Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

11.02.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою звернувся [PERSON] , в якій просить суд: - встановити нікчемність договору купівлі-продажу від 21.07.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І., зареєстрованим в реєстрі за № 1350 від 21.07.2015 р.; - в порядку застосування наслідків нікчемних правочинів скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І. про реєстрацію права власності [PERSON] \~на квартиру,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що виникла\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 21.07.2015\~р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І., зареєстрованим в реєстрі за № 1350 від 21.07.2015 р. За результатами автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С., яка ухвалою від 12.02.2016 року залишила позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І., Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину без руху. 23.02.2016 року позивач надав до суду квитанції про сплату судового збору та звернувся до суду із клопотанням, в якому просив суд з метою забезпечення позову накласти арешт на квартиру [ADDRESS] та яка на час звернення із вказаним клопотанням була зареєстрована за відповідачем. 24.02.2016 року суд, встановивши, що позовна заява подана з додержанням вимог цивільно-процесуального законодавства, постановив ухвалу про відкриття провадження. 24.02.2016 року було винесено ухвалу, якою суд задовольнив клопотання позивача та наклав арешт на квартиру [ADDRESS] . Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач [PERSON] 11.03.2016 року подав апеляційну скаргу, яку було розглянуто Апеляційним судом Одеської області та 20.05.2016 року було винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, ухвалу суду від 24.02.2016 скасовано та питання про забезпечення позову передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Водночас, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року задоволено заяву представника [PERSON] , виправлено описку в ухвалі від 20.05.2016 року, якою апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а ухвалу судді від 24.02.2016 року про забезпечення позову залишено без змін. Від відповідача надійшли до суду ряд заяв та клопотань, зокрема: заява про невірну сплату позивачем судового збору (від 10.03.2016 року), клопотання про витребування доказів по справі (від 04.03.2016 року та від 14.03.2016 р.) та доповнення до клопотання про витребування доказів (від 23.03.2016 р.). 23.03.2016 р. позивач надав до суду доповнення до позовної заяви про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій просив вважати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракову О.І. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача та надав до суду доповнення до клопотання про витребування доказів по справі. У судовому засіданні, яке відбулося 24.03.2016 року та на яке прибули представник позивача за довіреністю [PERSON] та відповідач [PERSON] , останній висловив думку про неможливість слухання справи за такого складу, у зв`язку із чим було оголошено перерву у слуханні справи до 12.04.2016 р. 29 березня 2016 року до суду від представника позивача надійшли доповнення до позовної заяви про визнання договору купівлі-продажу недійсним. На судове засідання, яке відбулося 12.04.2016 року, прибули відповідач [PERSON] та його представник-адвокат Шляпіна Л.М., позивач та його представник до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку із чим суд, заслухавши думки присутніх, дійшов до висновку про неможливість слухання справи за такої явки сторін та відклав судове засідання до 18.05.2016 року. 12.04.2016 року відповідач звернувся до суду із заявами про виклик свідків, про витребування доказів та про залучення документів до матеріалів справи. У судове засіданні, яке відбулося 30.05.2016 року, прибули відповідач та його представник, однак ні позивач, ні його представник до суду не з`явилися, при причини неявки суд не повідомили, жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи за відсутності не надходило. У зв`язку із чим, судом було поставлено на обговорення про можливість слухання справи за відсутності позивача та його представника. Від представника відповідача надійшло усне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке було задоволено судом ухвалою від 30.05.2016 року. Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивач [PERSON] подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд Одеської області залишити клопотання відповідача по справі [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду без задоволення та скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2016 року. Одночасно із цим, до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , який просив суд скасувати заходи забезпечення позову. Справу було направлено до апеляційного суду Одеської області, який за результатами дослідження доводів апеляційної скарги, наявних у справі матеріалів та заслуховування пояснень сторін, виніс ухвалу від 08.07.2016 року про задоволення апеляційної скарги представника позивача [PERSON] - [PERSON] , скасування ухвали від 30.05.2016 року та передачу справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. За результатами автоматизованого розподілу справ, вказану справу було передано судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. Представник позивача [PERSON] , вважаючи неможливим розгляд справи раніше визначеним складом суду, звернулася до суду із заявою відвід судді Кравчук Т.С., яка була розглянута у відкритому судовому засіданні 29.09.2016 року та за результатами чого було винесено ухвалу про відмову у задоволенні вказаної заяви, оскільки суд встановив, що вказані у ній доводи є неспроможними та необґрунтованими. Відповідач повторно 29.09.2016 року звернувся до суду із клопотанням про залишення позову без руху, оскільки вважає, що позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір не в повному обсязі. 31.10.2016 року відбулося чергове судове засідання по вказаній справі, яке було відкладено до 06.12.2016 року. 31.10.2016 року позивач надав до суду клопотання про долучення документів до справи та уточнену позовну заяву, в якій вказав відповідачем замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза» оцінювача [PERSON] та змінив процесуальний статус приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І. з відповідача на третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Окрім того, позивач додав ще одну вимогу до раніше заявлених у позовній заяві, а саме в порядку застосування наслідків недійсності правочинів просить суд скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що виникла на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І., зареєстрованим в реєстрі за № 1350 від 21.07.2015 р. 29.11.2016 року від представника відповідача адвоката Тарановського П.В. надійшли заперечення на уточнюючу позовну заяву, в якій останній просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І. у повному обсязі. У судове засідання, яке відбулося 06.12.2016 року позивач та його представник не прибули, від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового зсідання, яке судом було задоволено та наступне судове засідання було призначено на 08.02.2017 року. У судове засідання, призначене на 08.02.2017 року позивач та його представник також не з`явилися, від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні; у той же час від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою. Суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав судове засідання до 15.03.2017 року та роз`яснив позивачеві у листі від 08.02.2017 року, що задля задоволення його клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, йому необхідно надати відповідну заяву або у судовому засіданні, або через канцелярію суду особисто, а не через електронну пошту, задля встановлення особи заявника. Судові засідання, призначені на 15.03.2017, 20.04.2017, 31.05.2017 року знову не відбулися, оскільки позивач звернулася до суду із клопотаннями про відкладення слухання справи у зв`язку із перебуванням його на лікарняному. Між тим, від відповідача 15.03.2017 року надійшла зустрічна позовна заява та 18.05.2017 року - уточнююча зустрічна позовна заява, в якій останній просив суд визнати дійсним договір купівлі-проваджу від 21.07.2015 року, згідно якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] та припинити право користування [PERSON] вказаною квартирою. 26.06.2017 року від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було розглянуто у відкритому судовому засіданні 05.07.2017 року за участі відповідача та його представника та ухвалою суду задоволено. У подальшому судом виносилися ухвали про призначення проведення судових засідань, а саме 13.09.2017 р., 18.10.2017 р., 17.11.2017 р., 26.01.2018 р., 02.03.2018 р., 12.04.2018 р. в режимі відеоконференції, однак позивач на зв`язок не виходив, від нього та його представника надходили клопотання про відкладення судових засідань, у той час як відповідач та його представник до суду з`являлись на кожне судове засідання. 19 січня 2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про звільнення майна з під арешту. У зв`язку із звільненням [PERSON] із посади судді Приморського районного суду м. Одеси на підставі рішення Вищої Ради правосуддя від 12.04.2018 р., справу за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 27.04.2018 року було передано судді Загороднюку В.І., який ухвалою від 10.05.2018 року прийняв її до свого провадження та призначив судове засідання на 25.07.2018 року. Однак сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла клопотання про його відкладення у зв`язку із хворобою, яке суд задовольнив та призначив наступне судове засідання на 08.10.2018 р. У судове засідання, призначене на 08.10.2018 року сторони не з`явилися, представник позивача подав до суду клопотання про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції та про відкладення судового засідання. Однак суд не задовольнив вказані клопотання та виніс ухвалу від 08.10.2018 року, якою залишив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І., Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину без розгляду, а ухвалою від 17.10.2018 року заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову задоволено. 02 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування арешту. 