Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі ј часини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який за рішенням суду було розірвано 23.03.2020 р. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , який проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з`явилася, суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час і місце засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив, заяви, клопотання до суду не надходили. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~ справи не \~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2020 року було розірвано. У шлюбі у подружжя [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 11.09.2018 Миколаївським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, заявлених позивачем вимог, враховуючи те, що відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, не надав заперечень проти позову, доказів про наявність у нього інших утриманців, або інших обставини, що можуть вплинути на розмір аліментів, який просить стягнути позивач, та те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 02.09.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. А за такого, вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved