Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 38786,34 грн. за період з 01.01.2021 року по 01.11.2022 року. Вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 16.09.2015 р. по справі № 569/3861/15-ц шлюб між сторонами було розірвано, визначено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з ним. Судовим наказом від 05.10.2020 р. по справі № 569/11032/20 з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2020 р. Однак відповідач неналежно виконує рішення суду та допустила заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2021 р. в сумі 38786,34 грн., що стверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному від 28.12.2021 р. №173832. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 березня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилась, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило, відзиву на позов не подано. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як встановлено судом, згідно судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року у справі №569/11032/20 з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (ідентифіційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 05 жовтня 2020 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.12.2021 року №173832, здійсненого головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів 03 липня 2020 року по 11.2021 року становить 38786,34 коп. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до частин 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов"язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов"язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов"язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов"язання боржником. Після порушення боржником свого обов"язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов"язку сплатити аліменти. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов"язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Суд погоджується із розрахунком пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2021 року 01.11.2021 року, що наведений позивачем у позовній заяві і становить 54880,97 грн. Проте, з урахуванням вимог ст.196 СК України, відповідно до якої розмір пені не може перевищувати суму нарахованої виконавцем заборгованості, тобто 38786,34 грн.,з відповідачки належить стягнути пеню за несплачені аліменти в сумі 38786,34 грн. Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) який підлягає стягненню з [PERSON] складає 38786,34 грн., а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає також судовий збір у розмірі 992,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved