Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Адвокат Біліченко О.О. який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 2015 року позивач мала стосунки з з відповідачем. 11.04.2017 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припиненні 2021 року. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та поваги. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, надана заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 11.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, складено відповідний актовий запис за №189. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved