Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 30 травня 2017 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. В шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує,\~що у\~них з\~відповідачем відсутні\~спільні інтереси,\~різні погляди\~на життя,\~відсутнє взаєморозуміння.\~Спільного господарства\~з відповідачем\~не ведуть,\~шлюб фактично\~припинено.\~Вказує,\~що сім`я\~розпалася остаточно\~і її\~збереження неможливе,\~тому просить шлюб\~між\~ними розірвати. Також зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір про визначення місця проживання дитини та участь у вихованні та утриманні дитини від 18 квітня 2022 року, який посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу, Тумаком А.М., згідно якого, визначено, що сторони, Батько та Мати, домовилися, що їхня донька, [PERSON] , [INFO] , постійно буде проживати разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації та фактичного проживання батька, який зобов`язується самостійно створити для дитини всі належні умови для проживання, виховання, утримання та розвитку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, спрямувала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає повністю. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результататми підготовчого судового судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 травня 2017 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 778, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Із свідоцтва про народження судом встановлено, що в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.15) Встановлено, що сторони уклали договір щодо визначення місця проживання дитини та участь у вихованні та утриманні дитини, і визначили з ким з батьків донька буде надалі проживати. Згідно якого [PERSON] , [INFO] , постійно буде проживати разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації та фактичного проживання Батька, який зобов`язується самостійно створити для дитини всі належні умови для проживання, виховання, утримання та розвитку, що підтверджується копією договору серії НСА №389419 від 18.04.2022 року (а.с.22) Відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 провадження № 61-6809св21, зокрема Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. А отже, зважаючи на те, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає із позивачем, та відсутність з даного приводу заперечень з боку відповідача, що доводиться письмовим договором між сторонами та заявою про визнання позовних вимог, суд вважає за доцільне вирішити питання про подальше залишення проживання неповнолітньої дитини із позивачем. Слід зазначити, що така вимога не є вимогою про визначення місця проживання дитини, і як вказує Верховний Суд у вказаних вище Постановах, залучення до участі у справі органу опіки та піклування не є обов"язковим, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сім`ї є неможливим. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально. Позивач в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу та залишення із ним для проживання, виховання, утримання та розвитку малолітньої доньки. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 30.05.2017 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 778, необхідно розірвати та залишити неповнолітню [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком, що відповідатиме найкращим інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved