Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у листопаді 2020 року до відділу соціальних допомог управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради звернулася [PERSON] із заявою про призначення їй житлової субсидії на підставі якої позивач прийняв рішення про призначення відповідачу субсидії на житлово-комунальні послуги. У грудні 2020 року на адресу позивача надійшов лист «Чернігівгаззбут» №14703-Сл-13350-1220 від 28.12.2020 про зміну ціни на природний газ для побутових споживачів на січень 2021 року, яка складатиме 9,8999560 грн. за куб.м. (з ПДВ). Відповідно до даного повідомлення управлінням було проведено перерахунок житлових субсидій всім отримувачам і призначено субсидію з підвищеною ціною на природний газ для побутових споживачів. Однак, на тлі зростання цін на газ на європейських ринках через значні холоди Кабінет міністрів України постановою №25 від 18 січня 2021 року ввів граничну ціну газу для побутових споживачів (населення) розміром 6,99 грн. за куб.м. (з ПДВ), про що управління було повідомлено листом ТОВ «Чернігівгаззбут» №14703-Сл-898-0221 від 08.02.2021. У зв`язку з цим, позивачем було проведено перерахунок всім отримувачам житлових субсидій, в тому числі і [PERSON] .. З проведеного перерахунку у Відповідача виникла переплата у розмірі 681 грн. 52 коп. (розмір отриманої субсидії за січень 2021 року), оскільки вартість послуг в межах норм споживання не перевищує визначеного обов`язкового платежу самим отримувачем. Відповідачу було запропоновано добровільно повернути кошти переплаченої житлової субсидії, проте станом на грудень 2021 року вказані кошти не були повернуті державі. Тому, управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради звернулося до суду з даним позовом до суду та прохає стягнути з [PERSON] на його користь надміру отримані кошти у вигляді житлової субсидії у розмірі 681 грн. 52 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11 січня 2022 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду на 08 лютого 2022 року. 08 лютого 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд підготовчого судового засідання, без участі відповідача та представника відповідача, позовні вимоги не визнають та не заперечують проти закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. 08 лютого 2022 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02 березня 2022 року, яке було відкладено до 27 травня 2022 року. 27 травня 2022 року дана цивільна справа була знята з розгляду, оскільки головуюча суддя по справі перебувала у відпустці. Справа призначена на 04 липня 2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Згідно заяви відповідача від 04.07.2022 просить провести судове засідання без участі відповідача та її представника, позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до відділу соціальних допомог управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі (а.с.4). Разом із заявою про призначення житлової субсидії відповідачка подала позивачу декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.5). На підставі наданих відповідачем документів позивач 01 грудня 2020 року прийняв рішення про призначення відповідачу субсидії на житлово-комунальні послуги (а.с.6). В подальшому, 28 грудня 2020 року ТОВ «Чернігівгаззбут» листом №14703-Сл-13350-1220 повідомив позивача про зміну ціни на природний газ для побутових споживачів на січень 2021 року, яка складатиме 9,8999560 грн. за куб.м. (з ПДВ) (а.с.7). Однак, на тлі зростання цін на газ на європейських ринках через значні холоди Кабінет міністрів України постановою №25 від 18 січня 2021 року ввів граничну ціну газу для побутових споживачів (населення) розміром 6,99 грн. за куб.м. (з ПДВ), про що управління було повідомлено листом ТОВ «Чернігівгаззбут» №14703-Сл-898-0221 від 08.02.2021 (а.с.7 зворот). В результаті проведеного перерахунку у Відповідача виникла переплата у розмірі 681 грн. 52 коп. (розмір отриманої субсидії за січень 2021 року), оскільки вартість послуг в межах норм споживання не перевищує визначеного обов`язкового платежу самим отримувачем. Листами №02-19363 від 26 лютого 2021 року та №02-19561 від 08 квітня 2021 року позивач неодноразово викликав відповідача по питанню призначення субсидії на житлово-комунальні послуги у зв`язку з переплатою, яка виникла по причині зміни ціни на природний газ. Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, до якого неодноразово вносились зміни, в тому числі шляхом викладення Положення в новій редакції. Відповідно до п.3 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком та витрати на комунальні послуги в такому будинку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07. 2014 у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді житлової субсидії саме з недобросовісністю набувача, яку згідно зі ст. 81 ЦПК України має довести позивач. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду жодного доказу щодо недобросовісності з боку відповідача. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного, керуючого ст.12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: dismissed