Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - [PERSON] , про визнання недійсними розпорядження та ордеру про надання службової кімнати. В обґрунтування вимог зазначив, що з 22 жовтня 2001 року працював в ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» в ліквідаційній комісії інженером з технічних питань та адміністрацією заводу був вселений для проживання до гуртожитку ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» за адресою: [ADDRESS], проживав там та сплачував житлово-комунальні послуги. Розпорядженням КМДА від 25 листопада 2013 року № 2130 було прийнято до комунальної власності м. Києва гуртожитку ПАТ «Київський радіозавод». Розпорядженням КМДА від 10 лютого 2014 року № 163 було затверджено акт приймання передачі гуртожитку в комунальну власність м. Києва. Позивач продовжував проживати в гуртожитку та сплачувати комунальні послуги. Розпорядженням Дарницької РДА м. Києва від 5 серпня 2020 року № 511, за клопотанням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького районну м. Києва» кімнату № 228 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] було включено до складу службових. Розпорядженням Дарницької РДА м. Києва від 22 вересня 2020 року № 630 було затверджено рішення комісії по житлово-побутовій роботі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького районну м. Києва» про надання службової кімнати 228 у вказаному гуртожитку [PERSON] та видано їй на його підставі відділом обліку та розподілу житлової площі апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації ордер на право зайняття службового приміщення, а саме кімнати 228 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач був обізнаний про фактичне користування позивачем спірної кімнати. [PERSON] неодноразово звертався до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького районну м. Києва» з проханням надати йому дозвіл на реєстрацію у зазначеній кімнаті. Зазначає, що розпорядження відповідача є незаконним, оскільки він фактично користувався спірною кімнатою 20 років, питання про його виселення не піднімалось та в момент вселення [PERSON] кімната не була звільнена, так як в ній фактично проживав позивач. Просить суд визнати недійсним розпорядження Дарницької РДА м. Києва від 5 серпня 2020 року № 511, в частині включення до складу службових за клопотанням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького районну м. Києва» кімнату № 228 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та ордер про надання даної кімнати [PERSON] на підставі розпорядження Дарницької РДА м. Києві від 22 вересня 2020 року № 630. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 12 січня 2022 року. 14 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] в якому остання просила у задоволені вимог відмовити в повному обсязі, зазначила наступне. Згідно інформації з реєстру територіальної громади м. Києва місце проживання у Дарницькому районі м. Києва позивача не зареєстроване, на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Дарницькому районі м. Києва він не перебував та не перебуває, після прийняття гуртожитку за адресою: [ADDRESS] до комунальної власності територіальної громади м. Києва позивачу ордер на вказану кімнату не видавався та договір найму з ним не укладався, тобто правових підстав для вселення, користування даною кімнатою у позивача не було. Також звернула увагу суду на те, що місце проживання позивача: [ADDRESS] . Розпорядження Дарницької районної в м. Києві державна адміністрація від 5 серпня 2020 року № 551 «Про розгляд житлових питань» правомірне, наданий ордер [PERSON] на кімнату [ADDRESS] видано у відповідності до вимог законодавства. 10 січня 2022 року до суду надійшли пояснення від [PERSON] в яких вона категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог. На її думку права позивача не порушено, а оспорювання розпорядження та ордеру не надасть позивачу право на кімнату в гуртожитку, нею отримано ордер та вона на законних підставах користується кімнатою [ADDRESS] . Вважає, що права позивача жодним чином не порушені та підстави для задоволення позову відсутні. 10 січня 2022 року позивач подав через канцелярію суду відповідь на відзив в якій звертав увагу суду на те, що відповідач у відзиві посилається на відсутність у позивача права на вселення та користування кімнатою [ADDRESS] , однак питання законності вселення позивача в дану кімнату не є не являється предметом спору. Позивач не самовільно зайняв кімнату, а був вселений адміністрацією ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» у відомстві якого на той час перебував гуртожиток. Відповідач жодним чином не спростовує ті обставини, що на момент включення спірної кімнати до числа службових і надання її третій особі вона не була вільн і в ній проживав позивач. Відповідач був обізнаний, що спірна кімната була фактично зайнята, однак не скористався своїм правом виселити позивача у судовому порядку. 17 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Клопотання мотивоване тим, що кімната [ADDRESS] щодо якої виник спір є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Києва, який закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». 12 січня 2022 року у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала клопотання, та просила долучити до матеріалів справи розпорядження Дарницької районної державної адміністрації від 30 січня 2015 року № 33. Представник позивача [PERSON] проти задоволення клопотання не заперечував. Ухвалою від 12 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Розгляд справи відкладено на 10 лютого 2022 року. 14 січня 2022 року надійшли заперечення від представника відповідача в яких просили відмовити в задоволенні позову, так як місце проживання позивача не зареєстроване в Дарницькому районні м. Києва, після прийняття гуртожитку по [ADDRESS] до комунальної власності територіальної громади м. Києва позивачу ордер на вказану кімнату не видавався та договір найму з ним не укладався. Також зазначив, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань [PERSON] з 5 серпня 2002 року по 23 квітня 2015 року здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець з фіксацією у вказаному реєстрі місцезнаходження: [ADDRESS] . 10 лютого 2022 року справу знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді. Наступною датою проведення засідання визначено 28 лютого 2022 року. 28 лютого 2022 року справу знято з розгляду, оскільки відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, крім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Справу призначено до розгляду на 1 червня 2022 року. У судовому засіданні 1 червня 2022 року були присутні представник позивача та представник відповідача. [PERSON] до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином. Від представника комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] просив визнати розпорядження та ордер недійсними, оскільки позивач був вселений до гуртожитку на підставі рішення організації в якій він працював та на момент вселення третьої особи до кімнати він в ній проживав. Представник відповідача - [PERSON] , проти задоволеня позову заперечувала та зазначила, що згідно документів кімната [ADDRESS] була вільна на момент вселення туди третьої особи. Представник позивача просив оголосити в судовому засіданні перерву для отримання відомостей щодо реєстрації позивача. Представник залишив дане клопотання на розсуд суду. У судовому засіданні оголошено перерву до 30 червня 2022 року. У судовому засіданні 30 червня 2022 року представник позивачапросив задовольнити вимоги в повному обсязі, а представники відповідача та третьої особипроти задоволення позову заперечували. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З 22 жовтня 2001 року [PERSON] працював в ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» в ліквідаційній комісії за контрактом та був вселений для проживання до гуртожитку ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорта [PERSON] наданого його представником в судовому засіданні 1 червня 2022 року, реєстрація місця проживання [PERSON] з 24 липня 2002 року по 24 липня 2003 року здійснена за адресою: [ADDRESS] (а.с. 98). Крім того, 21 грудня 2004 року [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , без зазначення будинку (а.с. 99). Розпорядженням Дарницької РДА м. Києва від 5 серпня 2020 року № 511, за клопотанням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького районну м. Києва» кімнату № 228 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] було включено до складу службових. Розпорядженням Дарницької РДА м. Києва від 22 вересня 2020 року № 630 було затверджено рішення комісії по житлово-побутовій роботі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького районну м. Києва» про надання службової кімнати 228 у вказаному гуртожитку [PERSON] та видано їй на його підставі відділом обліку та розподілу житлової площі апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації ордер на право зайняття службового приміщення, а саме кімнати 228 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Відповідно до частини 1 статті 118 Житлового кодексу службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилi приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Пунктом 2 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення ), затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від № 37, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується ( їх робочого місця). Згідно з пунктом 3 Положення жиле приміщення включається до числа службових рiшенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Вiдповідно до частини 1 статті 122 Житлового кодексу на підставiрiшення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» у районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад. Частиною другою статті 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Пунктом 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради ( Київської мiської державної адміністрації ) від 30 вересня 2010 № 787 " Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради " від 9 вересня 2010 № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві» утворено з 31 жовтня 2010 року Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію, підпорядковану виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). Згідно статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй вiдповiдною радою. Відповідно до пункту 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 листопада 2013 № 2130 «Про прийняття безоплатно гуртожитку та зовнішніх інженерних мереж, що не увійшли до статутного капіталу ПАТ «Київський радіозавод», до комунальної власності територіальної громади міста Києва» прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожиток (Сімферопольська, 11/1), що не увійшов до статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Київський радіозавод», та передано до сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30 січня 2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власно територіальної громади міста Києва гуртожиток на вулиці Сімферопольській, 11/1 у місті Києві, як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебуває у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Керуюча компанія відповідно до статуту керуючої компанії, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 січня 2015 № 2, зокрема, здійснює господарську діяльність з утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності Дарницького району міста Києва, який закріплено за підприємством на праві господарського відання, та контроль за використанням житлових приміщень за призначенням, переплануванням та вжиття заходів в установленому порядку відповідно до вимог законодавства. Отже, кімната 228 в будинку [ADDRESS] є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Києва. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положеннями ст. 9 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. В силу ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 59 ЖК України визначені підстави і порядок визнання ордера на жиле приміщення недійсним. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. В порядку ст. 117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Статтею 119 ЖК України визначено, що Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках, які визначаються Радою Міністрів СРСР, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців. Порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання. (ст.121 ЖК України). На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч. 1 ст. 122 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В контексті зазначених вище правових норм при зверненні до суду заявник повинен зазначити про порушене право, яке має бути захищене судом. Наявність порушеного права слід вважати існуючим, якщо буде установлено, що позивач звертається до суду за захистом своїх прав, які виникли або існували на законній підставі. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на правомірність поселення у спірну кімнату, проте таких доказів матеріали справи не містять. Зазначене дає підстави для висновку, що спірна кімната у гуртожитку не є помешканням, наданим позивачу у визначений законом спосіб, відтак у позивача відсутні законні очікування щодо права користування саме цим житлом. При вирішенні спору щодо порушеного, на думку позивача, його права за його позовом про визнання указаного розпорядження відповідача та ордеру про надання службової кімнати, судом враховуються зазначені норми закону щодо можливого захисту лише тих прав, які виникли або існували на законній підставі та встановлені судом обставини, на які посилався відповідач про те, що рішення про надання житлового приміщення у гуртожитку не приймалося та спеціальний ордерна вселення відповідно до Положення про гуртожитки на вселення у спірну кімнату позивачу не видавався й договір найму з ним не укладався, а реєстрація місця проживання позивача [PERSON] відповідно до копії його паспорту, оглянутого судом, з 24 липня 2002 року була здійснена за адресою: [ADDRESS] , що є підставою вважати, що позивач не набув законного права користування на конкретне спірне житло, а, отже, прийняттям відповідачем спірного розпорядження та виданням третій особі ордеру про надання спірної службової кімнати не були порушені житлові права позивача. З огляду на підстави відмови у задоволенні позовних вимог, зокрема у зв`язку із відсутністю порушеного права або інтересу, судом не надається оцінка доводам, на які позивач посилається, як підстави для визнання ордеру недійсним. Таким чином, суд, належно оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що підстав визнання недійсними розпорядження та ордеру про надання службової кімнати відсутні. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed