Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Володимирецького районного суду із заявою про встановлення факту народження дитини на окупованій території в порядку ст.317 ЦПК України. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] перебуваючи на тимчасово окупованій території України у с. Новофедорівка Запорізької області [PERSON] народила дитину - [PERSON] . На момент народження дитини остання не мала можливості їхати в пологовий будинок, оскільки поблизу с. Новофедорівка Запорізької області велися бойові дії і територія по даний час є тимчасово окупованою. Дитину народила самостійно, вдома. При пологах була присутня сусідка, про те її місце проживання на даний час невідоме. При першій необхідності, звернулася до фельдшера [PERSON] , яка і видала довідку в умовах окупації щодо народження сина. На даний час [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи та проживає разом із дитиною на підконтрольній території України - в [ADDRESS] . Заявниця звернулася до Володимирецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про встановлення факту народження дитини на окупованій території в порядку ст.317 ЦПК України, проте їй було відмовлено в реєстрації, оскільки довідка довільної форми, видана фельдшером [PERSON] не відповідає вимогам наказу МОЗ України «Про забезпечення реєстрації новонародженої дитини в умовах воєнного стану» від 04.03.2022 №407 та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення зазначеного факту народження заявниці необхідне для реєстрації народження дитини на території України, отримання свідоцтва про народження, виданого державним органом України, та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах Вказана заява надійшла до суду 29 червня 2022 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.06.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. В судове засідання заявниця не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази прийшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Пологи, Пологівського району, Рівненської області. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , що стверджується паспортом останньої, серії [NUMBER] , виданий 11 лютого 2016 року. [INFO] , перебуваючи у с. Новофедорівка Запорізької області, [PERSON] народила дитину - [PERSON] . Дитину народила самостійно, вдома, про що свідчить довідка, видана фельдшером Кушнаренко О.І. Згідно записів у медичній карточці, [PERSON] , [INFO] прибула в [ADDRESS] , народила дитину вдома. Термін вагітності був невідомий. На обліку в гінеколога не перебувала. А як зазначено у записах в медичній карточці [PERSON] від 04.04.2022, остання перебувала на огляді у лікаря-гінеколога, де зазначено що в останньої післяпологовий період 22 доба. Згідно довідки №5602-7000575154 від 29 березня 2022 року, виданої Полицькою сільською радою Вараського району Рівненської області, [PERSON] , [INFO] є внутрішньо-переміщена особа, і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації, виданої в.о. керівника Володимирецького відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] відмовлено у реєстрації народження дитини, у зв`язку з тим, що довідка про народження дитини видана фельдшером у довільній формі, де відсутні відомості про найменування надавача медичних послуг, відсутні відомості про стать дитини та дата видачі довідки. А як зазначено в наказі МОЗ України «Про забезпечення реєстрації новонародженої дитини в умовах воєнного стану» від 04.03.2022 №407, у випадках визначених пунктом 1 цього наказу та за умови відсутності можливості заповнення медичним працівником Медичного свідоцтва про народження (форма № 103/о) медичний працівник зобов`язаний на кожний випадок народження живої дитини виписати довідку довільної форми в двох примірниках без проставляння печатки, яка обов`язково повинна містити відомості щодо:1) найменування надавача медичних послуг;2) прізвища, власного імені та по батькові (за наявності) медичного працівника;3) прізвища, власного імені та по батькові (за наявності) жінки, яка народила дитину;4) дату народження (число, місяць, рік) та стать новонародженого;5) назва населеного пункту в якому видана довідка;6) місце народження дитини (за інформацією, що надається жінкою, яка народила дитину, у разі коли місце видачі довідки не збігається із фактичним місцем народження);7) підпис медичного працівника;8) дата видачі довідки. Один примірник такої довідки медичний працівник віддає жінці, яка народила дитину, а другий примірник передає на зберігання до відповідного надавача медичної допомоги. Відповідно до положень ч. 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закону України) датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. В силу ч.ч.2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який орган, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконною, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та або особами, передбаченими ч.2 цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Копією паспорта, серії [NUMBER] , що виданий 11 лютого 2016 року Володимир-Волинським РВ УДМС України у Волинській області, зазначено , що [PERSON] , [INFO] є громадянкою України. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З матеріалів справи установлено, що дитина народилася у матері, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Довідка фельдшера судом не приймається до уваги, оскільки видана особою, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійсною і не створює правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заяви про визнання батьком дитини батько дитини не подавав. З огляду на вказане, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, з огляду на те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Вказане надасть можливість отримати свідоцтво про народження для дитини - [PERSON] , видане відповідним державним органом виконавчої влади України. Судом встановлено, що отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» , будь-який акт (рішення, документ) є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до ст. 273 ЦПК України( 1963р) суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення ( удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, в зв`язку з чим, дана заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved