Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Новіков Ігор Олександрович, звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Студенцова Олена Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Тетяна Григорівна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом та заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на 5/6 часток для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за законом на 1/4 частку житлового будинку. Спадкоємцем за заповітом є позивач, інших спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємцем першої черги за законом є його батько відповідач по справі [PERSON] . Позивачем своєчасно була подана заява про прийняття спадщини за заповітом та законом, однак у видачі свідоцтв йому було відмовлено з тих підстав, що ним не надані документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, а також документи, що підтверджують право власності не нерухоме майно, що належало спадкодавцеві. У зв`язку з цим позивач просить суд встановити факт його родинних відносин з померлою матір`ю та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом та за заповітом після її смерті. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та підготовче засідання призначене на 16.03.2022. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2022 до розгляду справи в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянську Т.Г. та витребувано у неї письмові докази по справі. Від представника позивача адвоката Новікова І.О., надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, пред`явлені йому позовні вимоги він визнає у повному обсязі, рішення суду прийме беззаперечно. Від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Студенцової О.О. надійшла заява, в якій вона зазначає про те, що вона не є третьої особою по справі, адже позивач до неї ніколи не звертався та спадкова справа після його померлої матері нею не заводилась. Від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьками позивача [PERSON] записані померла [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (а.с. 21). В свою чергу зміна прізвища матері позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 21). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відтак, позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин між ним та його померлою матір`ю належним чином обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 12). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський р-н, Тернівська сільська рада, кадастровий номер 2321587300:01:002:0018 та за законом у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану вище земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЗП № 024659 (а.с. 10). Право власності [PERSON] на вказаний вище житловий будинок підтверджується договором купівлі-продажу № 6570 від 09.06.1979 (а.с. 14-зворотний бік 15). 11.01.2017 [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський р-н, Тернівська сільська рада, кадастровий номер 2321587300:01:002:0018, своєму синові позивачу [PERSON] (а.с. 80-зворотний бік 81). 25.01.2021 [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. із заявами про прийняття спадщини за законом та за заповітом (а.с. 72, 75). 17.11.2021 [PERSON] (позивач) звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом (а.с. 84). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. від 17.11.2021 [PERSON] (позивачу) було відмовлено у видачі відповідних свідоцтв з тих підстав, що ним не надані документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, а також документи, що підтверджують право власності не нерухоме майно, що належало спадкодавцеві (а.с. 84-звортний бік 85). Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкування за\~законом. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкування за\~заповітом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.ст. 1233-1234 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України). Загальні положення\~про спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23). Оскільки в позасудовому порядку позивач не може оформити своїх спадкових прав через відсутність певних документів на підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем та відсутність документів на нерухоме майно, належне спадкодавцеві, він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відтак, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на майно, належне його померлій матері, також підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved