Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на підставі ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року №2153, п.41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236, наказом №508/ОС від 09.12.2021 року його було відсторонено від виконання службових обов`язків оглядача ремонтника вагонів 6 розряду. Посилаючись на те, що вказаний наказ є незаконним, порушує низку конституційних прав позивача, останній просив визнати незаконним та скасувати наказ №508/СО від 09.12.2021 року, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час відсторонення від роботи, починаючи з 09.12.2021 року по день фактичного поновлення на робочому місці. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2022 року позов було залишено без руху. Ухвалою від 01.02.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. В наданому відзиві представник відповідача посилався на те, що позивача було відсторонено від роботи в порядку та з підстав, передбачених діючим законодавством, а саме: у відповідності до приписів ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року №2153, п.41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236. В призначене судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності сторони позивача, зазначивши про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач за викликами явку свого представника повторно не забезпечив. За вказаних обставин, враховуючи положення ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] працював на посаді оглядача-ремонтника вагонів 6 розряду дільниці парків «Є», «Г» пункту технічного обслуговування вагонів Нижньодніпровськ-Вузол виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом №508/ОС від 09.12.2021 року позивача було відсторонено від роботи з 09.12.2021 року без збереження заробітної плати, до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о). Підстава: ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року №2153, п.41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236, лист-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 29.11.2021 року №6. Наказом від 12.04.2022 №158/ОС [PERSON] було допущено до роботи з 12.04.2022 року. Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п.«б» ст.10 Закону України від 19.11.1992 року №2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Аналогічні вимоги встановлені ст.5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення». Частинами 1,2 ст.12 Закону України від 06.04.2000 року №1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Такий перелік визначено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153 « Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (далі Перелік), згідно з яким (в редакції станом на день видачі наказу про відсторонення позивача від роботи, тобто 09.12.2021 року), обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. 4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади. 5.\~Установ і\~закладів,\~що надають\~соціальні послуги,\~закладів соціального\~захисту для\~дітей,\~реабілітаційних закладів. 6. Підприємств, установ та організацій, включених до\~Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83. Згідно зазначеного Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83, до нього було включено і АТ «Українська залізниця». \~ \~ \~ \~Поряд з цим, відповідно до зазначеного вище «Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153, в редакції, що діяла до 09.12.2021 року, було встановлено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. З вищенаведеного вбачається, що до 09.12.2021 року Перелік не містив обов`язку здійснювати щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для працівників АТ «Українська залізниця». Також під час розгляду справи не встановлено, що до 09.12.2021 року позивач ухилявся або відмовлявся від проведення щеплення, попереджався відповідачем про обов`язковість щеплення та наслідки його не проведення у вигляді відсторонення від посади. При цьому, відповідний обов`язок пройти щеплення у позивача фактично виник 09.12.2021 року, після внесення змін до Переліку, тобто в день видачі наказу про відсторонення позивача від роботи в зв`язку із не проведенням щеплення, що за вказаних вище обставин свідчить про те, що відсторонення позивача від роботи було проведено без законних підстав, без надання йому можливості вжити заходів для усунення відповідних підстав для відсторонення. В зв`язку з цим, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу №508/ОС від 09.12.2021 року суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відсторонення позивача від роботи супроводжувалося позбавленням його заробітної плати, суд приходить до висновку, що за час незаконного відсторонення за період з 09.12.2021 до дня поновлення на роботі 12.04.2022 року з відповідача на користь позивача слід стягнути середню заробітну плату, з урахуванням абз.3 п.2, абз.1 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Згідно долученої до позову довідки про доходи, заробітна плата за останні два відпрацьовані місяці до відсторонення, з урахуванням інших нарахувань, що входять до структури заробітної плати, склала 28908 грн. 82 коп., де 27955 грн. 76 коп. заробітна плата, 953 грн. 06 коп. інші нарахування. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становила 688 грн. 31 коп., виходячи із наступного розрахунку 28908 грн. 82 коп. ? 42, де 42 кількість робочих днів у жовтні та листопаді 2021 року). Кількість робочих днів за період з 09.12.2021 року по 24.02.2022 року становить 53 дні. З огляду на це, розмір середньої заробітної плати за цей період становить 36480 грн. 43 коп. (688 грн. 31 коп. х 53). За період з 25.02.2022 року до дня поновлення на роботі, тобто по 11.04.2022 року включно, кількість робочих днів становила 31 день, а середня заробітна плата складає 688 грн. 31 коп. х 31 = 21337 грн. 61 коп. Наказом №72/Н від 25.02.2022 року було запроваджено режим простою працівників Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». З урахуванням вказаного наказу та положень ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника підлягав оплаті з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відтак сума середньої заробітної плати за період з 25.02.2022 року по 11.04.2022 року, що підлягає виплаті становить 21337 грн. 61 коп. х 2/3 = 14225 грн. 07 коп. Таким чином, всього з відповідача на користь позивача за час відсторонення останнього від роботи за період з 09.12.2021 року по 11.04.2022 року слід стягнути середню заробітну плату в сумі 50705 грн. 50 коп., з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати в сумі 10984 грн. 80 коп., з яких: судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн., факт надання якої та понесення витрат підтверджується наданими до позову документами та факт неспівмірності яких відповідачем у відповідності до обов`язку, встановленого ч.6 ст.137 ЦПК України, не доведено. Згідно ст.430 ЦПК суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у частині присудження позивачу середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи у межах одного місяця в сумі 7915 грн. 57 коп. (688 грн. 31 коп. (середньоденна заробітна плата) х 11,5 (середньомісячне число робочих днів)), з утриманням з цієї суми податків і інших обов`язкових платежів. На підставі викладеного,

Outcome: approved