08 листопада 2018 року ухвалою суду в задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням суду, 05.11.2018 року позивач звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу від 08.10.2018 року, та на ухвалу від 17.10.2018 року, які ухвалами від 14.02.2019 року були задоволені, ухвалу від 08.10.2018 року та ухвалу від 17.10.2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. За результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 04.03.2019 справа була передана судді Приморського районного суду м. Одеси Бондарю В.Я., який ухвалою від 11.03.2019 року прийняв справу до свого провадження. 19.03.2019 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про відвід судді Бондаря В.Я., яка була розглянута останнім та ухвалою від 20.03.2019 року задоволена. Відповідно до протоколу повторного авторозподілу від 21.03.2019 року вказану справу було передано на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеси Єршовій Л.С., яка ухвалою від 25.03.2019 року залишила справу без руху, а після усунення вказаних у ній позивачем недоліків, ухвалою від 10.04.2019 року прийняла її до свого провадження. 30.05.2019 року від представника позивача засобами електронного зв`язку надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та забезпечення участі її в режимі відеоконференції, а також про відвід судді Єршової Л.С. Суд, розглянувши зазначені клопотання, ухвалою від 30.05.2019 року повернув їх без розгляду заявнику. Підготовче засідання, призначене на 30.05.2019 року, відбулося за участі відповідача та було відкладено на 10.07.2019 року. 10.06.2019 року від представника позивача повторно надійшла заява про відвід судді, у задоволенні якої ухвалою судді Донцова Д.Ю. від 12.06.2019 року було відмовлено. 18.06.2019 року суддя Єршова Л.С. ухвалою суду відновила провадження у справі. У жодне із підготовчих засідань, які призначав суд ні позивач, ні його представник не з`являлися, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду чи розгляд справи за їх відсутності не надходило. 25.11.2019 року до суду надійшла заява від позивача про затягування розгляду справи та залишення позову без розгляду, яка була судом розглянута та ухвалою від 20.12.2019 року повернута заявникові без розгляду. Окрім того, ухвалою від 20.12.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І., Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину суд залишив без розгляду. 15 січня 2020 року від відповідача по справі [PERSON] до суду надійшла заява про скасування арешту. Ухвалою від 24.01.2020 року було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2016 року. Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача [PERSON] звернулась до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 24.01.2020 року. Після розгляду справи у Одеському апеляційному суді, 21 жовтня 2020 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про відвід складу суду, а саме колегії суддів Одеського апеляційного суду Цюрі Т.В., Сегеді С.М., Гірняк Л.А., яку ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду. 28 жовтня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду в задоволенні заяви [PERSON] про відвід суддів Цюри Т.В., Гірняк Л.А., Сегеди С.М. відмовлено. 18.12.2020 року було винесено постанову про часткове задоволення апеляційної скарги та направлення справи для продовження до суду першої інстанції. Окрім того, суд апеляційної інстанції скасував ухвалу від 24.01.2020 року та відмовив у задоволенні клопотання [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. 22.03.2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення, яка була розглянута судом та ухвалою від 08.04.2021 року залишена без задоволення. За результатами автоматизованого розподілу справі між суддями від 22.09.2022 року справу було передано судді Єршовій Л.С., яка 27.09.2021 року винесла ухвалу про самовідвід, тому було здійснено повторний автоматизований розподіл справ між суддями, за результатом якого справу 01.10.2021 року головуючим суддею у справі було визначено Косіцину В.В., яка ухвалою від 05.10.2021 року прийняла справу до розгляду та визначила загальний порядок розгляду справи. У перше підготовче засідання, яке відбулося 27.10.2021 року, сторони не з`явилися, відповідач через канцелярію суду подав заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. 29.11.2021 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції. Суд, розглянувши вказану заяву, ухвалою від 02.12.2021 року задовольнив її. У друге підготовче засідання, яке відбулося 29.11.2021 року сторони не з`явилися. У підготовче засідання, яке відбулося 16.12.2021 року, прибув відповідач, від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Судом було поставлено на обговорення питання щодо можливості закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Жодних заперечень від відповідача не надійшло. Ухвалою від 16.12.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.02.2022 року, а також залишив без розгляду зустрічну позовну заяву. Окрім того, суд листом від 16.12.2021 року роз`яснив позивачеві про його право звернутися за професійною правничою допомогою, оскільки представник позивача Шахміна І.Ю. не є адвокатом та відповідно до вимог цивільного-процесуального законодавства не може представляти інтереси позивача у суді. 21 січня 2022 року ухвалою суду заяву представника позивача [PERSON] Шахміної І.Ю. про участь у судовому засіданні з використанням програми «Zoom» з приміщення уповноваженого суду м. Мілан Італія залишено без задоволення. У судове засідання, призначене на 03.02.2022 року, позивач та його представник не з`явилися, у матеріалах справи містяться докази належного сповіщення позивача про місце, дату та час судового засідання, тому суд, заслухавши думку відповідача, відклав судове засідання та наступне судове засідання призначив на 02.03.2022 року. Позивачеві була направлена судова повістка з повідомленням про дату наступного судового засідання, яку останній отримав, однак у судове засідання, яке відбулося 02.03.2022 року ні він, ні його представник не прибули. 26 квітня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без його присутності. В судове засідання 26 квітня 2022 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Наступне судове засідання у справі призначено на 07.06.2022 року о 13 годині 00 хвилин. В призначене судом судове засідання на 07.06.2022 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст цього рішення складається 29 червня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи відповідача, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних причин. Так, 08 травня 2015 року між [PERSON] , Іпотекодержатель, з однієї та [PERSON] , Іпотекодавець, з іншої сторони укладено іпотечний договір (Т. 1, а.с. 88-91). Іпотекою за цим Договором забезпечується виконання всіх зобов`язань щодо повернення грошових коштів [PERSON] перед Іпотекодержателем, що випливають з укладеного між ними договору позики, укладеного між ними цього договору та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. 08.05.2015 року, за реєстром № 963, на суму 155 415 (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень, що еквівалентно 7 500 (сім тисяч ) доларів США, за офіційним курсом Міжбанку на день повернення грошових коштів, зі і повернення не пізніше 15 травня 2015 року; відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням Основного зобов`язання, відшкодування витрат по зверненню ня на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), йому на момент фактичного задоволення вимог, (далі за текстом: «Основне зобов`язання»). Порядок виконання Основного зобов`язання встановлено у зазначеному вище і позики. У випадку зміни сторонами Основного зобов`язання Іпотекодавець зобов`язується невідкладно укласти з Іпотекодержателем відповідний додатковий договір до цього договору, який посвідчується нотаріально. Відомості про іпотеку були внесені у відповідному порядку в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (Т. 1, а.с. 93-95). Разом з тим, з заяви [PERSON] від 29.05.2015 року слідує, що позичена сума в розмірі 155415 гривень 00 копійок, що еквівалентно 7 500 (сім тисяч ) доларів США, одержана нею повністю, претензій матеріального характеру за цим договором до [PERSON] не має (Т. 1, а.с. 93-95). Окрім того, 29 травня 2015 року [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) уклали договір позики, за яким позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв 660000 (шістсот шістдесят тисяч) гривень, що на момент підписання цього договору в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 30000 (тридцять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, позику в вищезазначеному розмірі (Т. 1, а.с. 97-98). В той же день, тобто 29 травня 2015 року між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір (без випуску заставної). Згідно з п.1.1. Іпотечного договору Іпотека за цим Договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Позичальником (Боржником) кожного і всіх його Зобов`язань за Договором позики грошей у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Договорі позики грошей, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, Іпотека за цим Договором забезпечує виконання таких вимог Іпотекодержателя: Позичальник (Боржник) зобов`язаний повністю повернути Іпотекодержателю суму отриманої позики до 29 червня 2015 року (двадцять дев`ятого червня дві тисячі п`ятнадцятого року) включно, відповідно до умов встановлених Договором позики грошей, посвідченого 29 травня 2015 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І., за реєстровим № 928. Сума позики 660000 (шістсот шістдесят тисяч) гривень, що на момент підписання цього договору в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 30000 (тридцять тисяч) доларів США. Відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням Договору позики грошей в сумі заподіяних збитків та витрат (Т. 1, а.с. 99-103). Відомості про іпотеку внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (Т. 1, а.с. 105-106). В матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 21.07.2015 року за якою він підтвердив, що [PERSON] повністю виконав свої зобов`язання за договором позики грошей та претензій матеріального характеру за цим договором до [PERSON] не має (Т. 1, а.с. 104). Як з`ясовано судом, 21 липня 2015 року [PERSON] , [INFO] , з однієї сторони - Продавець та [PERSON] , [INFO] , з другої сторони - Покупець уклали попередній договір, за яким [PERSON] та [PERSON] , зобов`язались у майбутньому, в строк до 01 лютого 2016 року, укласти основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (надалі - основний договір) у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2 Попереднього договору визначені істотні умови основного договору: Продавець - [PERSON] , покупець - [PERSON] Об`єкт:- квартира [ADDRESS] - визначається сторонами у розмірі 1699320 (один мільйон шістсот дев`яносто дев`ять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок, що на момент укладання основного договору за домовленістю сторін в еквіваленті становить 69360 (шістдесят дев`ять тисяч триста шістдесят) доларів США. У разі здійснення будь-яких поліпшень об`єкту цього договору (в тому числі, реконструкції, надбудови чи прибудови), обумовлена ціна не змінюється. Інші умови основного договору, які не встановлені цим договором, погоджуються сторонами в основному договорі. Основний договір купівлі - продажу, за домовленістю сторін, буде посвідчений в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І., за адресою: [ADDRESS] . В той же день, тобто 21 липня 2015 року [PERSON] , [INFO] , з однієї сторони - Продавець та [PERSON] , [INFO] , з другої сторони - Покупець уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] передав (продав) у власність, а [PERSON] прийняв (купив) у власність квартиру [ADDRESS] , (надалі - «об`єкт продажу»), і сплатив за неї обумовлену грошову суму. Квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22 жовтня 2010 року за реєстровим № 3265, дублікат якого виданий Юхневич М.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 24 квітня 2015 року за реєстровим № 362, бланк НАМ 750792. Право власності на квартиру зареєстровано 24 квітня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 9479201, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 625064051101, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36758803, виданим [PERSON] , державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 24 квітня 2015 року. Квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 51,1 кв.м., загальною площею 77,0 кв.м. Згідно п. 2 Договору купівлі-продажу від 21.07.2015 року продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 1715000 (один мільйон сімсот п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, які ПРОДАВЕЦЬ отримав від ПОКУПЦЯ шляхом безготівкового розрахунку повністю до підписання цього договору. Сторони свідчать, що вони обізнані та нотаріусом роз`яснено вимоги положень постанови Правління НБУ від 06.05.2013 року за № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою». Сторони свідчать, що вищезазначена сума є дійсною продажною вартістю квартири. Розрахунок проведений повністю, будь - яких претензій у жодної із сторін немає. Згідно із звітом ТОВ «Укрекспертиза» (ідентифікатор за базою ФДМУ 595277_21072015_230763), про оцінку майна, станом на дату оцінки - 21 липня 2015 року склала: 115 1794 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча сімсот дев`яносто чотири) гривні 00 копійок. Копія висновку про вартість майна ТОВ «Укрекспертиза» оцінювача [PERSON] долучена позивачем до матеріалів позовної заяви та ринкова вартість двокімнатної квартири відповідає сумі у звіті вказаному у договорі (Т. 1, а.с. 63-70). Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № 1350 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І. Розрахунок за даним договором проведено в повному обсязі, а саме в сумі 1\~715\~000,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення № 26 від 21.07.2015 року. Також, з квитанції № ПН14117 вбачається, що [PERSON] сплачено 17150 гривень, як збір з операції купівлі- продажу нерухомого майна без ПДВ (Т. 1, а.с. 113). Відомості про об`єкт нерухомого майна були внесені в Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів (Т. 1, а.с. 134-146). Після укладення договору, були внесені відомості та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири вказано [PERSON] (Т. 1, а.с. 148). Так, судом встановлено, що за вказаним договором було проведено всі необхідні реєстраційні дії для належного оформлення угоди та проведено відповідні розрахунки. Судом було встановлено, що договір купівлі-продажу, який позивач просить визнати нікчемним, було укладено між ним та відповідачем [PERSON] 21.07.2015 року як забезпечення договору позики. Позивач у своєму позові просить встановити нікчемність договору купівлі-продажу та в порядку застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів скасувати рішення державного реєстратора та запис про реєстрацію права власності на майно. На підтвердження обставин викладених у позовній заяві, позивач надав копії заяв та інших процесуальних документів [PERSON] , в тому числі через представника [PERSON] до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 185 КК України та вжиття заходів до відповідача [PERSON] та ряду інших осіб (Т. 1, а.с. 179-186). У вказаних заявах позивач зазначає про вчинення щодо нього кримінального правопорушення та заволодіння його майном шляхом обману. Проте, жодних доказів в обґрунтування такого незаконного заволодіння майном, позивач не надав, окрім самих лише заяв-звернень до відповідних органів з метою початку досудового розслідування, які фіксують сам факт звернення особи до органів, а не підтверджують вину відповідача чи будь-яких інших осіб у незаконному заволодінні майном позивача. Більш того, суд наголошує на тому, що справа за позовом [PERSON] перебуває в провадженні суду з 11.02.2016 року, тобто більш ніж 6 років. За цей час, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт заволодіння майном позивача поза законом, що могло б бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Між тим, із наявних в матеріалах справи документів, слідує, що договір, який позивач просить визнати недійсним був укладений за добровільної волі позивача та зобов`язання за вказаним договором та іншими, які досліджені судом були виконані в повному обсязі, а доказів протилежного суду не надано та судом не встановлено. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України, нікчемним є недійсний правочин, недійсність якого встановлена законом і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, суд не може визнавати договір нікчемним, оскільки таким він є відповідно до закону. При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У п. 4 Постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховний суд України звертає увагу суддів на те, що відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Таким чином, вимога про визнання договору нікчемним є такою, що не підлягає задоволенюю. Відповідно до п. 5 Постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. У Постанові від 04.06.2019 року у справі №916/3156/17 Велика Палата Верховного суду зазначає, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Щодо підстав застосування насліків нікчемного правочину, позивач як у позовній заяві, так і в уточненій позовній заяві від 31.10.2016 року вказує на те, що договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] вчинений останнім шахрайським способом, шляхом погроз, обману, психічного тиску з боку відповідача та інших осіб на нього, а також підробки платіжного доручення, умисного порушення нотаріальних дій приватним нотаріусом, незаконною оцінкою та іншими неправомірними діями зі сторони відповідача та третіх осіб. Однак жодних доказів на підтвердження вказаних слів не надає. Суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6.ст. 81 ЦПК України). При цьому, саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Що стосується обману, на який вказує позивач, то суд звертає увагу на те, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину (ч. 1 ст. 230 ЦК України). Ознакою обману, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. При цьому, саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Насильством, на яке посилається позивач як на підставу визнання договору нікчемним, є заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях (наприклад, насильством може бути вплив на волю контрагента за допомогою використання його залежного становища). Насильство викликає страх настання невигідних наслідків. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною майбутнього правочину, так і сторонньою особою щодо іншої сторони, її родичів чи близьких. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій (наприклад, погроза звернутися до суду із заявою у справах приватного обвинувачення, позбавити спадщини або накласти арешт на майно). Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам. У той же час суд наголошує на тому, що відповідно до п.13 договору купівлі-продажу сторони підтверджують, що: вони не визнані недієздатними, обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим, відповідає внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які встановлені в ньому і вказаний договір прочитано позивачем, підписаний ним та зміст його зрозумілий. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач звертався до правоохоронних органів із заявою про визнання неправомірними дії приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Буракової О.І., а кримінальне провадження яке було відкрито за заявою доньки позивача від 22.01.2016 року про заволодіння відповідачем квартири шляхом здійснення шахрайських дій, було закрито постановою слідчого від 01.09.2016 року у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] (відповідача) складу кримінального правопорушення. Таким чином, позивач не довів суду обставини, що на момент укладення договору від 21.07.2017 року його було введено в оману чи на нього здійснювався психологічний чи фізичний тиск або насилля з боку відповідача. Щодо вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію право власності за [PERSON] права власності на квартиру та скасування запису про реєстрацію права власноті [PERSON] на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] , судом встановлено, що станм на день ухвалення рішення згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] зареєстроване на підставі рішення номер 23036567 від 21.07.2015 припинено на підставі договору дарування серія та номер 1032 виданий 16.11.2018 року. За таких обставин, проаналізувавши вищевикладені доводи та положення законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed