Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2022 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №5941 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціатив» заборгованості в розмірі 33 796,23 грн. 20.06.2022 представник позивача - адвокат Яресько Т.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат, які позивач [PERSON] понесла у зв`язку із розглядом цивільної справи, а саме: витрати на професій ну правничу допомогу - 5 000, 00 грн. судовий збір за подання позовної заяви - 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 454, 00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В силу ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як убачається з матеріалів справи, 04.08.2021 між позивачем [PERSON] та адвокатом Яресько Т.В. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №2210 та додаток № 1 до вказаного договору (а.с.23-25). У позовній заяві, представник позивача Яресько Т.В. вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести становить 6 362,00 грн., а саме: 908,00 грн - судовий збір за подання позовної заяви, 454,00 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, 5 000,00 грн. -витрати на правову допомогу. Згідно п. 2 додатку №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №2210 від 04.08.2021 вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 5 000,00 грн. Пунктом 3.1 передбачено, що оплата послуг здійснюється, шляхом 100% авансування та повинна бути сплачена до подачі підготовлених процесуальних документів до суду. Відповідно до п.7.1 правова допомога вважається наданою після підписання сторонами акту приймання-передачі послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності), підтвердженням отримання гонорару від клієнта є розрахункова квитанція згідно п. 7.5 (а.с.25). 20.08.2021 адвокатом Яресько Т.В. та позивачем [PERSON] підписано акт приймання-передачі послуг № 1 від 20.08.2021, згідно якого, адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса №5941 від 29.10.2018 таким, що не підлягає виконанню, складання та подання заяви про забезпечення позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса №5941 від 29.10.2018 таким, що не підлягає виконанню. (а.с.26). Позивач 20.08.2021 здійснив оплату, згідно вказаного акту, на суму 5 000,00 грн., про що отримав від адвоката Яресько Т.В. розрахункову квитанцію №20.08.2021 (а.с.27). Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим. Стосовно стягнення судового збору суд зазначає наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2022 було стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908 грн. Відтак, стягненню підлягає сума сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved