Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання, перебування на утриманні та проживання неповнолітнього сина. Просить суд встановити факт самостійного виховання дитини, перебування та проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утриманні його батька [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що 21 лютого 2015 року заявник уклав шлюб з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 175. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набуло чинності. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 7560. 01.10.2020 року Малиновським районним судом м.Одеси постановлено Судовий наказ № 521/15834/20 про стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх його доходів на місяць, починаючи з 24.09.2020 року до 24.07.2033 року. 22.04.2022 року Головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Із постанови вбачається, що 21.04.2022 року до відділу надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, та повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання. Боржником аліменти сплачувалися своєчасно, заборгованість відсутня. Претензій до боржника не має. Після припинення шлюбних відносин та проживання окремо, заявник та колишня дружина [PERSON] в добровільному порядку вирішили, що їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , буде проживати та знаходитись на утриманні у його батька [PERSON] . Заявник вказує про те, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на його повному утриманні та проживає разом з батьком [PERSON] . Заявник постійно оплачує витрати по вихованню сина, витрати на лікування,витрати на оплату квартири і комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, а також всі витрати на проживання дитини. Заявник просить суд задовольнити заяву. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі (арк.сп.9); В судове засідання зацікавлена особа [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заявлених вимог (арк.сп.10); \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання, перебування на утриманні та проживання неповнолітнього сина, є обґрунтованими, доказаними, тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, про те, що 21 лютого 2015 року заявник уклав шлюб з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 175. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набуло чинності ( арк.сп.19-20); Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з його батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №7560, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] ( арк.сп.27); Мати неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON] не заперечує про повне знаходження неповнолітнього сина [PERSON] на утриманні у його батька [PERSON] , з 2021 року по теперішній час. Після припинення шлюбних відносин та проживання окремо, заявник та колишня дружина [PERSON] у добровільному порядку вирішили, що їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , буде проживати та знаходитись на утриманні у його батька [PERSON] . Заявник вказує про те, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на його повному утриманні та проживає разом з батьком [PERSON] . Заявник постійно оплачує витрати по вихованню сина, витрати на лікування, витрати на оплату квартири і комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, а також всі витрати на проживання дитини. Відповідно до Акту від 01.03.2022 року, про знаходження на утриманні, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його постійному утриманні ( арк.сп.14); 01.10.2020 року Малиновським районним судом м.Одеси постановлено Судовий наказ № 521/15834/20 про стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх його доходів на місяць, починаючи з 24.09.2020 року до 24.07.2033 року. 22.04.2022 року Головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Із постанови вбачається, що 21.04.2022 року до відділу надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, та повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання. Боржником аліменти сплачувалися своєчасно, заборгованість відсутня. Претензій до боржника не має. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому ст.2\~СК України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Відповідно до ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Відповідно до п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Приписами ч.ч.1,6 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Факт перебування неповнолітнього сина на його утриманні та проживання, який просить встановити заявник, потрібен заявнику для захисту прав та інтересів сина та своїх прав. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює « право на суд », в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( рішеннявід 21 лютого 1975 року у справі « Голдерпроти Сполученого Королівства » ( Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A № 18 ). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ». Згідно ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовуєнорми права інших держав уразі, коли цепередбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Факт самостійного виховання, перебування та проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утриманні у його батька [PERSON] , [INFO] підтверджений матеріалами справи. При таких обставинах, заявлені вимоги [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання, перебування на утриманні та проживання неповнолітнього сина - підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved