Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про зменшення розміру аліментів встановлених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року у справі № 755/9645/21 на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] з 18 359,00 грн. до 5 200,00 грн. щомісячно та відкликання виконавчого листа № 755/9645/21 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі 18 359,00 грн. (а.с. 56-60). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] 24.07.2018 року укладено шлюб, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року. Від шлюбу з відповідачкою мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року у справі № 755/9645/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 18 359 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2021 року. Позивач вказує, що при визначенні розміру щомісячних виплат на рівні 18 359 грн. суд виходив з того, що ним як суб`єктом підприємницької діяльності в 2020 році було отримано 881 714,86 грн. доходу, проте на теперішній час його матеріальне становище значно погіршилося, як і спосіб життя. Через вжиття протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, погіршення економічної ситуації та збитковість господарської діяльності він був вимушений повністю припинити свою діяльність як підприємця. На сьогоднішній день він не має жодних доходів, що значно погіршило його матеріальне становище. Позивач стверджує, що наразі він перебуває у пошуку роботи, проте на сьогоднішній день вакансій за його кваліфікацією він не знайшов. Також на даний час у нього існують боргові зобов`язання. Зазначає, що постановою державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні судового наказу № 911/204/21 виданого 10.03.2021 року Господарським судом Київської області в межах виконавчого провадження № 65195108 було накладено арешт на всі кошти задля примусового стягнення суми основного боргу у розмірі 157 587,92 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк». Ірпінським міським судом Київської області 12.10.2021 року було відкрито загальне позовне провадження № 367/6928/21 за позовом АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості. Позивач зазначає, що вказані обставини об`єктивно підтверджують, що він перебуває у скрутному фінансовому стані. Будь якого нерухомого майна на даний час у власності не має. 23 липня 2019 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого було взято зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири після оплати повної її вартості. Оплата відбувається у строки передбачені договором. Відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2019 року, до моменту повної оплати вартості об`єкта нерухомості, він, як і його сім`я, мають право проживати в даній квартирі. Задля укладення даного договору та забезпечення першочергових виплат було здійснено відчуження власної квартири відповідного до договору купівлі-продажу від 04.03.2019 року. В квартирі на даний час проживають його колишня дружина [PERSON] разом із їх спільною донькою. З моменту розірвання шлюбу він у квартирі не проживає, іншого житла не має та на даний час проживає разом з батьками в Київській області. Наразі колишня дружина та донька забезпечені житлом, у зв`язку із чим [PERSON] має можливість передати належну їй іншу частину квартири в оренду та отримувати з цього щомісячний дохід у розмірі 10 000 грн. Позивач вказує, що аліменти у заявленому ним розмірі 5 200,00 грн. щомісячних відрахувань належним чином забезпечить гармонійний розвиток дитини; такий розмір визначено виходячи із даних Департаменту соціальної політики щодо моніторингу показників заробітної плати по м. Києву станом на 01.07.2021 року за даними Головного управління статистики у м. Києві у вересні 2021 року, виходячи із розміру номінальної заробітної плати штатних працівників столичних підприємств та їх відокремлених підрозділів 20 658,00 грн. на місяць. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.01.2022 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 17.02.2022 о 16 год. 20 хв. Відповідачці був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 63). Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання 04.07.2022 року з`явився позивач. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Відзив на позов відповідачкою не подано. Представником відповідачки [PERSON] [PERSON] до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи на строк пізніше 23 серпня 2022 року. Клопотання про відкладення розгляду справи обґрунтоване тим, що з березня 2022 року відповідачка [PERSON] та він знаходяться за межами України та враховуючи, що існує об`єктивний ризик для життя відповідачки та його життя через воєнний стан в Україні та враховуючи бажання особисто взяти участь в судовому засіданні є підстави для відкладення розгляду справи. Позивач заперечував проти задоволення клопотання, наполягав на розгляді справи, вказав, що справа прийнята до провадження суду до початку воєнного стану, судовий розгляд багато раз відкладався, існують різні канали зв`язку, тому адвокат відповідачки може брати участь у розгляді справи через відеоконференцію. Вирішуючи можливість задоволення клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про відкладення розгляду справи, суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 240 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу. Згідно положень ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. З матеріалів справи убачається, що відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про відкрите провадження у справі, в попередньо призначені судові засідання не з`являлася та правом направлення в судові засідання свого представника не скористалася. Відповідачка з матеріалами справи була ознайомлена 02.02.2022 року, що підтверджується відповідною заявою від 02.02.2022 наявною у матеріалах справи із записом та підписом [PERSON] про ознайомлення (а.с. 69). 17.02.2022 року в день проведення першого судового засідання відповідачкою подано суду заяву про перенесення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 70-72). Клопотання відповідачки судом було задоволено та оголошено перерву до 23.03.2022 року, також у подальшому справа призначалась до розгляду на 01.06.2022, на 04.07.2022. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В умовах воєнного стану гарантоване Конституцією України право на судовий захист не припиняється та не обмежується. Беручи до уваги, що справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, з матеріалами справи відповідачка ознайомилась 02.02.2022 року, про проведення судових засідань відповідачка належним чином повідомлялася судом, при цьому не була позбавлена можливості подати відзив на позов з відповідними доказами, неодноразово не з`явилась в судове засідання та подавала заяви про відкладення розгляду справи, при цьому суд також враховує вимоги процесуального закону щодо строків розгляду справ та з огляду на приписи частини 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити. В судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання про перехід розгляду справи із спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду - у спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, проти чого позивач не заперечував. При цьому суд враховує, що процесуальним законом, зокрема ч. 6 ст. 277 ЦПК України, не допускається повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у разі постановлення ухвали про перехід зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У цій справі ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 21.01.2022 року справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та положеннями Цивільного процесуального кодексу України у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання відсутня заборона про постановлення ухвали про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд також бере до уваги введення воєнного стану в Україні, тому для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу, з метою забезпечення їх безпеки, в судовому засіданні протокольною ухвалою суду постановлено подальший розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно положень частини 5 ст. 279 ЦПК України. За нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи убачається, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2018 року (а.с. 8), який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року. Від шлюбу позивач та відповідачка мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року у справі № 755/9645/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2021 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 18 359 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2021 року, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів» та до досягнення дитиною повноліття (далі - рішення суду № 755/9645/21, а.с. 17-25). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2021 року у справі № 755/9645/21 було встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець та згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 09 липня 2021 року, [PERSON] було задекларовано доходи, отримані від податкових агентів ТОВ «Проспектс Україна», ТОВ «Медстар Солюшенс», ТОВ «Тревел Студіо», ТОВ «Солелат Палац», ТОВ «Мейнстрім», ТОВ «Арткай», за період з 1 кв. 2020 року по 1 кв. 2021 року в сумі 237 284,86 грн. [PERSON] було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2020 рік, в якій задекларовано суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 644 430,00 грн., а всього отримано доходів у розмірі 881 714,86 грн. Визначаючи розмір аліментів, Дніпровський районний суд м. Києва виходив з того, що [PERSON] є працездатною, фізично здоровою особою, що здатний забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і малолітньої дитини, є офіційно працевлаштованим, за ним зареєстровано шість товариств, від діяльності яких відповідач отримує значний рівень доходу, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань. Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив з того, що [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру його дійсних доходів, наявності у нього прав на рухоме та нерухоме майно, з яких можна було б встановити, що станом на момент вирішення спору судом першої інстанції він не мав можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі, а стягнення аліментів у меншому розмірі в повному обсязі могло б забезпечити повний та гармонійний розвиток дитини. Згідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись із позовом до суду про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на погіршення його матеріального становища та неможливість сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду у розмірі 18 359,00 грн. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе і членів своєї сім`ї, майновий стан та розмір доходів. На підтвердження позовних вимог позивачем надано постанову державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дмитрук Г.А. від 20.04.2021 року винесену в рамках виконавчого провадження № 65195108, відповідно якої накладено арешт на кошти боржника - позивача [PERSON] (а.с. 43). Зі змісту вищевказаної постанови державного виконавця про арешт коштів боржника вбачається, що на примусовому виконанні у Бучанському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 65195108 з примусового виконання судового наказу № 911/204/21 виданого 10.03.2021 року Господарським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 157 587,92 грн., 484,62 грн., пені у розмірі 10,18 грн. та судового збору у розмірі 227 грн. 04 березня 2019 року позивачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 404, відчужено належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 26-27). 23 липня 2019 року між ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ» та позивачем [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3340 (а.с. 28-32). На переконання суду надані позивачем вищезазначені докази, зокрема договір купівлі-продажу квартири від 04.03.2019 року, попередній договір купівлі-продажу квартири від 23.07.2019 року та постанова про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 65195108 жодним чином не підтверджують зміну майнового стану позивача, оскільки події щодо реалізації належного позивачу нерухомого майна, виникнення договірних зобов`язань фінансового характеру з підстав придбання нерухомого майна та набуття позивачем статусу боржника у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим накладено арешт на грошові кошти на рахунках позивача, відбулися до ухвалення Дніпровським районним судом м. Києва рішення про стягнення аліментів, що в свою чергу не позбавляло позивача права надати суду відповідні вказані докази щодо його майнового стану на час розгляду позовної заяви про стягнення аліментів, що могло б впливати на визначення їх розміру. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 06.06.2022 року у справі № 523/8403/19 (провадження № 61-14523св21) викладено правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України, відповідно якого статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд також враховує наступне. Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.10.2021 року № 222252074438, 23.10.2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с. 44). Відповідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 08.11.2021 року по рахунку позивача [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 08.11.2021 року та роздруківки по кредитному рахунку КУБ № [NUMBER] позивача встановлено, що [PERSON] 21.09.2021 року здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.02.2020 року (K3PKIKUB0AE55) у розмірі 18 551,64 грн. та станом на 08.11.2021 року загальний розмір заборгованості становить 178 852,27 грн. (а.с. 45, 46). Згідно положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приймає до уваги обставини припинення господарської діяльності [PERSON] , як фізичної особи-підприємця, та у зв`язку з цим відсутності відповідних доходів у позивача, що було враховано при ухваленні рішення про стягнення аліментів з [PERSON] . Також судом встановлено наявність у позивача боргових зобов`язань фінансового характеру перед банківськими установами. Вказані документи свідчать про зміну матеріального стану відповідача та зменшення розміру його доходів. Будь яких доказів, які б могли спростувати наведені позивачем обставини та докази, відповідачкою суду не надано. За правилами частин 1, 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих суду доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у частині заявлених позивачем вимог про зменшення розміру стягнення аліментів. Нормою частини 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», який з 01.07.2022 року для дітей віком до 6 років становить 2 201 грн., та ті обставини, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, на даний час не працює, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, інші неповнолітні особи на утриманні позивача не перебувають, також враховуючи встановлений судовим рішенням розмір доходів позивача від ТОВ «Проспект Україна», ТОВ «Медстар Солюшенс», ТОВ «Тревел Студіо», ТОВ «Солелат Палац», ТОВ «Мейнстрім», ТОВ «Арткай» та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки у розмірі по 5 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Адже такий розмір аліментів не суперечить нормам матеріального права та з урахуванням рівності обов`язку утримання дитини матір`ю, надасть можливість дотримання принципу необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз`ясненням, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3. У частині позовних вимог про відкликання виконавчого листа № 755/9645/21 слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач скористався своїм правом подати цей позов про зменшення розміру аліментів. Ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої і восьмої статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (статті 7, 155 СК України). Як зазначено вище, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 у справі № 755/9645/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини сторін по справі у розмірі 18 359 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2021 року. Проте, жодних доказів про знаходження на виконанні та щодо здійснення примусового виконання рішення у попередньо присудженому розмірі аліментів позивач суду не надав. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2021 у справі № 755/9645/21 у разі подання його стягувачем [PERSON] на виконання має бути виконане у повному обсязі з утриманням заборгованості по аліментам, якщо така має місце, до моменту набрання цим рішенням законної сили. У разі повернення виконавчого документа на вимогу суду виконавче провадження підлягає закінченню, що передбачено пунктом 10 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». За приписами частини 1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. З урахуванням наведеного, відкликання виконавчого листа порушить права стягувача та права дитини щодо виконання рішення суду № 755/9645/21. Суд також враховує, що позивач у виконавчому провадженні має статус не стягувача, а боржника. Натомість, примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа розпочинається виконавцем за заявою стягувача, що визначено пунктом 1 частини 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». За результатами розгляду спору між сторонами цим рішенням вносяться зміни щодо суми стягнення розміру аліментів встановлених рішенням суду № 755/9645/21 на виконання якого видано виконавчий лист, у зв`язку з чим суд вважає, що виконавчий лист не підлягає відкликанню, оскільки це рішення суду після набрання ним чинності є підставою для зменшення розміру стягнення щомісячних аліментних платежів з позивача на користь відповідачки за виконавчим листом № 755/9645/21 виданим Дніпровським районним судом м. Києва із суми 18 359,00 грн. на суму 5 200,00 грн. Відповідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 1 579,08 грн. (а.с. 5, 55)

Outcome: partial