати [PERSON] здійснити заходи щодо приведення інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , у відповідність до договору дарування квартири від 15.03.2011, та змінити характеристики об`єкта нерухомого майна в частині площі квартири, виходячи, що загальна площа квартири становить 125,8 м.кв. Короткий зміст відзиву відповідача на позовну заяву (том 1, а.с. 208 - 218) 07.06.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що ще 22.07.2007 між ЗАТ «Трест Київміськбуд - 1» (Забудовник) та [PERSON] (Інвестор) було укладено договір інвестування у нерухомість № 133-3-ВПП (1), згідно з яким Забудовник зобов`язався своїми силами і засобами збудувати і передати об`єкт інвестування Інвестору, а Інвестор зобов`язався сплатити Забудовнику грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування. Об`єктом інвестування є нежитлові приміщення на технічному поверсі об`єкту будівництва та покрівлі об`єкта будівництва - за проєктом об`єкту будівництва. Відповідно до довідки про здійснення повного розрахунку за об`єкт інвестування від 26.03.2009, відповідач у повному обсязі виконав умови договору інвестування у нерухомість шляхом перерахування 456 400,00 грн, що на переконання представника відповідача відповідає вартості інвестованих нежитлових приміщень за проєктом, що знаходиться у будинку [ADDRESS] , загальною площею 375,80 кв.м. За твердженням представника відповідача, реалізуючи свої законні права з договору інвестування, 27.03.2009 між ЗАТ «Трест Київміськбуд - 1» та [PERSON] було підписано акт прийому передачі нежитлових приміщень Інвестору, згідно з яким Забудовник побудував та передав у власність, а Інвестор прийняв нежитлові приміщення на технічному поверсі об`єкту будівництва, за проєктом, що знаходиться у будинку [ADDRESS] , загальною площею 375,80 кв.м. Як зазначає представник відповідача у відзиві, 01.03.2011 зборами співвласників багатоквартирного будинку за підсумками голосування було одноголосно прийнято рішення про надання згоди на реконструкцію квартири [ADDRESS] , а 19.08.2013 зборами співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , було погоджено реконструкцію даної квартири та погоджено технічний паспорт від 03.05.2013. Представник відповідача вважає, що в матеріалах справи відсутній проєкт будівництва житлового будинку, а тому будь-які твердження, що реконструкція відбулась з приєднанням технічного поверху не може свідчити про те, що відповідні приміщення є допоміжними. На переконання представника, відповідачем не здійснювалось самовільне демонтування вентшахти та спорудження фасадної арки, оскільки за проєктом будівництва відповідна фасадна ніша немає виходу назовні. Акт обстеження внутрішньобудинкових інженерних комунікацій багатоповерхового житлового будинку від 06.03.2020 та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 16.06.2020 не містять інформації про приналежність нежитлових приміщень, за рахунок яких відбулась реконструкція квартири [ADDRESS] до допоміжних. Відповідач, починаючи з 2012 року сплачував рахунки за житлово - комунальні послуги, виходячи з площі квартири у розмірі 239,9 кв.м., про що було відомо житлово - експлуатаційним організаціям та співвласникам. Відповідність квартири [ADDRESS] державним будівельним нормам підтверджується довідкою про технічні показники об`єкту нерухомого майна (сертифікат АЕ № 002179) від 03.05.2013. Короткий зміст письмових пояснень третьої особи - Департаменту з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (том 1, а.с. 120 - 127) 24.05.2022 на адресу суду через засоби поштового зв`язку надійшли від третьої особи - Департаменту з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) письмові пояснення У письмових поясненнях третя особа зазначила, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів щодо реконструкції квартири [ADDRESS] . Під час виїзду на місце посадової особи Департаменту з метою проведення перевірки власник квартири/замовник будівництва та/або його уповноважені особи були відсутні, що унеможливило проведення перевірки. За таких обставин, Департамент письмово запросив замовника будівництва [PERSON] , та/або уповноважених осіб з необхідними для проведення перевірки документами. На запрошення до Департаменту зазначений суб`єкт містобудування не з`явився. Оскільки Департамент не наділений повноваженнями щодо примусового впливу на суб`єктів містобудування, Департамент письмово звернувся до Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві з проханням сприяти у проведенні перевірки. Інформація від правоохоронних органів не надходила. Тому, у письмових поясненнях Департамент звернув увагу на те, що проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, складання за її результатами матеріалів у відповідності до Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 та у разі виявлення порушень, вжиття заходів відповідно до вимог законодавства України, можливе після надання замовником будівництва необхідних документів або ж після належного реагування правоохоронних органів. Тому, третя особа просила суд прийняти рішення відповідно до вимог законодавства України та розглянути справу без участі представника Департаменту. Короткий зміст письмових пояснень третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» (том 1, а.с. 161) 31.05.2021 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» (далі - ТОВ «УК» «Затишна оселя»), в яких третя особа зазначила, що заявлені позивачами позовні вимоги та обставини, покладені в їх обгрунтування визнає у повному обсязі, а також погоджується з правовою оцінкою обставин, наданих позивачами, просить здійснювати судовий розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Короткий зміст відповіді на відзив від представника позивачів (том 1, а.с. 243 - 250) У відповіді на відзив представник позивачів заперечуючи щодо обставин викладених у відзиві на позовну заяву зауважив, що надані відповідачем копії протоколів не є достатніми та належними доказами волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , оскільки зазначені протоколи підписані виключно працівниками обслуговуючої компанії та не містять жодного підпису співвласника будинку. Окрім того, збори співвласників будинку не є органом уповноваженим надавати дозвіл на проведення тих чи інших будівельних робіт, а фізична особа - підприємець [PERSON] , яким видано довідку про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна не є особою уповноваженою законом чи державою на підтвердження фактів щодо необхідності (чи її відсутності) отримання дозвільних документів на будівництво. Разом з тим, представник відповідачів в спростування позиції відповідача посилається на те, що Договір інвестування у нерухомість від 22.07.2007 № 133-3-ВПП(1) не є згідно діючого законодавства правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на які - небудь нежитлові приміщення. Згідно існуючого в Україні публічного порядку спільне майно співвласників багатоквартирного будинку не може бути відчужене третім особам. Згідно обставин та висновків Верховного Суду приміщення приєднані відповідачем до квартири [ADDRESS] в результаті незаконної реконструкції відносяться саме до спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема допоміжних приміщень та конструктивних елементів багатоквартирного будинку, а не являються окремим об`єктом нерухомого майна - нежитловими приміщеннями. Жодних доказів того, що нежитлові приміщення, у придбання яких начебто інвестував кошти відповідач, будувались не як допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, а як окремі об`єкти нерухомого майна останній не надав. Разом з тим, представник позивачів вказує на те, що відповідач жодним чином не спростував того, що права позивачів в тому числі були порушені внаслідок блокування [PERSON] частини вентиляційних каналів будинку (жилих і нежилих приміщень), локальні пошкодження покрівельної мембрани великою кількістю складових на даху залишків каменю, зміною інженерних комунікацій в межах технічного (горищного) поверху, складування горючих матеріалів на технічному поверсі. Короткий зміст письмових пояснень третьої особи - ТОВ «УК «Затишна оселя» щодо відзиву на позовну заяву (том 2, а.с.16-17) У письмових поясненнях від 11.06.2021 третя особа зазначила про те, що відповідач у відзиві посилається на те, що 14.09.2012 між ним та ТОВ «Експлуатаційна компанія» було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого загальна площа квартири відповідача складає 239,9 кв.м. Зокрема, між ТОВ «УК «Затишна оселя» та відповідачем з метою надання комунальних та інших послуг укладений договір від 01.02.2017, відповідно до умов якого [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 125,8 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м. Як вказує третя особа саме на підставі зазначеного договору надаються відповідачу послуги та здійснюється нарахування вартості за спожиті послуги, жодних інших відомостей щодо загальних розмірів квартири [PERSON] договір від 01.02.2017 не містить. За твердженням третьої особи, інвестиційний договір на нежитлові приміщення від 22.07.2007, яким відповідач обгрунтовує правомірність збільшення площі квартири не може свідчити про набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Інвестиційний договір може бути підставою для здійснення певних заходів у разі реалізації яких об`єкт вводиться в експлуатацію, оформлюються правовстановлюючі документи на нерухомість та здійснюється державна реєстрація. На переконання третьої особи відповідачем не надано жодних документів, які мають супроводжувати проведення відповідних будівельних робіт та введення об`єкту в експлуатацію, підтверджувати правомірність реконструкції квартири з одночасним її збільшенням. Самовільно захоплені площі технічного поверху та горища не є відокремленими об`єктами нерухомості та одночасно є невід`ємною складовою спільного майна власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Короткий зміст письмових пояснень представника позивачів від 22.10.2021 (том 2, а.с. 196 - 200) У зазначених письмових поясненнях представник позивачів вказав на те, що надані представником відповідача копії проєктної документації не можуть розцінюватись, як належний, допустимий та достовірний доказ, оскільки проєктна документація мала пройти погодження та державну експертизу, а у випадку внесення до неї змін підлягала перепогодженню. Жодних доказів на підтвердження факту її існування та відповідність даним критеріям представником відповідача суду не надано. Окрім того, документи під назвою «Робоча документація» надані представником відповідача не містять будь - якої вказівки щодо їх походження. Разом з тим, представник позивачів у письмових поясненнях звернув увагу на те, що копії окремих листів робочої документації отриманих ним від ТОВ «УК «Затишна оселя» мають суттєву відмінність від копій наданих представником відповідача. Згідно копій робочої документації отриманої від управляючої компанії фасад будівлі (арк 22) не містить ніяких надбудов на даху будинку, зображення яких присутні на малюнку, що міститься у складі документації наданих відповідачем. На переконання представника позивачів даний малюнок взагалі не містить ніяких підписів посадових осіб чи реквізитів, які мають бути присутні на кресленнях робочої документації. Плани технічного поверху та горища (арк 3 та арк 11) на відміну від документів відповідача не містять ніякої інформації про наявність на даних поверхах нежитлових приміщень №2, №3 та №4, площею 212,41 м.кв., 21,44 м. кв. та 23,73 м.кв. відповідно, а лише вказують на наявність вбудованих приміщень (підсобних) № 1 та №2. План покрівлі (арк 13) не містить жодної тераси чи надбудови на даху будинку зображених на документах наданих представником відповідача. Короткий зміст додаткових письмових пояснень представника відповідача (том 2, а.с. 224 - 231) У зазначених письмових поясненнях відповідач висловив свою правову позицію щодо правових підстав наявності у ТОВ «УК «Затишна оселя» проектної документації на будинок за адресою: [ADDRESS] вказавши на те, що проєктна документація зберігається виключно в архіві ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» та не передавалась будь-якій третій особі. Суттєва неузгодженість копій окремих аркушів проєктної документації, наданих позивачем з іншими матеріалами справи на переконання відповідача свідчить про грубу підробку з метою введення суду в оману щодо дійсних обставин справи, або про те, що окремі аркуші бралися з різних документацій, які між собою не пов`язані. Рух справи в суді та повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання Ухвалою суду від 12.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 756/4994/21, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - ТОВ «УК «Затишна оселя» та Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва, підготовче засідання призначено на 11.05.2021. Підготовче засідання з підстав, передбачених процесуальним законом неодноразово відкладалося, востаннє на 14.09.2021. Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 14.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду справи по суті на 11.10.2021. У подальшому судові засіданні з розгляду справи по суті також неодноразово відкладалися, востаннє на 02.06.2022. 02.06.2022 в судове засідання з`явився представник позивачів, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання особисто не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у справі документами. Зокрема, судова повістка про виклик до суду направлялась за адресою зареєстрованого місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] та повернулося зворотнє поштове повідомлення з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Разом з тим, судом було повідомлено відповідача про дату та час проведення судового засідання шляхом направлення йому 02.05.2022 смс - повідомлення за номером телефону [NUMBER] , яке доставлено останньому 02.05.2022 о 14:42 год. Окрім того, 02.05.2022 телефонограмою суд повідомив представника відповідача - [PERSON] про судове засідання з розгляду справи по суті на 02.06.2022, виклик було прийнято представником особисто. 01.06.2022 відповідачем через канцелярію суду було подано заяву, в якій він зазначив, що станом на 01.06.2022 є тимчасово переміщеною особою з березня 2022 року, що підтверджується довідкою переселенця від 22.04.2022 та на території міста Києва не перебуває. Просить суд повідомити його про час та дату наступного судового засідання, де він бажає надати свідчення в якості свідка. Повідомлення про час та дату судового засідання просить надіслати йому за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкладення судового засідання відсутні, виходячи з такого. Суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснюється вже тривалий час, судові засідання з розгляду справи по суті здійснювались 11.10.2021, 22.10.2021, 08.11.2021, 09.12.2021, 14.01.2022, 28.01.2022, 17.02.2022, частина з яких неодноразово відкладалася за клопотаннями відповідача або його представника. 09.12.2021, 14.01.2022, 28.01.2022, 17.02.2022 відповідач не скористався своїм процесуальними правами на особисту участь у судових засіданнях та бути допитаним в якості свідка. Зокрема, 14.01.2022 його інтереси в судовому засіданні представляв представник, а 09.12.2021, 28.01.2022 та 17.02.2022 не з`явився в судові засіданні особисто та не забезпечив явку уповноваженого представника. Завданнями цивільного судочинства згідно статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-яким іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до статті 6 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом. Цивільно процесуальним законодавством учасники справи наділені як процесуальними правами так і процесуальними обов`язками. Частиною другою статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судові засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, надавати суду повні та достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні та інше. Частиною першою статті 44 ЦПК України, передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії"від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші). У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач та його представник вже неодноразово не з`являлись у судові засідання з розгляду справи по суті, суд вважає, що подана відповідачем через канцелярію суду 01.06.2022 заява спрямована виключно на безпідставне затягування розгляду справи, свідчить про зловживання відповідачем своїх процесуальних прав, його неналежну процесуальну поведінку та прояв неповаги до суду та до позивачів. Обставини на які посилається відповідач у даній заяві не приймаються судом до уваги, оскільки останній у разі неможливості з`явитися 02.06.2022 у судове засідання не позбавлений був можливості направити уповноваженого представника, а також будучи завчасно повідомленим про дату та час судового засідання взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції особисто або через свого представника. Судом впродовж розгляду справи по суті було вжито усіх залежних від нього заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи (через засоби поштового зв`язку, шляхом направлення смс повідомлення, телефонограми), а також для реалізації останніми своїх процесуальних прав на участь у судових засіданнях та надання власних правових позицій в обґрунтування/спростування заявлених позовних вимог, забезпечення принципів змагальності та рівності учасників справи перед законом і судом. На переконання суду подальше відкладення розгляду справи не сприятиме своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи по суті та дотриманням судом розумних строків розгляду справи, порушуватиме права інших учасників справи. За таких обставин, заява відповідача задоволенню не підлягає. У письмових поясненнях від 19.05.2021 третя особа - Департамент з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України та розглянути справу без участі представника Департаменту. Третя особа - ТОВ «УК «Затишна оселя» у письмових поясненнях від 31.05.2021 заявила про проведення судового розгляду справи за відсутності уповноваженого представника. З огляду на вищевикладені обставини, суд з урахуванням думки представника позивачів дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності належним чином повідомленого відповідача, його представника, представників третіх осіб та за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній письмові докази судом встановлено наступні обставини. Позивачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками житлових та нежитлових приміщень у будинку [ADDRESS] . Зокрема, [PERSON] є власником нежилих приміщень з № 1 по №27 (групи приміщень [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 20). Згідно свідоцтва про право власності від 05.05.2009 (а.с. том 1, а.с. 21) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 05.05.2009 (том. 3, а.с.5). Відповідач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 15.03.2011 (том 1, а.с. 69). Управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] є ТОВ «УК «Затишна оселя», яка надає співвласникам даного будинку послугу з управління даним будинком на підставі рішення співвласників будинку та у відповідності до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.12.2016 (том 1, а.с. 62-68). Згідно акту обстеження внутрішньобудинкових інженерних комунікацій багатоповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] від 06.03.2020 (том 1, а.с. 23 - 28) через численні скарги мешканців будинку та власників нежитлових приміщень до ТОВ «УК «Затишна оселя» щодо сторонніх запахів в квартирах та на сходовій клітині, а також через погану роботу вентиляції кухонних вентканалів частини квартир, незадовільної роботи припливно - витяжної вентиляції нежитлових приміщень, ТОВ «УК «Затишна оселя» з метою проведення обстеження технічного стану внутрішньобудинкових вентиляційних комунікацій було сформовано комісію у складі інженера [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , представника ініціативної групи мешканців будинку [PERSON] , уповноваженого представника власниці вбудованих нежитлових приміщень [PERSON] - [PERSON] та залучено експертів у сфері будівництва та архітектури. За наслідками обстеження, яке проводилося у два етапи було встановлено, зокрема: -факт демонтажу вентшахти вбудованих приміщень вище позначки + 32,920. Замість передбаченого проектом випуску на 700 мм вище рівня покрівлі, шахту було демонтовано і заглушено горизонтальною в площині перекриття над фасадною аркою; -на покрівлі будинку, де раніше перебував самовільно демонтований випуск вентшахти з дефлектором, виявлено непередбачену проектом будинку кам`яну стіну, що є частиною самовільно побудованою без оформленої та погодженої належним чином проєктно - дозвільної документації капітальної надбудови над квартирою [ADDRESS] ; -в точці примикання циліндричного покриття сходовї клітки до надбудованої стіни утворився сніговий мішок, водовідведення з якого організовано за допомогою саморобної воронки з викиданням води на плаский дах. Воронку розташовано безпосередньо над самовільно заглушеною вентиляційною шахтою вбудованих приміщень; -численні порушення в процесі здійснення надбудови над квартирою [ADDRESS] , зміна техніко - економічних показників будинку без проєктно - дозвільної документації; -частковий демонтаж міжповерхових перекриттів 9-го та технічного (горищного) поверхів; -додаткове навантаження несучих конструкцій будинку масивними кам`яними стінами з натурального каменю та цегли; -блокування частини квартирних (кухонних) вентканалів, розташованих по осі «8», локальні пошкодження покрівельної мембрани великою кількістю складових на даху залишків каменю; зміна інженерних комунікацій в межах технічного (горищного) поверху; блокування частини квартирних вентиляційних каналів, розташованих по осі «8». З цього акту слідує, що перший етап обстеження виконувався в присутності відповідача - [PERSON] , який є власником кватири [ADDRESS] та яким було проігноровано неодноразово озвучену вимогу представників комісії надати оформлену належним чином проєктно - дозвільну документацію. Листом від 26.03.2020 № 616 (том 1, а.с. 39-40) ТОВ «УК «Затишна оселя» звернулась до відповідача з вимогою у найкоротші строки усунути виявлені згідно акту від 06.03.2020 порушення, повідомивши управляючу компанію про дату та час проведення відповідних робіт для контролю за безпечністю їх виконання та повного усунення виявлених порушень, а у випадку відмови від виконання зазначеної вимоги та затягування її виконання відповідача попереджено про здійснення зазначених робіт за власний кошт з послідуючим відшкодуванням цих коштів, а також про звернення до відповідних компетентних органів. Відповіді на лист надано не було. У листі від 12.05.2020 (том 1, а.с. 37) Департамент з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва повідомив ТОВ «УК «Затишна оселя» про те, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] . За заявою мешканців та власників квартир і нежитлових приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] щодо вжиття заходів з відвернення надзвичайної ситуації (том 1, а.с. 26 - 28), Оболонським районним управлінням ДСНС України у м. Києві було проведено перевірку наведених у заяві фактів щодо втручання власником квартири [ADDRESS] [PERSON] в роботу припливно - витяжної вентиляції, у конструкції будинку, порушення їх цілісності та самовільної надбудови на покрівлі будинку. Актом Оболонського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві від 10.06.2020 № 220, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ТОВ «УК «Затишна оселя» (том 1, а.с. 29-34) було встановлено наявність порушень вимог законодавства в частині внесення зміни до елементів системи вентиляції будинку, закривання витяжних каналів й отворів вентиляційної системи нежитлових приміщень першого поверху на рівні покрівлі, розміщення на технічному поверсі складських приміщень, не надання проєктної документації, затвердженої у встановленому порядку щодо реконструкції, технічного переоснащення та капітального ремонту (приміщень технічного поверху та покрівлі будинку), зниження під час експлуатації об`єкту рівня пожежної безпеки (збільшено умовну висоту будинку), встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта. Для усунення зазначених порушень Оболонським районним управлінням ГУ ДСНС України у м. Києві 16.06.2020 видано ТОВ «УК «Затишна оселя» припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 140 (том 1, а.с. 35), в якому зазначено, що з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних у акті вимагається вжити таких заходів: заборонити внесення зміни до елементів системи вентиляції будинку та забезпечити викид у найвищому місці даху вертикально в гору шляхом виконання необхідної висоти вентиляційної труби нежитлових приміщень; відновити витяжні канали й отвори вентиляційної системи нежитлових приміщень першого поверху на рівні покрівлі; на технічному поверсі прибрати складську дільницю; надати проєктну документацію затверджену у встановленому порядку щодо реконструкції, технічного переоснащення та капітального ремонту приміщень технічного поверху та покрівлі будинку; під час експлуатації будинку заборонити знижувати рівень пожежної безпеки (умовну висоту будинку привести відповідно до затвердженого проєкту будівництва будинку), встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта. У приписі ТОВ «УК «Затишна оселя» від 13.07.2020 (том 1, а.с. 46) адресованому відповідачу, управляюча компанія вказала, що відповідно до припису Оболонського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві від 16.06.2020, з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, [PERSON] необхідно в термін до 17.07.2020 усунути такі порушення: заборонити внесення зміни до елементів системи вентиляції будинку та забезпечити викид у найвищому місці даху вертикально в гору шляхом виконання необхідної висоти вентиляційної труби нежитлових приміщень; відновити витяжні канали й отвори вентиляційної системи нежитлових приміщень першого поверху на рівні покрівлі; на технічному поверсі прибрати склад будівельних матеріалів; на даху будинку прибрати каміння та відновити ділянку покриття покрівлі, пошкодженого внаслідок тривалого зберігання даного матеріалу на покрівлі; надати проєктну документацію затверджену у встановленому порядку щодо реконструкції, технічного переоснащення та капітального ремонту приміщень технічного поверху та покрівлі будинку. Даний припис був отриманий відповідачем, що підтверджується його особистим підписом. Як убачається з протоколу зустрічі ТОВ «УК «Затишна оселя» та співвласників житлових та нежитлових приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] від 15.07.2020, на якій був присутній [PERSON] було вирішено зобов`язати останнього прибрати склад будівельних матеріалів з приміщень МЗК до 27.07.2020 та прибрати каміння (мраморний бут), що розміщене на покрівлі під`їзду 1 корпусу 2 та під`їзду 1 корпусу 3, відновити ділянку покриття покрівлі, пошкоджену внаслідок тривалого зберігання даного матеріалу на покрівлі до 02.08.2020. У листі від 16.02.2021 (том 1, а.с. 38) Департамент з питань державного архітектурно - будівельного контролю міста Києва повідомив позивача 1 - [PERSON] про те, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] . Під час виїзду на місце посадової особи Департаменту з метою перевірки власник квартири/замовник будівництва та/або його уповноважені особи були відсутні, що унеможливило проведення перевірки. Департамент письмово запросив замовника будівництва, фізичну особу, та/або уповноважених осіб з необхідними для проведення перевірки документами. На письмові запрошення до Департаменту зазначений суб`єкт містобудування не з`явився. Департамент письмово звернувся до Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві з проханням сприяти у проведенні перевірки. Вищеперелічені порушення не були усунуті відповідачем, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідних доказів. В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 147 - 148), параметри запиту - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31781437 міститься інформація про те, що відповідач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 125,80 кв. м., житловою площею 66,10 кв.м. Право власності на дану квартиру відповідачем набуто на підставі договору дарування квартири. При цьому в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, с. 149-150), параметри запиту - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2070847980000 міститься інформація про те, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 239,9 кв.м, житловою площею 86,8 кв.м. на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 у справі № 2608/7123/12. Право власності припинено, дата, час державної реєстрації 30.11.2020 на підставі рішення Київського апеляційного суду від 03.11.2020 у справі № 2608/7123/12. Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень у провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №2608/7123/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 239,9 кв.м. та житловою площею 86,8 кв.м., визнання попереднього договору міни від 16.01.2012, укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 у справі №2608/7123/12 позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] ,загальною площею 239,9 кв.м. та житловою площею 86,8 кв.м.; визнано попередній договір міни від 16.01.2012, укладений між [PERSON] та [PERSON] нікчемним з моменту його укладення; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3 219,00 грн сплаченого державного мита; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 03.11.2020 у справі №2608/7123/12 апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (також позивачі у цій справі) задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 в частині задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 239,9 кв.м. та житловою площею 86,8 кв.м. скасовано, та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності відмовлено. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 2608/7123/12 касаційну скаргу представника [PERSON] залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 03.11.2020 залишено без змін. У наявному в матеріалах справи технічному паспорті на спірну квартиру, який виготовлений 27.09.2011 убачається, що реконструкція квартири здійснена з приєднанням технічного поверху та надбудови. Даний технічний паспорт містить примітку, що дозвіл на реконструкцію з приєднанням технічного поверху та надбудови в БТІ не подано. При цьому, в матеріалах справи міститься також технічний паспорт на спірну квартиру, виготовлений 02.04.2020, з якого убачається, що до належної відповідачу квартири приєднано технічний поверх і надбудову, внаслідок чого загальна площа квартири становить 239,9 кв.м., а житлова площа 86,8 кв.м. Тобто, судом установлено, що має місце факт проведення реконструкції квартири [ADDRESS] , оскільки її початкова загальна площа згідно договору дарування квартири від 15.03.2011 становила 125,80 кв. м., а житлова площа 66,10 кв.м., тоді як в результаті приєднання технічного поверху і надбудови її загальна площа збільшилась до 239,9 кв.м, тобто на 114,1 кв.м. без отримання дозвільної документації на проведення будівельних робіт. З наданих відповідачем в спростування позовних вимог документів убачається, що 22.07.2007 між Закритим акціонерним товариством «Трест Київміськбуд - 1» (Забудовник) та [PERSON] (Інвестор) було укладено договір інвестування у нерухомість № 133-3-ВПП (1) (том 2, а.с. 87 - 88), відповідно до умов якого Забудовник зобов`язується своїми силами і засобами збудувати та передати об`єкт інвестування Інвестору, а Інвестор зобов`язується сплатити Забудовнику грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування. Згідно п.2.2. договору для закріплення за Інвестором певного об`єкту інвестування, Інвестор має сплатити 100% загальної вартості об`єкту інвестування за поточною ціною яка встановлена на дату розрахунків, до 01.12.2007. Відповідно до п.2.3. договору об`єктом інвестування є нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] (будів) технічний поверх (горище) та покрівля об`єкту будівництва; Приміщення - нежитлові приміщення на технічному поверсі об`єкту будівництва (у визначених договором осях) та покрівлі об`єкта будівництва (у визначених договором осях) - за проектом об`єкту будівництва. Загальна площа - 375,80 кв.м. В п. 2.5. договору сторони передбачили, що після сплати інвестором 100% вартості проектної площі об`єкту інвестування, Забудовник передає Інвестору цей об`єкт інвестування з виконаними на ньому роботами. Інвестор самостійно, за свій рахунок, оформлює технічний паспорт БТІ. Функціональне призначення об`єкту інвестування - проведення перепланування, реконструкції, об`єднання, будівництво надбудови над нежитловими приміщеннями та квартирою, облаштування мансарди, облаштування терас та інші будівельні переоснащення для квартири [ADDRESS] , що знаходиться на 9 поверсі в об`єкті будівництва (п. 2.6. договору). Додатком від 06.02.2008 № 1 до цього договору є план - схема об`єкта інвестування - нежитлові приміщення № 2. В додатковій угоді від 06.02.2008 № 1 до договору від 22.07.2007 сторони внесли зміни до окремих пунктів договору. З - поміж іншого, в цій додатковій угоді визначено, що об`єктом інвестування є нерухомість, будівництво якої здійснює Забудовник, інвестування в яку здійснює Інвестор. Об`єктом інвестування є нежитлові приміщення за адресою: : [ADDRESS] ; поверх (будів) технічний поверх 2 та технічний поверх 3; приміщення - нежитлові приміщення № 2; площа нежитлових приміщень - 169,93 кв.м.; план - схема об`єкта інвестування, яка є додатком № 1 до даного договору є невід`ємною частиною договору. Об`єкт інвестування не підлягає окремому від об`єкта будівництва введенню в експлуатацію, об`єкт інвестування приймається в експлуатацію на підставі акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта будівництва. Зміни до проектної документації погоджувати із Забудовником. Додатковою угодою № 2 (том 2, а.с. 91) сторони внесли зміни до договору від 22.07.2007, а саме п.2.3. виклали у наступній редакції: Об`єктом інвестування є нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] . Поверх: технічний поверх 2 та технічний поверх 3. Приміщення - нежитлові приміщення №2. Площа нежитлових приміщень - 169,93 кв.м. В збудованому об`єкті інвестування виконуються загально - будівельні роботи відповідно до характеристики, викладеної у робочій документації об`єкту будівництва. Об`єкт інвестування передається Інвестору без чистого опорядження. План-схема об`єкта інвестування, яка є Додатком № 1 до цього договору є невід`ємною частиною договору. 27.03.2009 між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» (Забудовник) та [PERSON] (Інвестор) було підписано акт прийому - передачі нежитлових приміщень Інвестору (том 2, а.с. 92). У цьому Акті, зазначено, що згідно з договором інвестування у нерухомість № 133-3-ВПП (1) від 22.06.2007 Забудовник побудував та передає у власність, а Інвестор приймає нежитлові приміщення на технічному поверсі об`єкту будівництва та покрівлі об`єкту будівництва за проєктом, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , загальною площею - 375,80 кв.м. Функціональне призначення об`єкту інвестування - проведення перепланування, реконструкції, об`єднання, будівництво надбудови над нежитловими приміщеннями та квартирою, облаштування мансарди, облаштування терас та інші будівельні переоснащення для квартири [ADDRESS] . Остаточна вартість інвестицій нежитлових приміщень згідно договору інвестування у нерухомість складає 456 400,00 грн. Інвестор повністю сплатив Забудовнику зазначену вартість нежитлових приміщень. Згідно довідки ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» від 31.03.2009 [PERSON] здійснено повний розрахунок за об`єкт інвестування. Угодою від 31.03.2009 (том 2, а.с. 93), підписаною між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» (Забудовник) та [PERSON] (Інвестор) внесено зміни до акту прийому - передачі нежитлових приміщень Інвестору від 27.03.2009. У зазначеній угоді сторони внесли зміни до окремих пунктів акту. Зокрема, передбачили, що згідно з договором інвестування у нерухомість від 22.06.2007 Забудовник побудував та передає у власність, а Інвестор приймає нежитлові приміщення № 2 за робочою документацією на об`єкт будівництва, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 169,93 кв.м. Об`єкт інвестування не підлягає окремому введенню в експлуатацію. Зі змісту протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 01.03.2011 та від 19.08.2013, підписаних головою зборів (директором ТОВ «Експлуатаційна компанія») [PERSON] та секретарем зборів (виконавчим директором ТОВ «Експлуатаційна компанія») [PERSON] , поданих відповідачем убачається, що 01.03.2011 відбулися збори співвласників будинку, на яких вирішувалось питання про надання згоди на реконструкцію квартири [ADDRESS] та збільшення її до загальної площі 239,9 кв. За підсумками голосування вирішено надати згоду. При цьому, 19.08.2013 було проведено збори співвласників будинку, на яких вирішувалися питання про погодження проведеної реконструкції квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та погодження технічного паспорта від 03.05.2013 реконструйованої квартири [ADDRESS] за зазначеною адресою. За підсумками голосування було вирішено погодити. Згідно довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна від 03.05.2013 (том 2, а.с. 144), наданої відповідачем в спростування позовних вимог, квартира [ADDRESS] , відповідає вимогам ДБН, характеристиці конструктивних елементів, будівельній готовності та технічному стану, загальна та житлова площа змінилися внаслідок ремонтних робіт, які не потребують документів на їх виконання, та після закінчення яких квартира не потребує введенню в експлуатацію. 2. Мотивувальна частина Позиція суду (1)Оцінка аргументів учасників справи (1.1)Суть спірних правовідносин Представник позивачів вважає, що у діях відповідача вбачається факт самочинного перепланування та реконструкції квартири, оскільки приєднані до квартири [ADDRESS] допоміжні приміщення є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, які [PERSON] приєднав до своєї квартири з початковою загальною площею 125,8 кв.м. без відповідних дозволів та згоди усіх співвласників квартир. Натомість, відповідач та його представник не заперечують того факту, що мала місце реконструкція квартири, внаслідок якої відбулось збільшення її площі. Однак, вважають, що відповідна реконструкція була погоджена із співвласниками багатоквартирного будинку та збільшення її площі відбулось не за рахунок допоміжних приміщень, що є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, а за рахунок інвестованих відповідачем нежитлових приміщень за проєктом, що знаходиться в будинку за адресою: [ADDRESS] , розміщених на технічних поверхах 2 та 3, загальною площею 169,93 кв.м., та які не відносяться до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Тобто, з огляду на встановлені обставини, подані сторонами докази та зміст наведених учасниками справи доводів судом підлягають вирішенню питання щодо: 1. Правового режиму спірних приміщень за рахунок яких відбулось збільшення квартири відповідача ?; 2. Правомірності набуття відповідачем права власності на спірні об`єкти за рахунок яких відбулося збільшення площі належної йому квартири?; 3. Належності та ефективності обраного способу захисту?. (1.2)Щодо правового режиму спірного майна Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такими способами захисту можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 3, 4 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Частинами першою - сьомою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням. Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку. За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Верховний Суд у постанові від 06.08.2019 у справі № 914/843/17 зазначив, що допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17. Частиною першою та другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 № 14-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] , положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, комірки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно зі статтею 152 ЖК УРСР (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила). Пунктом 3.2.1 Правил установлено, що на горищах та технічних поверхах повинен забезпечуватися: температурно-вологісний режим горищних приміщень, що перешкоджає випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій; доступ до всіх елементів і чистота горищного приміщення. Горищні приміщення не повинні бути захаращені будівельним сміттям, домашніми й іншими речами та обладнанням; використання горищних приміщень під майстерні, для сушіння білизни і під складські приміщення не допускається (пункти 3.2.5, 3.2.7 Правил). Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що співвласники горища - власники квартир у багатоквартирному будинку, зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, у якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення. Допоміжні приміщення, а саме горище, яке призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, не підлягає приватизації та не може бути поділене і виділене власнику квартири в багатоквартирному житловому будинку без втрати його функціонального призначення. У пункті 1.3 Рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначено, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, щоб не порушувався принцип спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно переобладнання чи реконструкції допоміжних приміщень вимагає погодження всіх співвласників. Для проведення власником приватного житлового фонду переобладнання і перепланування житлових приміщень, зокрема тих, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідний дозвіл власника будинку (квартири). На підставі дозволу співвласників на проведення переобладнання і перепланування житлових приміщень власник звертається до виконавчого комітету місцевої ради (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц). Як убачається з документів наявних у матеріалах справи належна відповідачу на праві власності квартири [ADDRESS] , загальною площею 125,8 кв.м. збільшилась до 239,9 кв.м., тобто на 114,1 кв.м. за рахунок приєднання до неї частини технічного поверху та надбудови на даху будинку. З урахуванням наведеного вище суд приходить до переконливого висновку про те, що на спірне майно поширюється правовий режим права спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, а відтак будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень, а саме технічного поверху та даху будинку могли здійснюватися відповідачем тільки за згодою співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. (1.3)Щодо правомірності набуття відповідачем права власності на спірні об`єкти за рахунок яких відбулося збільшення площі належної йому квартири На підтвердження правомірності набуття права на нежитлові приміщення та дій щодо збільшення за їх рахунок площі квартири відповідач послався на наявність укладеного із Забудовником договору інвестування, а в підтвердження наявності згоди співвласників на проведення будівельних робіт надав суду протоколи зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 01.03.2011 та від 19.08.2013. За результатами оцінки наданих відповідачем доказів в цій частині суд дійшов висновку про їх відхилення з огляду на їх взаємосуперечливість та наявність сумнівів в їх достовірності виходячи з таких міркувань (1.3.1) Щодо оцінки договору інвестування Відповідач надав суду копії договору інвестування у нерухомість від 22.07.2007 № 133-3-ВПП(1) з додатком від 06.02.2008 № 1 та додатковими угодами від 06.02.2008 № 1 та від 30.09.2008 № 2, акт прийому - передачі нежитлових приміщень інвестору від 27.03.2009 з угодою про внесення змін до даного акту прийому - передачі від 31.03.2009, довідку про здійснення повного розрахунку за об`єкт інвестування від 31.03.2009. Відповідно до змісту цих документів відповідач, як Інвестор прийняв у свою власність побудовані Замовником нежитлові приміщення № 2 (поверх технічний поверх 2 та технічний поверх 3) за робочою документацією на об`єкт будівництва за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 169,93 кв.м., які не підлягають окремому введенню в експлуатацію. Суд звертає увагу на те, що право власності підтверджується правовстановлюючим документом, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, який був Додатком до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, в редакціях чинних в період з 01.03.2002 до 01.01.2013 та Переліку документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, визначеному в Порядках державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 7903 (діяв з 01.01.2013 до 12.02.2014, пункти 26, 27); від 17.10.2013 № 868 (діяв з 12.02.2014 до 01.01.2016, пункт 37); від 25.12.2015 № 127 (діяв з 01.01.2016 по теперішній час, пункти 40-68) серед переліку документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону договір інвестування у нерухомість, акт прийому - передачі нежитлових приміщень інвестору на які посилається відповідач відсутні. Тому, зазначені документи не можуть підтверджувати правомірність набуття відповідачем права на спірні об`єкти за рахунок яких відбулось збільшення площі належної [PERSON] квартири, а відтак розцінюватись як правовстановлюючі документи. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити що договір інвестування у нерухомість № 133-3-ВПП(1) від 22.07.2007 та додаткові угоди до нього, в тому числі акти прийому - передачі нежитлових приміщень інвестору, за своїм змістом є суперечливими і викликають сумнів в дійсності їх укладення. Так, із змісту наявного у справі договору дарування від 15.03.2011 слідує, що [PERSON] подарував [PERSON] квартиру під номером [ADDRESS] , яка належала дарувальнику згідно свідоцтва про право власності від 2009 року та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.10.2010 (а.с.69, т.1). Із наведеного слідує, що власником квартири під номером [ADDRESS] з червня 2009 по березень 2011 року був [PERSON] . З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не надано жодних доказів, що станом на дату укладення договору інвестування у нерухомість № 133-3-ВПП(1) від 22.07.2007 відповідач був власником квартири [ADDRESS] . Відтак суд приходить до висновку, що укладаючи зазначений договір із Забудовником відповідач взагалі не міг визначати функціональне призначення об`єкту інвестування, а саме проведення будь - яких будівельних переоснащень для квартири [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтований сумнів в достовірності цього доказу. Разом з тим, матеріали справи містять окремі аркуші копій проєктно - технічної документації на будинок за адресою: [ADDRESS] , корпус, надані представником відповідача та окремі аркуші копій проєктно - технічної документації на зазначений будинок, надані представником позивачів, які суттєво різняться між собою. Зокрема, згідно копій проєктної документації поданих представником позивачів фасад будівлі (арк 22) не містить надбудов на даху будинку, зображення яких присутні на малюнку, що міститься у складі документів наданих представником відповідача. Окрім того, плани технічного поверху та горища (арк 3 та арк 11) на відміну від документів представника відповідача не містять ніякої інформації про наявність на даних поверхах нежитлових приміщень №2, № 3, № 4, а лише вказують на наявність вбудованих приміщень (підсобних) № 1 та № 2. Зазначені вище копії окремих аркушів проєктної документації, що надані обома сторонами не можуть буди розцінені судом як належні та допустимі докази, оскільки стосуються одного об`єкту, а містять дані протилежні один одному. Окрім того, жодною із сторін не доведено факту дійсного існування проектної документації саме у поданій ними редакції, затвердження її в установленому законом порядку, тобто з проходженням державної експертизи та подальшого погодження. Слід зауважити, що зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову, документи подані сторонами, суд з метою правильного вирішення спору в ході розгляду справи неодноразово роз`яснював сторонам право клопотати перед судом про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи, що відображено у протоколах судових засідань. Однак, кожна із сторін вказала, що скористатись таким правом не бажає, необхідності у призначенні судової будівельно - технічної експертизи не вбачає. Окрім того, частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Аналогічну правову норму містив Цивільний кодекс України у редакції до 2013 року. Належних доказів реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт інвестування матеріали справи не містять. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 149-150), з якої убачається, що 10.04.2020 за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 у справі № 2608/7123/12. Проте, дана довідка одночасно містить відмітку про те, що 30.11.2020 право власності за відповідачем припинено на підставі постанови Київського апеляційного суду від 03.11.2020 у справі № 2608/7123/12. Зазначена постанова суду апеляційної інстанції була залишена без змін постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.09.2021. Слід підкреслити, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 у справі № 2608/7123/12, позов [PERSON] було задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 239,9 кв.м. та житловою площею 86,8 кв.м. Визнано попередній Договір міни від 16.01.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] нікчемним з моменту його укладення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Із змісту зазначеного рішення суду убачається, що збільшення загальної площі належної йому квартири з 125,8 кв.м. до 239,9 кв.м. відповідач обгрунтовує фактами протилежними тим на які посилається у цій справі. Зокрема, необхідність звернення до Святошинського районного суду міста Києві з вищезгаданим позовом мотивує тим, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] попереднього договору міни від 16.01.2012 та повернення [PERSON] ключів від квартири, останній потрапивши до зазначеної квартири побачив, що без його відома зроблене незаконне перепланування та реконструкцію, в результаті чого загальна площа квартири стала становити 239,9 кв.м. та житлова площа 86,8 кв.м. Суд зауважує, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 у справі № 2608/7123/12 було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2020 в частині задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] , загальною площею 239,9 м2 та житловою площею 86,8 м2 та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності відмовлено. Суд касаційної інстанції, переглядаючи постанову Київського апеляційного суду від 03.11.2020 та залишаючи її без змін встановив те, що [PERSON] не отримавши відповідні дозволи, а також згоду всіх власників квартир у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] самочинно перепланував та реконструював допоміжні приміщення вказаного будинку, які перебували у спільній сумісній власності всіх власників квартир багатоквартирного будинку. (1.3.2) Щодо оцінки протоколів зборів співвласників Суд також критично відноситься до наданих відповідачем в спростування позовних вимог в якості доказів протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 01.03.2011 (том 2, а.с. 95) та від 19.08.2013 (том 2, а.с. 96) з огляду на таке. Протоколом від 01.03.2011 відповідач підтверджує те, що зборами співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] було надано згоду на реконструкцію квартири [ADDRESS] , та збільшення її до загальної площі 239,9 кв.м., а протоколом від 19.08.2013 було погоджено проведення реконструкції даної квартири та погоджено технічний паспорт від 03.05.2013. Зазначені протоколи підписані головою зборів (директором ТОВ «Експлуатаційна компанія» Жуковським Л.В.) та секретарем зборів (виконавчим директором ТОВ «Експлуатаційна компанія» Фурманом А.М.). При цьому, у змісті самих протоколів зазначено, що у зборах взяли участь особисто та через представників всі співвласники, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку на праві приватної власності із зазначенням площ - 21 852,8 кв.м. (01.03.2011) та 8 471,6 кв.м. (19.08.2013), керівники/представники ТОВ «Експлуатаційна компанія» Жуковський Л.В. та секретар зборів (виконавчий директор ТОВ «Експлуатаційна компанія») [PERSON] . Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 у редакції чинній станом на 01.03.2011 та на 19.08.2013 «Рішення зборів співвласників приймається шляхом поіменного голосування. Рішення оформлюється особистим підписом кожного, хто проголосував, у протоколі із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти")». Натомість протоколи зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 01.03.2011 та від 19.08.2013 містять вказівку на те, що на зборах взяли участь особисто та через представників всі співвласники, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку на праві приватної власності,загальною площею - 21 852,8 кв.м. (01.03.2011) та 8 471,6 кв.м. (19.08.2013) з посиланням на їх 100% голосування із результатом «ЗА», але при цьому, жодних підписів співвласників, про те, що вони дійсно брали участь у голосуванні з питань порядку денного, протоколи не містять. Тому, зазначені протоколи достеменно не підтверджують дійсне волевиявлення співвласників вказаного будинку. Окрім того, з долученого до матеріалів справи листа власників квартир та нежитлових приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] щодо участі у зборах співвласників багатоквартирного будинку від 01.03.2011 та від 19.08.2013 (том 2, а.с. 8-9) убачається, що окремі власники заперечили особистим підписом свою участь у зазначених зборах та голосуванні при прийнятті відповідних рішень. Водночас згідно протоколу від 01.03.2011 на зборах співвласників багатоквартирного будинку вирішувалося питання надання згоди на реконструкцію квартири [ADDRESS] , та збільшення її до загальної площі 239,9 кв.м. При цьому у протоколі відсутні відомості кому саме надавалась згода на реконструкцію квартири, оскільки станом на 01.03.2011 відповідач власником даної квартири не був. До того ж надаючи на підтвердження надання згоди на проведення реконструкції допоміжних приміщень протоколи від 01.03.2011 та від 19.08.2013 відповідач одночасно надав суду акт прийому-передачі від 27.03.2009 між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» (Забудовник) та [PERSON] (Інвестор) нежитлових приміщень Інвестору на технічному поверсі об`єкту будівництва та покрівлі об`єкту будівництва за проєктом, що знаходиться в будинку [ADDRESS] та угоду від 31.03.2009 про внесення змін до акту прийому - передачі нежитлових приміщень інвестору від 27.03.2009. Тобто, навіть якщо припустити належність і достовірність акту прийому-передачі від 27.03.2009, угоди від 31.03.2009 про внесення змін до акту прийому - передачі нежитлових приміщень інвесторута протоколів від 01.03.2011 та від 19.08.2013, то є цілком очевидним, що згоди співвласників квартир багатоквартирного будинку на такого роду реконструкцію до її проведення відповідачем не було отримано в будь-якому випадку. (1.4)Щодо належності та ефективності обраного способу захисту Беручи до уваги вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов до переконливого висновку, що відповідачем не доведено належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами правомірність набуття у власність спірних об`єктів за рахунок яких відбулася реконструкція квартири [ADDRESS] шляхом збільшення її площі, а також й те, що зазначені об`єкти є нежитловими приміщеннями, тобто ізольованими приміщеннями в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна, в тому числі були передбачені проєктною документацією. Натомість недоведеність відповідачем встановлених обставин підтверджує те, що останній без правовстановлюючих, дозвільних документів, згоди співвласників багатоквартирного будинку здійснив збільшення площі квартири внаслідок самочинного перепланування та реконструкції квартири шляхом приєднання до неї частини технічного поверху, надбудови на даху будинку, що є допоміжними приміщеннями та перебували в спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Водночас судом на підставі доказів наданих представником позивачів установлено, що внаслідок проведеної реконструкції квартири [ADDRESS] відповідачем здійснено частковий демонтаж та блокування вентшахти вбудованих приміщень будинку [ADDRESS] , частковий демонтаж міжповерхових перекриттів 9-го та технічного (горищного) поверхів над квартирою [ADDRESS] , заблоковано частину квартирних (кухонних) вентканалів, змінено інженерні комунікації в межах технічного (горищного) поверху, що призвело до порушень вентиляційно - припливної системи у будинку та прав співвласників будинку на безпечні умови проживання. Наведені обставини не спростовані відповідачем та його представником належними доказами. Посилання на лист ЗАТ «Трест - Київміськбуд-1» від 19.12.2008, довідку про технічні показники об`єкту нерухомого майна від 03.05.2013 та на те, що відповідач жодних несанкціонованих дій щодо демонтажу вентиляційної шахти та закриття її фасадною аркою не вчиняв, оскільки така конструкція вентиляційної системи не була передбачена у проєкті будинку під час його будівництва не приймаються судом до уваги з наведених вище мотивів. В добровільному порядку виявлені порушення відповідачем усунуті не були. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з приписів пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Тобто, із змісту наведених правових приписів слідує, що у разі самочинного будівництва відновлення становища, яке існувало до порушення можливе шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованого об`єкта. Суд повторно наголошує на тому, що неодноразово ставив на розгляд учасників справи питання призначення судової будівельно-технічної експертизи, однак кожна із сторін заперечила необхідність її призначення. (1.4.1) Щодо позовної вимоги про зобов`язання усунути перешкоди Зважаючи на вищевикладене у своїй сукупності суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні спільним майном будинку (дахом, технічним поверхом), що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу надбудови на даху будинку з відновленням міжповерхових перекриттів та демонтажу перегородок над квартирою [ADDRESS] , на технічному поверсі. (1.4.2) Щодо позовної вимоги про зупинення будівельних робіт Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні спільним майном будинку (дахом, технічним поверхом), що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом зупинення будівельних робіт, то суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачами не доведено того, що станом на час звернення з відповідним позовом до суду, розгляду справи та прийняття рішення будівельні роботи безпосередньо виконуються. Додані представником позивачів фотокартки вказаних обставин не підтверджують, а тому за відсутності інших доказів позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. (1.4.3) Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Розглядаючи позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] здійснити заходи щодо приведення інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , у відповідність до договору дарування квартири від 15.03.2011, та змінити характеристики об`єкта нерухомого майна в частині площі квартири, виходячи, що загальна площа квартири становить 125,8 м.кв. суду необхідно вирішити питання щодо ефективності обраного позивачами способу захисту за цими вимогами. Як випливає зі змісту статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19). Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Позивачі у цій справі обрали спосіб захисту порушеного права у вигляді зобов`язання відповідача здійснити заходи щодо приведення інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , у відповідність до договору дарування квартири від 15.03.2011, та змінити характеристики об`єкта нерухомого майна в частині площі квартири, виходячи, що загальна площа квартири становить 125,8 м.кв. Суд звертає увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору у іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо. Частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тобто, з наведених правових норм слідує, що саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у встановленому законом порядку з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства є підставою для проведення державним реєстратором державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо відмови позивачам у задоволенні позову в частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити заходи щодо приведення інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , у відповідність до договору дарування квартири від 15.03.2011, та змінити характеристики об`єкта нерухомого майна в частині площі квартири, виходячи, що загальна площа квартири становить 125,8 м.кв., оскільки такий спосіб захисту є неефективним, не призводить до поновлення порушених прав. До того ж як зазначалось вище, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 149-150), з якої убачається, що 10.04.2020 за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2012 у справі № 2608/7123/12, але 30.11.2020 право власності за відповідачем припинено на підставі постанови Київського апеляційного суду від 03.11.2020 у справі № 2608/7123/12. (2) Щодо судових витрат Питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору підлягають вирішенню за правилами статті 141 ЦПК України, згідно частини першої якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на кожного з позивачів по 908,00 грн, тобто у загальному розмірі 2 724,00 грн.

Outcome: partial