Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

11 травня 2022 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що він понад 15 років 5 місяців перебував в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» працюючи в умовах впливу шкідливих факторів на організм та отримав професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) та радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8. Довідкою МСЕК від 03.05.2022 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, визначено необхідність в санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 422 500 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 12 травня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 10 червня 2022 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач частково погоджується на компенсацію виплати моральної шкоди [PERSON] у розмірі 79 218,75 грн. Окрім цього, на думку відповідача, заявлений розмір моральної шкоди недоведений та значно завищений. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] понад 15 років 5 місяців перебував в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» працюючи за професією підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування шахтомонтажного управління в умовах впливу шкідливих факторів на організм. (а.с.49-52) 22 лютого 2022 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) [PERSON] : хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) та радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8. Причиною професійних захворювань в акті зазначено недосконалість технології підземного видобутку руди, порушення систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадання під вплив важкої фізичної праці та пилу, які перевищували гранично допустимі норми. (а.с. 16-17) Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №060334 від 03.05.2022 року позивачу [PERSON] первинно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 65%, 45% з яких по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, встановлено третю групу інвалідності безстроково, визначено необхідність в санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення. Згідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 1302929 Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, праця в умовах виробничого пилу та переохолодження, рекомендовано нагляд та лікування у сімейного лікаря та лікаря невролога. (а.с. 10-14) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаних із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійних захворювань. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи у відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.02.2022 року. За таких обставин суд вбачає, що акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями - радикулопатією та хронічним обструктивним захворюванням легень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотностість таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65%, періоду роботи на підприємстві відповідача понад 15 років 5 місяців у шкідливих умовах, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 195 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Згідно ч.1, ч.3, ч.4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Так, неведені представником відповідача підстави відстрочення виконання судового рішення у зв`язку із введенням в країні воєнного стану та зниженням попиту на продукцію підприємства, судом не визнаються в якості виняткових обставин, які можуть бути підставою для відстрочки виконання рішення суду, пов`язаного із стягненням з боржника суми у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки діяльність підприємства не зупинена. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1950,00 грн.

Outcome: partial