Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

позивач звернувся до суду позовом до відповідачів, та просить суд ухвалити рішення, про визнання недійсним заповіту [PERSON] , складеного на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та посвідчений 22 листопада 2014 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г., зареєстровано в реєстрі за №1-771. Позовні вимоги аргументовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна. В Першій Київській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №1357/20. На момент відкриття спадщини коло спадкоємців [PERSON] складається з її рідних дочок: позивачки [PERSON] , відповідачки [PERSON] та рідного сина [PERSON] [PERSON] який помер [INFO] , після його смерті спадкоємцем є третя особа [PERSON] . За своє життя [PERSON] склала кілька заповітів, в тому числі і оскаржуваний выд 22 листопада 2014 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г., зареєстровано в реєстрі за №1-771, згідно якого заповіла [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказаний заповіт складався на підставі Висновку про визначення реальних частко в будинку між співвласниками №3/7812 від 10.06.2014, складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». Згідно даного висновку квартира [ADDRESS] складається із трьох поверхів і кожен поверх мав би належати одному із спадкоємців. Однак, між текстом висновку і текстом заповіту наявні розбіжності щодо визначення власника 46/100 частин квартири, що складаються із приміщень, які розташовані на другому поверсі квартири, оскільки: -Перший поверх заповідається [PERSON] ; -Другий поверх заповідається [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній; -Третій поверх заповідається [PERSON] . Таким чином, текст даного заповіту не відповідає, на думку позивачки, дійсній волі [PERSON] щодо визначення власника другого поверху квартири [ADDRESS] , між спадкоємцями після її смерті. Враховуючи вище викладене просить задоволити позовні вимоги. Ухвалою судді від 17 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху. 11 січня 2022 року на виконання ухвали без руху, представником позивача було усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 21 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] 09 лютого 2022 року скерував відзив на позовну заяву. У задоволенні позову просить відмовити з наступних мотивів. На його думку, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при складенні чи посвідченні оспорюваного заповіту. Наголошує, що заповідач не обмежений, будь-яким висновком БТІ чи подібним до нього документом, висловлювати своє внутрішнє бажання визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження. У ст.1257 ЦК України передбачено виключний перелік підстав для визнання заповіту недійсним. Оскільки спірний заповіт відповідає вимогам закону щодо йог оформи та порядку укладення, нотаріус перевіряла дієздатність заповідача і з`ясовувала її дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті, відтак, невідповідність заповіту від 22.12.2014 року висновку БТІ про визначення реальних часток в будинку між співвласниками від 19.06.2014 не може бути підставою для визнання його недійсним. 10 травня 2022 року суд ухвалив закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, з мотивів викладених у позові. Додатково пояснив, що [PERSON] до своєї смерті неодноразово повідомляла сторонам про намір скласти заповіт, відповідно до якого кожен поверх квартири [ADDRESS] , яка складається із трьох поверхів, мав би належати одному із спадкоємців. Враховуючи аргументи наведені в позові та його пояснення вважає, що оскаржуваний заповіт не відповідає дійсній волі спадкодавця. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів та підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у м. Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). В матеріалах справи наявний заповіт від 22 листопада 2014 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г., зареєстровано в реєстрі за №1-771, згідно якого [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , заповіла в такому порядку, відповідно до висновку про визначення реальних часток в будинку між співвласниками, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 19.06.2014 №3/7812: - 14/100 частини вище вказаної квартири заповіла своїй дочці [PERSON] , 1959 р.н., щоб у її користування перейшли приміщення на першому поверсі; - 46/100 частини вище вказаної квартири заповіла своїм дочкам - [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках кожній, щоб у їх користування перейшли приміщення на другому поверсі; - 40/100 частини вище вказаної квартири заповіла своєму синові - [PERSON] 1969 р.н., щоб у його користування перешли приміщення на третьому поверсі. У висновку №3/7812 від 10.06.2014, складеному ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вказано, що: - 1-й співвласник займає такі приміщення: на 1 поверсі 3-9/6,2 (коридор), 3-10/21,4 (житлова кімната) 3-12/3,8 (кухня), 3-13/2,5 (ванна), загальною площею -33,9 кв.м., що складають 14% від всієї квартири, або 14/100 реальних часток; - 2-й співвласник займає такі приміщення: на 2 поверсі 3-1/7,1 (кухня), 3-12/2,3 (вбиральня) 3-3/2,87(ванна), 3-4/12,3 (житлова кімната), 3-5/18,5 (житлова кімната), 3-6/8,1 (коридор), 3-15/6,1 (коридор), 3-16/19,1 (житлова кімната), 3-17/23,5 (житлова кімната), 3-18/8,2 (веранда), 3-19/2,3 (лоджія), 3-20/1,5 (балкон), 3-31/0,9 (балкон), загальною площею -112,6 кв.м., що складають 46% від всієї квартири, або 46/100 реальних часток; - 3-й співвласник займає такі приміщення: на 1 поверсі 3-11/19,4 (житлова кімната), на 3 поверсі 3-22/4,0 (сходова клітка) 3-23/1,0 (вбиральня), 3-24/1,3 (душова), 3-25/7,5 (коридор), 3-26/13,7 (житлова кімната), 3-27/14,4 (житлова кімната), 3-28/16,1 (житлова кімната), 3-29/8,5 (кухня), 3-30/3,4 (тераса), антресоль 3-21/8,1 (веранда), загальною площею -97,4 кв.м., що складають 40% від всієї квартири, або 40/100 реальних часток; Приміщення 3-7/8,1 (веранда), 3-8/12,1 (сходова клітка), 3-14/11,8 (сходова клітка), загальною площею 32, 0 кв.м. знаходяться в спільному користуванні. Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Щодо мотивів позивачки в частині недійсності заповіту через відсутність вільного волевиявлення заповідачки і такого, що не відповідало її волі та вимогам ч.2 ст.1257 ЦК України, судом встановлено наступне. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, що передбачено ч.1 ст.225 ЦК України. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. При цьому, вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Главою 6\~Розділу Порядку\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України,\~затвердженого Наказом\~Міністерства юстиції\~України 22.02.2012\~ №\~296/5,\~закріплено,\~щонотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України. Як передбачено в пункті 6 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013року №24- 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», системний аналіз норм ЦК України свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225, 231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Представником позивача не надано суду жодних доказів того, що волевиявлення заповідача [PERSON] не відповідало її волі. Отже, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає, так як не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Суду не доведено обставин відсутності волевиявлення заповідача [PERSON] щодо складання оскаржуваного заповіту. В зв`язку із зазначеним суд не вбачає підстав для визнання недійсним заповіту, складеного 22.11.2014 року від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь відповідачки, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мігущенко З.Г., зареєстровано в реєстрі за №1-771. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені стороною відповідача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові. Так, представником відповідача подано заяву про забезпечення відшкодування судових витрат в розмірі 13\~000 грн. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з ч. 5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що надані представником відповідача документи, щодо понесених витрат, відповідають вимогам положень ст.137 ЦПК України, однак враховуючи складність справи, з позивачки слід стягнути на користь відповідачки витрати на оплату послуг адвоката в сумі 7000 грн.

Outcome: approved