Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] 13.10.2021 звернувся до суду до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 10.09.2015 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2020 розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з відповідачем. Представник позивача зазначає, що фактично з моменту розлучення між ними почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідування, зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом з дитиною, створювалися штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з донькою. Всі намагання відповідача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає та не бажає присутності та штучно створює такі обставини через які позивач не може нормально зустрічатись та проводити час з донькою. Позивач звернувся до служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації для вирішення питання побачення з дитиною. За результатами його звернення видано розпорядження голови Голованівської РДА 10.06.2020 за №132-р «Про встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною», яким встановлені дня, години спілкування з донькою, а саме: кожну суботу та неділю місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за домовленістю з матір`ю та в її присутності за місцем реєстрації батька або за їх адресою фактичного проживання. Однак дане розпорядження відповідачем не виконується, спілкування позивача з донькою відбувається не регулярно та з перешкодами. Представник позивача зазначає, що позивач має роботу, за місцем проживання характеризується позитивно, забезпечений житлом, на обліку у наркологічному кабінеті та лікаря-психіатра не перебуває, постійно помагає дитині матеріально, сплачує аліменти. У зв`язку з наведеним, представник позивача просив зобов`язати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільнму спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , визначивши такі способи його участі у спілкуванні з дитиною: побачення кожну суботу та неділю кожного місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання [PERSON] ; спільний відпочинок у першу третину літніх канікул дитини з батьком ; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового и, електронного засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною ;у день побачення з дитиною батько має право забирати сина з дому/школи особисто; стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги. Ухвалою суду від 05.11.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення попереднього засідання для розгляду справи по суті. 09.12.2021 постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду пор суті, зобов"язати орган опіки та піклування Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області надати в судове засідання письмовий висновок щодо розв"язання спору між сторонами. На виконання ухвали суду 20.01.2022 до суду надійшов висновок опікунської ради Побузької селищної ради щодо розв`язання спору між сторонами та рішення про затвердження висновку опікунської ради. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядути без його участі та участі позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначив,що позовні вимоги визнає частково та просить визначити спосіб участі у вихованні доньки з урахуванням висновку психолога та відповідно до висновку органу опіки та піклування, який надано суду. Відзив до суду не подавав. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність або відкладення розгляду справи суду не подавала. Вивчивши матеріали справи, врахувавши висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2015, який розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2020, яке набрало законної сили 06.08.2020 (а.с. 7-8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.2016 виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 9). [PERSON] надав суду докази бажання бачитися з донькою, в зв2язку з чим звертався до органу опіки і піклування (а.с.6) та в суд, крім того, має роботу та заробіток (а.с. 13), по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, що підтверджується копією виробничої характеристики, виданою начальником цеху ТОВ ПФК (а.с. 10) та копією довідки -характеристики №1422, виданої 18.08.2021 Голованівською селищною радою Кіровоградської області (а.с.11) , за станом здоров`я позивач здоровий, що підтверджується копіями довідок, виданими 17.08.2021 КНП «Голованівська ЦРЛ» (а.с.12). 10.06.2020 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Голованіської районної державної адміністрації Кіровоградської області №866 від 03.06.202, видано розпорядження Голованівської РДА Кіровоградської області №132-р «Про встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкування з малолітньою дитиною» та з метою забезпечення участі батька у вихованні доньки, яка проживає з матір`ю встановлено батьку [PERSON] дні та години спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , а саме кожну суботу та неділю місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за домовленістю із матір`ю та в її присутності за місцем реєстрації батька за адресою [ADDRESS] або за адресою фактичного проживання [ADDRESS] ; реалізація права [PERSON] встановленого п. 1 цього розпорядження можлива за умови належного здоров`я дитини; звернуто увагу батьків на обов`язковість виконання цього розпорядження; у разі якщо хтось із батьків чинить перешкоди та ухиляється від виконання встановлених умов, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. (а.с. 6). Відповідно до висновку опікунської ради Побузької селищної ради щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджений 17.01.2022 рішенням Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №1, на підставі психологічного висновку від 05.12.2021, в якому рекомендовано всі конфліктні ситуації по можливості вирішувати за відсутності доньки; позитивні висловлювання на адресу батьків з боку дівчинки приймати батькам спокійно, не проявляти негативних почуттів, тому що внаслідок віку [PERSON] не в змозі відокремити ставлення батьків між собою від ставлення до себе і негативні висловлювання дитина буде приймати на свій рахунок; в присутності дівчинки батькам рекомендовано вести себе спокійно, витримано, імітуючи рівні стосунки, необхідно враховувати ставлення дитини до кожного з батьків; зустрічі з батьком мають носити регулярний характер, частота зустрічей 2 рази на тиждень, а саме 1 робочий день по 2 години до 18 год. 00 хв.; спільні зустрічі з батьком проводити в присутності матері аби обмежити дитячі хвилювання, знизити рівень її тривожності та негативного емоційного стану дитини. Враховуючи викладене орган опіки та піклування рекомендує взяти до уваги рекомендації психологічного висновку, відповідно до якого зустрічі з батьком мають носити регулярний характер, частота зустрічей 2 рази на тиждень, а саме 1 робочий день по 2 години (бажано середа або четвер) до 18 год 00 хв. та один з вихідних днів не більше 6 год., зважаючи на вікові та психологічні особливості дитини, спільні зустрічі з батьком проводити в присутності матері аби обмежити дитячі хвилювання, знизити рівень її тривожності та негативного емоційного стану дитини та приділяти увагу, турботу, виховувати доньку, систематично відвідувати дошкільний заклад, матеріально утримувати та не чинити перешкод у спілкуванні один з одним (а.с. 52-58). Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Приписами ст. 159 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 153, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Саме про це свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 по справі «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Факт чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується, як самою суттю та наявністю виниклого спору, так не надання спростування відповідачем твердженням позивача про те, що відповідач та особи, які проживають з дитиною чинять перешкоди позивачу із спілкування з дитиною. Крім того, суд враховує що, позивач проживає окремо від дитини і тому об`єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір`ю дитини щодо можливості приймати участь у вихованні доньки та спілкуванні із нею. Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, враховуючи вік, стан здоров`я та інтереси дитини, якій на час розгляду спору виповнилось 5 років, психологічний висновок, а тому її думка не може враховуватись, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо можливості участі у вихованні дитини за місцем свого проживання є не обґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи. Суд вважає, що систематичні побачення батька із донькою будуть сприяти налагодженню відносин між ними та забезпечать дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини за умов зазначений у психологічному висновку та у висновку органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (зі змінами внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Разом з тим, частково задовольняючи позов, суд вважає, що позовні вимоги в частині побачення з дитиною місцем проживання позивача, а саме за адресою [ADDRESS] , спільний відпочинок дитини з батьком задоволенню не підлягають, оскільки згідно висновку органу опіки та піклування та психологічного висновку зважаючи на вікові та психологічні особливості дитини, спільні зустрічі з батьком проводити в присутності матері аби обмежити дитячі хвилювання, знизити рівень її тривожності та негативного емоційного стану дитини. Суд вважає, що визначений судом спосіб та порядок спілкування з дитиною, є обґрунтованим, найбільш доцільним та справедливим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психологічного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. На думку суду з урахуванням відносин, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування батьків з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги обох батьків. На основі повного та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що участь позивача у вихованні дитини є його правом та обов`язком, враховуючи його особу та його ставлення до дитини, суд вважає, що [PERSON] з донькою не буде перешкоджати нормальному розвиткові дитини, що найвищим інтересам дитини в даний час буде відповідати встановлення способу участі у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , у вигляді систематичних побачень з позивачем в присутності матері. Як вбачається з наданої квитанції про сплату №6105 від 07.102021 (а.с. 4), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 908 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 454 грн. При цьому суд враховує роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №35-36 постанови №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягає оскільки до позовної заяви на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідним для надання правничої допомоги, а також квитанцію про сплату юридичних послуг. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial