Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з червня 2018 року він проживає однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] .. В період зачаття [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. В подальшому шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2021 року. З причин того, що [PERSON] народився в період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] з [PERSON] , то при реєстрації народження дитини в актовому записі про народження, батьком дитини було записано останнього. За вказаних обставин, просив визнати його батьківство судом та виключити відомості про відповідача як про батька дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в залі судового засідання не з`явилася, направивши на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи без самостійних вимог Монастирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явився, направивши на адрес суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. В період зачаття [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. В подальшому шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2021 року. Оскільки [PERSON] народився в період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] з [PERSON] , то при реєстрації народження дитини в актовому записі про народження, батьком дитини було записано останнього. В той же час, з наявного в матеріалах справи висновку судово-генетичної експертизи № СЕ-19/109-22/2972-БД від 17 травня 2022 року вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність вказаного складає 99,9999%. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України Законом № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 128 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду заяву про визнання батьківства, якщо запис про батька дитини вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу. За змістом ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 4, 7, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає в позовному провадженні. Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. За умов, зазначених у п. 4 цієї постанови, заяву до суду про визнання батьківства відповідно до ст. 128 СК може подати особа, яка вважає себе батьком дитини. Суд визнає батьківство, якщо походження дитини від певного чоловіка, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з яким жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Предметом доказування у цих справах є відповідно відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаного як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й чоловіком, яка вважає себе її батьком. Для вимог про оспорювання батьківства особою, котра записана як батько дитини, позовної давності не встановлено, а для вимог чоловіка про визнання його батьківства позовна давність становить один рік і її перебіг починається із дня, коли особа дізналася або могла дізнатися, що є батьком дитини. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним батьківства стосовно дитини, народженої 02 лютого 2021 року [PERSON] , у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що дійсно саме позивач є батьком дитини-хлопчика, що підтверджується висновком судово-генетичної експертизи № СЕ-19/109-22/2972-БД від 17 травня 2022 року та іншими дослідженими судом доказами. Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 134 СК України у рішенні суду має бути зазначено про зобов`язання органу реєстрації цивільного стану внести відповідні відомості до актового запису народження дитини. На підставі ст.ст. 128, 129, 134 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved