Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 22.12.2021 року до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів «Миргородкурорт» про стягнення допомоги по частковому безробіттю на період карантину, в якому просить стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Миргородкурорт» допомогу по частковому безробіттю на період карантину, з 01 січня 2021 року по 01 червня 2021 року, у розмірі 27 600 (двадцять сім тисяч шістсот гривень) та судові витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що із 05 грудня 1995 року по 01 червня 2021 року позивач працювала у Приватному акціонерному товаристві лікувально-оздоровчих закладів «Миргородкурорт», філії Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Миргородкурорт» - «Санаторно - курортний комплекс «Миргород» на посаді сестри медичної стаціонару. 01 червня 2021 року позивач звільнена, на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України. При звільненні позивачу не було виплачено допомогу по частковому безробіттю на період карантину, а саме із 01 січня 2021 року по 01 червня 2021 року, через затримку у фінансуванні. Згідно наданої Полтавським обласним центром зайнятості інформації від 12 листопада 2021 року № 16/05/2961-21, станом на 29 жовтня 2021 року, заборгованість по виплаті допомоги по частковому безробіттю перед ПрАТ «Миргородкурорт», погашена в повному обсязі. 17 листопада 2021 року позивач надіслала на адресу ПрАТ «Миргородкурорт» рекомендований лист з проханням пояснити причини несплати допомоги, проте відповіді так і не отримала. Позивач вважає, що її право на отримання вказаної допомоги порушено. Різновидом державного соціального захисту є допомога по частковому безробіттю на період карантину, яка хоча і призначається через роботодавця, але виключно для працівника. Позивач вважає, що має право на такий вид допомоги, оскільки, у період із 01 січня 2021 року по 01 червня 2021 року перебувала з Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів «Миргородкурорт» філією Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Миргородкурорт» - «Санаторно - курортний комплекс» Миргород» у трудових відносинах, що підтверджується записом у трудовій книжці. Також згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування роботодавцем щомісячно, із заробітної плати позивача утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тож, позивач є застрахованою особою. Відповідно до частини 3 пункту 15 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19. спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (далі - Порядок), а саме у разі припинення трудових відносин між роботодавцем і працівником, щодо якого роботодавцем були подані відомості, передбачені підпунктом 3 пункту 9 цього Порядку, у період між поданням зазначених відомостей і перерахуванням центром зайнятості роботодавцю коштів для виплати такому працівнику допомоги кошти, отримані роботодавцем за період після припинення трудових відносин, повертаються до Фонду. Позивач зазначає, що згідно наведеної правової норми Фонду повертаються тільки ті, кошти, які були отримані роботодавцем за період після припинення трудових відносин з працівником, тому кошти, які нараховані до дати звільнення позивача, повинні бути виплачені їй в повному обсязі. Позивач вважає, що допомогу по частковому безробіттю на період карантину було отримано роботодавцем, проте не виплачено позивачу. Тому, можна вважати, що у розумінні статті 1212 ЦПК України дані кошти є безпідставно набутим майном, яке ПрАТ «Миргородкурорт» зобов`язане повернути позивачу. Розрахунок суми: за даними із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування місячний заробіток позивача орієнтовно становить 6911 гривень / 2/3 * 6 міс. = 27 600 тисяч гривень. Позивач вважає, що її конституційне право на соціальний захист порушене, тому вона змушена звернутися до суду для розгляду даного питання в судовому порядку. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Полтавський обласний центр зайнятості (а. с. 31). 16.02.2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача Приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів «Миргородкурорт» - адвоката Сахно Є.В. на позовну заяву, які приєднано до матеріалів справи (а. с. 36-43). Відповідно до вказаних пояснень Приватне акціонерне товариство лікувально оздоровчих закладів «Миргородкурорт» позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними, необґрунтованими і недоведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Так, у період часу з 05 грудня 1995 року по 01 червня 2021 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Миргородкурорт», працюючи на посаді сестри медичної стаціонару відділення філії ПрАТ «Миргородкурорт» - «СКК «Миргород» - «Санаторій «Хорол». 01 червня 2021 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з її переведенням на роботу на інше підприємство. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує на те, що відповідач не виплатив їй допомогупо частковому безробіттю на період карантину за період з 01 січня 2021 року по 01 червня 2021 року, розмір якої, за власними підрахунками позивача становить 27600 грн., і саме цю суму вона просить стягнути на її користь з ПрАТ «Миргородкурорт». На думку ПрАТ «Миргородкурорт», позивачем обраний не вірний спосіб захисту своїх прав, який у даній конкретній ситуації, не може забезпечити їх відновлення. Це пов`язано з тим, що позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Миргородкурорт» на її користь 27600 грн. - допомоги по частковому безробіттю на період карантину, при цьому, позивач помилково вважає, що така допомога була перерахована Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Миргородкурорт», але їй не була виплачена. У дійсності Полтавський обласний центр зайнятості не перераховував допомогу по частковому безробіттю на період карантину на [PERSON] , оскільки на день перерахування грошових коштів на ці цілі, остання вже була звільнена з роботи та не перебувала у трудових відносинах з відповідачем. З 01.05.2020 року, на період дії карантину, в ПрАТ «Миргородкурорт» запроваджено скорочену діяльність підприємства шляхом скорочення тривалості робочого часу для працівників. Зважаючи на те, що з 01 січня 2021 року по 01 червня 2021 року [PERSON] не залучалась до роботи, то вона разом з іншими працівниками санаторію була внесена у списки осіб, що подавались до центру зайнятості для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, а тому замість отримання заробітної плати, мала отримувати допомогу по частковому безробіттю на період карантину, яку держава припинила перераховувати роботодавцям з грудня місяця 2020 року, з невідомих для ПрАТ «Миргородкурорт» причин. Оскільки Тимчасовим кошторисом видатків на І півріччя 2021 року по Полтавському обласному центру зайнятості не було передбачено видатки на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину, то цей вид допомоги за І півріччя 2021 року так і не було перераховано Полтавським обласним центром зайнятості до ПрАТ «Миргородкурорт» для її виплати працівникам. Саме тому у вищезгаданий період позивач дійсно не отримувала ніякої допомоги по частковому безробіттю на період карантину, але це сталося без будь - якої вини відповідача - ПрАТ «Миргородкурорт» та з незалежних від нього причин, оскільки виплата такої допомоги працівнику можлива лише після фактичного перерахування грошових коштів центром зайнятості на розрахунковий рахунок роботодавця, чого зроблено не було. ПрАТ «Миргородкурорт» в повному обсязі виконало свої зобов`язання перед працівником [PERSON] , провівши з нею повний розрахунок в день її звільнення з роботи. Допомога по частковому безробіттю на період карантину була перерахована Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок ПрАТ «Миргородкурорт» лише 01 листопада 2021 року і призначалася для виплати тільки тим працівникам, з якими не припинено трудові відносини, відповідно до вимог Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що [PERSON] була звільнена з роботи ще 01 червня 2021 року, допомога по частковому безробіттю на період карантину так і не була їй виплачена. ПрАТ «Миргородкурорт» вважає, що у даній справі, ПрАТ «Миргородкурорт» є неналежним відповідачем, оскільки виплачувати допомогу по частковому безробіттю позивачу зобов`язувалась держава, в особі Полтавського обласного центру зайнятості, який належним чином не виконав своїх зобов`язань, своєчасно не перерахував грошові кошти роботодавцю, внаслідок чого позивач був позбавлений права на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Своєю ухвалою від 28 грудня 2021 року у справі №541/3484/21, Миргородський міськрайонний суд цілком підставно залучив до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Полтавський обласний центр зайнятості, однак, на думку ПрАТ «Миргородкурорт», Полтавський обласний центр зайнятості мав би бути належним відповідачем у цій справі, а не третьою особою, оскільки саме він не провів виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину [PERSON] ПрАТ «Миргородкурорт» вважає, що надані позивачем документи не можуть бути належними доказами у цій справі, у зв`язку з чим позов повністю не визнається відповідачем, натомість, позиція відповідача є такою, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з огляду на їх безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів «Миргородкурорт» відмовити в повному обсязі. 17.03.2022 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Полтавський обласний центр зайнятості подав до суду письмові пояснення на позов, які приєднано до матеріалів справи (а. с. 88-110). В яких зазначає, що виплата допомоги по частковому безробіттю на період карантину можлива лише за умови наявності відповідних кошторисних призначень на відповідні цілі в кошторисі видатків та зарахування Фондом коштів на рахунок центру зайнятості для здійснення виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину. В Тимчасовому кошторисі видатків на І квартал 2021 р., що затверджений Державним центром зайнятості 30.12.2020 р. по Полтавському обласному центру зайнятості були відсутні кошторисні призначення на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Ситуація залишилася незмінною і в Тимчасовому" кошторисі видатків на І півріччя 2021 р., що був затверджений 22.03.2021 р. - відсутні кошторисні призначення на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Оскільки, в Тимчасовому кошторисі видатків на І півріччя 2021 р виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину були відсутні то в період за який позивач стягує відповідний вид допомоги з відповідача (01.01.2021 р. - 01.06.2021 р.) перерахунок на розрахунковий рахунок ПрАТ «Миргородкурорт» цієї допомоги Полтавським обласним центром зайнятості не здійснювався. Центр зайнятості не мав права взяти на себе зобов`язання виплачувати допомогу по частковому безробіттю на період карантину при відсутності кошторисних призначень. Взяття на себе такого зобов`язання фактично буде означати порушення законодавчих норм. Більше того, служба зайнятості не перебуває на самофінансуванні, а фінансується з Фонду, тому здійснювати будь-які виплати при відсутності відповідного фінансування - не вбачається можливим. 21.09.2021 р. Державним центром зайнятості було затверджено Тимчасовий кошторис видатків на 2021 р, згідно з яким - були відсутні кошторисні призначення на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. 28.09.2021 року ПрАТ «Миргородкурорт» було подано до центру зайнятості уточнені відомості за січень - червень 2021 р. про осіб, у яких виникає право на отримання допомоги по частковому безробіттю, серед яких прізвище [PERSON] не значилося. В трудовій книжці, що була додана позивачем до позову на ст. 8, 9 міститься відмітка про те, що гр. [PERSON] звільнена з роботи на підставі п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України з 01.06.2021 р., а отже трудові правовідносини між позивачкою та її роботодавцем - ПрАТ «Миргородкурорт» були припинені. Оскільки чинне законодавство України у сфері зайнятості населення (п. 5 Порядку 47, ч. 3 ст. 47 і Закону України «Про зайнятість населення») передбачає, що лише ті громадяни, які перебувають у трудових правовідносинах з відповідним роботодавцем мають право на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, то гр. [PERSON] , яка припинила свої трудові правовідносини з роботодавцем ПрАТ «Миргородкурорт» з 01.06.2021 р. не має права на отримання відповідного виду державної соціальної підтримки. Отже, відсутність прізвища позивачки у відповідних уточнюючих відомостях є правомірною. Чинне законодавство України не передбачає виплату допомоги по частковому безробіттю роботодавцем колишньому працівникові з яким у роботодавця в минулому виникали трудові правовідносини та які на теперішній час є розірваними. 06.10.2021 р. Державним центром зайнятості було прийнято Довідку про зміни до Тимчасового кошторису видатків на 2021 р., згідно з якою було виділено кошти по Полтавському обласному центру зайнятості на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Центром зайнятості, після зарахування на його рахунок коштів з Фонду на відповідні цілі, було перераховано до ПрАТ «Миргородкурорт» допомогу по частковому безробіттю з урахуванням уточнюючих відомостей. Отже, допомога по частковому безробіттю на період карантину є різновидом державної соціальної підтримки у сфері зайнятості населення і виплачується роботодавцем виключно своєму працівнику, а тому громадяни які не перебувають у трудових правовідносинах з відповідним ПУО, не мають права на такий вид державної соціальної підтримки у сфері зайнятості населення. Центр зайнятості в свою ж чергу, допомогу по частковому безробіттю може надати роботодавцеві тільки тоді коли наявні відповідні кошторисні призначення, та на рахунок служби зайнятості перераховані кошти на ці цілі з Фонду, що прямо передбачено законом. З огляду на вище викладене Полтавський обласний центр зайнятості просив відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Позивач та представник позивача - адвокат Суббота Д. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, з метою забезпечення соціального захисту позивача гарантованого Конституцією України, шляхом застосування аналогії права. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів «Миргородкурорт» в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у письмових поясненнях. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Полтавського обласного центру зайнятості заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у письмових поясненнях. Суд, заслухавши доводи позивача її представника та представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, врахувавши письмові пояснення відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вивчивши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. З 05 грудня 1995 року по 01 червня 2021 року [PERSON] працювала у структурному підрозділі Приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів «Миргородкурорт», філії Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Миргородкурорт» - «Санаторно - курортний комплекс «Миргород» на посаді сестри медичної стаціонару та 01 червня 2021 року звільнена, на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, копію витягу якої приєднано до позову, як письмовий доказ (а. с. 18-21). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - СоV-2», зі змінами і доповненнями, з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин, який продовжується і на час розгляду справи судом. У зв`язку з цим, на виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - СоV-2», рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 12 березня 2020 року № 64, з метою протидії занесенню та поширенню коронавірусу на території ПрАТ «Миргородкурорт», з 26 березня 2020 року зупинено провадження господарської діяльності Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Миргородкурорт» на період дії карантину, встановленого на усій території України, на підставі наказу генерального директора Товариства № 54 від 25.03.2020 року. Відновлено господарську діяльність Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Миргородкурорт» по наданню санаторно-курортних та інших послуг, зі скороченим режимом робочого часу для працівників з 17 червня 2020 року наказом генерального директора ПрАТ «Миргородкурорт» від 16.06.2020 року № 65. Наказом генерального директора № 60 від 30 квітня 2020 року з 01.05.2020 року, на період дії карантину, в ПрАТ «Миргородкурорт» запроваджено скорочену діяльність підприємства шляхом скорочення тривалості робочого часу для працівників (а.с.45). Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року, внесено зміни до ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення». Зокрема, як передбачено ч. 1-3 ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», допомога по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів, передбачених карантином та/або надзвичайною ситуацією, встановленими Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою. Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва. Допомога по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності. 22 квітня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 306, якою затвердив Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2. Як вбачається зі змісту п.п. 3-4 постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 306 «Про затвердження Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» в редакції від 22.04.2020 року, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, в тому числі тим, які в період карантину, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину отримують оплату часу простою відповідно до статті 113 Кодексу законів, про працю України (крім періоду освоєння нового виробництва (продукції), перебувають у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до пункту 3-1 частини першої статті 25 та статті 26 Закону України «Про відпустки», у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник. Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається за кожну годину, на яку працівникові скорочено передбачену законодавством тривалість робочого часу, із розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові відповідного розряду. Розмір зазначеної допомоги не може перевищувати розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Відповідно до п. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 306 «Про затвердження Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2», для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до центру зайнятості за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: 1) роботодавець - заяву в довільній формі, в якій зазначається, зокрема, інформація про належність роботодавця до суб`єктів малого або середнього підприємництва відповідно до Господарського кодексу України, разом із засвідченими роботодавцем копіями підтвердних документів щодо середньої кількості працівників та доходу роботодавця за календарний рік, що передує року подання до центру зайнятості документів, передбачених цим пунктом; 2) засвідчену роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; 3) роботодавець - відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України), в яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно із статтею 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», за формою згідно з додатком 1; 4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності, подану роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, на підставі звітних відомостей, що надаються до Пенсійного фонду України або ДПС, крім фізичних осіб - підприємців, які є застрахованими особами та відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 306 «Про затвердження Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» в редакції від 22.04.2020 року передбачено, що у разі прийняття рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину між центром зайнятості та роботодавцем, протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення укладається договір про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, в якому визначаються права та обов`язки сторін, порядок перерахування роботодавцю коштів Фонду та виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, гарантії зайнятості працівника, якому виплачується допомога по частковому безробіттю на період карантину, відповідальність сторін та порядок вирішення спорів. Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів «Миргородкурорт» від 30.04.2020 року № 60 «Про скорочення діяльності ПрАТ «Миргородкурорт»» з 01.05.2020 року, на період дії карантину, ПрАТ «Миргородкурорт» запроваджено скорочену діяльність підприємства шляхом скорочення тривалості робочого часу для працівників (а. с. 45). 26.05.2020 року ПрАТ «Миргородкурорт» уклало з Полтавським обласним центром зайнятості Договір про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 (а. с. 46 - 49). Згідно з умовами вказаного договору працівники ПрАТ «Миргородкурорт», які частково залучені до роботи або взагалі не залучені до роботи, мають отримувати допомогу по частковому безробіттю. Як встановлено в судовому засіданні у період з травня по грудень 2020 року працівники ПрАТ «Миргородкурорт» отримували допомогу по частковому безробіттю на час карантину, відповідно до умов Договору, але починаючи з грудня місяця 2020 року було повністю припинено державне фінансування програми по наданню допомоги по частковому безробіттю на період карантину, хоча постанова Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 306 «Про затвердження Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, встановлених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» - залишалася чинною. 06.10.2021 р. Державним центром зайнятості було прийнято Довідку про зміни до Тимчасового кошторису видатків на 2021 р., згідно з якою було виділено кошти по Полтавському обласному центру зайнятості на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Центром зайнятості, після зарахування на його рахунок коштів з Фонду на відповідні цілі, було перераховано до ПрАТ «Миргородкурорт» допомогу по частковому безробіттю з урахуванням уточнюючих відомостей. Вказані обставини визнаються учасниками справи і ніким не спростовані. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує на те, що відповідач ПрАТ «Миргородкурорт» не виплатив їй допомогу по частковому безробіттю на період карантину за період з 01 січня 2021 року по 01 червня 2021 року, розмір якої, за власними підрахунками позивача становить 27600 грн., і саме цю суму позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Миргородкурорт» на її користь, оскільки позивач вважає, що така допомога була перерахована Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Миргородкурорт», але їй не була виплачена. ПрАТ «Миргородкурорт» заперечує факт перераховання Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Миргородкурорт» допомоги по частковому безробіттю на період карантину на [PERSON] ПрАТ «Миргородкурорт» стверджує, що допомога по частковому безробіттю на період карантину була перерахована Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок ПрАТ «Миргородкурорт» лише 01 листопада 2021 року і призначалася для виплати тільки тим працівникам, з якими не припинено трудові відносини. Полтавський обласний центр зайнятості не перераховував допомогу по частковому безробіттю на період карантину на [PERSON] , оскільки на день перерахування грошових коштів на ці цілі, остання вже була звільнена з роботи та не перебувала у трудових відносинах з відповідачем і тому допомога по частковому безробіттю на період карантину так і не була їй виплачена. Вказані обставини визнаються третьою особою по справі Полтавським обласним центром зайнятості, яким підтверджено, що в Тимчасовому кошторисі видатків на І квартал 2021 р., що затверджений Державним центром зайнятості 30.12.2020 р. по Полтавському обласному центру зайнятості були відсутні кошторисні призначення на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Ситуація залишилася незмінною і в Тимчасовому" кошторисі видатків на І півріччя 2021 р., що був затверджений 22.03.2021 р. - відсутні кошторисні призначення на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Оскільки, в Тимчасовому кошторисі видатків Тимчасовому кошторисі видатків на І півріччя 2021 р виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину були відсутні то в період за який позивач стягує відповідний вид допомоги з відповідача (01.01.2021 р. - 01.06.2021 р.) перерахунок на розрахунковий рахунок ПрАТ «Миргородкурорт» цієї допомоги Полтавським обласним центром зайнятості не здійснювався. Центр зайнятості не мав права взяти на себе зобов`язання виплачувати допомогу по частковому безробіттю на період карантину при відсутності кошторисних призначень. Взяття на себе такого зобов`язання фактично буде означати порушення законодавчих норм. Більше того, служба зайнятості не перебуває на самофінансуванні, а фінансується з Фонду, тому здійснювати будь-які виплати при відсутності відповідного фінансування - не вбачається можливим. 21.09.2021 р. Державним центром зайнятості було затверджено Тимчасовий кошторис видатків на 2021 р, згідно з яким - були відсутні кошторисні призначення на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. 28.09.2021 року ПрАТ «Миргородкурорт» було подано до центру зайнятості уточнені відомості за січень вересень 2021 р. про осіб, у яких виникає право на отримання допомоги по частковому безробіттю, серед яких прізвище [PERSON] не значилося, що підтвердили в судовому засіданні представники відповідача та третьої особи і не заперечувалося позивачем. 06.10.2021 р. Державним центром зайнятості було прийнято Довідку про зміни до Тимчасового кошторису видатків на 2021 р., згідно з якою було виділено кошти Полтавському обласному центру зайнятості на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Центром зайнятості, після зарахування на його рахунок коштів з Фонду на відповідні цілі, було перераховано до ПрАТ «Миргородкурорт» допомогу по частковому безробіттю з урахуванням уточнюючих відомостей і кошти на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину на [PERSON] ПрАТ «Миргородкурорт» не перераховувалися. Лише 29.10.2021 року Центром зайнятості відповідачу перераховані кошти для виплати допомоги (а.с. 13). Частиною 5 ст. 47-1 ЗУ "Про зайнятість населення", як діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виплата працівникові або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації здійснюється роботодавцем або територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, з першого дня скорочення тривалості їхнього робочого часу у межах строку зупинення (скорочення) діяльності, але не більше строку, визначеного порядком надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Фінансування виплат, визначених цією статтею, здійснюється в межах коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 2-4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Миргородкурорт» на її користь 27600 грн. - допомоги по частковому безробіттю на період карантину, при цьому, позивач вважає, що така допомога була перерахована Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Миргородкурорт», але їй не була виплачена. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перерахування Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок роботодавця, відповідача ПрАТ «Миргородкурорт» допомоги по частковому безробіттю на період карантину в тому числі для виплати [PERSON] . Більше того факт не надходження відповідачу коштів на виплату спірної допомоги до жовтня 2021 року беззаперечно підтверджується довідкою про зміни до тимчасового кошторису видатків на 2021 рік Полтавського обласного центру зайнятості, відповідно до якої лише 06.10.2021 року Державним Центром зайнятості був затверджений кошторис для здійснення видатків Полтавському обласному центру зайнятості, на виплату допомоги по частковому безробіттю на період карантину (а.с.108). У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту передачі Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок роботодавця, відповідача ПрАТ «Миргородкурорт» допомоги по частковому безробіттю на період карантину для виплати працівникам, в тому числі [PERSON] , під час перебування останньої в трудових відносинах з відповідачем, в спірний період, з 01.01.2021 до 01.06.2021 року. Допомога по частковому безробіттю являє собою особливий вид державної соціальної підтримки у сфері зайнятості населення. Тобто, допомога по частковому безробіттю на період карантину є різновидом державної соціальної підтримки, і надається вона роботодавцеві, а не працівникові роботодавця за умови, якщо в кошторисних видатках передбачено кошти на ці цілі та застрахована особа перебуває в трудових відносинах з роботодавцем. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що у даній справі, ПрАТ «Миргородкурорт» є неналежним відповідачем, оскільки виплачувати допомогу по частковому безробіттю позивачу зобов`язувалась держава, в особі Полтавського обласного центру зайнятості, який належним чином не виконав своїх зобов`язань, своєчасно, в період перебування в трудових відносинах позивача з відповідачем, не перерахував грошові кошти роботодавцю, внаслідок чого позивач був позбавлений права на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Враховуючи наведені вище обставини та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки вона прохала у позові стягти з ПрАТ «Миргородкурорт» допомогу по частковому безробіттю на період карантину, яка на думку позивача була перерахована Полтавським обласним центром зайнятості на рахунок відповідача ПрАТ «Миргородкурорт», але їй не була виплачена. Судом встановлена відсутність правових підстав для перерахування допомоги Полтавським обласним центром зайнятості, після отримання її в жовтні 2021 року від держави, роботодавцю ПрАТ «Миргородкурорт» для виплати [PERSON] , в зв`язку із припиненням трудових відносин останньої з відповідачем 01.06.2021 року. А позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перерахування відповідачу коштів належних позивачу за період з 01.01.2021 до 01.06.2021 року, тому позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, відтак не підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи, які мають правове значення для вирішення спору по суті. Згідно положень до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed