Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди земельної ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 травня 2013 року згідно з договором оренди земельної ділянки №б/н від 13.05.2013 року [PERSON] було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОАГРОАЛЬЯНС» земельну ділянкуплощею 6,7900 га (в тому числі: рілля 6,7900 га), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що розташована на території Дніпропетровської області, Синельниківського району, Старовишневецької сільської ради з кадастровим номером 1224888200:02:005:0124 строком на 7 років, тобто до 31.12.2020 року. Так, [PERSON] з метою продовження терміну дії договору та збільшення розміру орендної плати, 17.07.2017 року було підписано додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої термін оренди земельної ділянки було продовжено до 31.12.2024 року та розмір орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою було збільшено до 22 347,83 грн (за мінусом ПДФО та військового збору). [PERSON] , помер [INFO] . 24 квітня 2020 року після смерті [PERSON] , на підставі заповіту, складеного ним за життя, його онуком [PERSON] було отримано у приватну власність земельну ділянку,площею 6,7900 га (в тому числі: рілля 6,7900 га), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дніпропетровської області, Синельниківського району, Старовишневецької сільської ради з кадастровим номером 1224888200:02:005:0124, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.04.2020 року, зареєстроване в реєстрі за №291 (номер запису про право власності в державному реєстрі прав 36331943), яка станом на день подання позовної заяви до суду знаходиться в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОАГРОАЛЬЯНС» на підставі договору оренди земельної ділянки №б/н від 13.05.2013 року. У відповідності до абз. 2 п. 4.1. Розділу 4 вищезазначеного договору «Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцезнаходженням Орендодавця». Відповідач неодноразово порушував умови абз. 2 п. 4.1. розділу 4 укладеного договору та не сплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою у 2021 році у обумовлені договором строки, тобто до 20.12.2021 року. Так у квітні 2021 року позивач для захисту свої прав та законних інтересів вже звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором оренди та рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2021 року у справі №191/1015/21 його позовні вимоги було задоволено повністю та вирішено стягнути з ТОВ «ДНІПРОАГРОАЛЬЯНС» заборгованість по виплаті орендної плати у повному обсязі з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних витрат за користування земельною ділянкою у 2020 році. Станом на день подачі позову існує заборгованість відповідача по сплаті орендної плати за 2021 рік, відповідач на прохання виплатити коштів не реагує, ніяких пояснень з цього приводу не надає. Тобто, вбачається систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань, а саме несвоєчасна сплата орендної плати у 2020-2021 роках. Систематична несплата орендної плати може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. У зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, позивач був позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які він розраховував при укладені договору оренди землі. Просить розірвати Договір оренди землі, укладений між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОАГРОАЛЬЯНС» (код ЄДРПОУ 34590337) від 13.05.2013 року та стягнути заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 19708 грн. 69 коп., зобов`язати відповідача негайно передати позивачу земельну ділянку загальною площею 6,7900 га кадастровий номер 1224888200:02:005:0124, що розташована на території Старовишневецької селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в стані, придатному для цільового використання. Також просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 8816 грн. 00 коп., що складається з витрат на правову допомогу та судовий зір. До початку судового засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Згідно умов та порядку, визначених ст. ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,7900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дніпропетровської області, Синельниківського району, Старовишневецької селищної ради, кадастровий номер : 1224888200:02:005:0124, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №291, серія НОМ №301511, виданого 24.04.2020 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області. 13.05.2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дніпропетровської області, Синельниківського району, Старовишневецької селищної ради, кадастровий номер: 1224888200:02:005:0124. 17.07.2017 року було підписано додаткову угоду до Договору б/н від 13.05.2013, відповідно до умов якої термін оренди земельної ділянки було продовжено до 31.12.2024 року та розмір орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою було збільшено до 22 347,83 грн (за мінусом ПДФО та військового збору). Згідно з абз. 2 п. 4.1. Розділу 4 вищезазначеного договору «Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцезнаходженням Орендодавця». Згідно п. 12.3 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2021 року у справі №191/1015/21 вбачається, що позивач вже звертався до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди, його позовні вимоги було задоволено повністю та вирішено стягнути з ТОВ «ДНІПРОАГРОАЛЬЯНС» заборгованість по виплаті орендної плати у повному обсязі з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних витрат за користування земельною ділянкою у 2020 році. Так, вбачається систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань, а саме несвоєчасна сплата орендної плати у 2020-2021 роках. Зазначені вище обставини свідчать про систематичну несплату орендної плати, що може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зіст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідно до пункту 12.3 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. В даному випадку суд вважає, що оплата орендної плати є істотними обставинами, а її не отримання орендодавцем в повному обсязі згідно до умов договору, або несвоєчасне отримання, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За таких умов доводи позивача мають правове значення для вирішення даного спору, що відповідно до ч.1ст.32 Закону України «Про оренду землі»,ст.141 ЗК України,ст.651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання договору оренди, обґрунтованою є й інша вимога, зокрема щодо зобов`язання ТОВ «Дніпроагроальянс» передати [PERSON] належну йому земельну ділянку загальною площею 6,7900 га кадастровий номер 1224888200:02:005:0124, що розташована на території Старовишневецької селищної ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, в стані, придатному для цільового використання, що фактично є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за оренду плату за 2021 рік суд вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню та стягненню заборгованості за 2021 рік, яка станом на 18.04.2022 рік становить 19708,69 грн., а саме:17990,00грн. - основної суми боргу; 175,96 грн. - 3% річних; 214,08 - пені; 1358,65 грн. - інфляційні збитки. Розмір орендної плати передбачений в п.4.1., п.4.3. Договору оренди земельної ділянки, укладеного 13.05.2013 року між [PERSON] на ТОВ «Дніпроагроальянс». Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується стягнень витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування витрат на правничу допомогу було надано договір про надання правової допомоги №148 від 01.03.2021, який укладено між [PERSON] та адвокатським бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука»; АКТ здачі-приймання робіт(надання послуг) №6 від 07.02.2022 року, в якому зазначена загальна вартість послуг, які були надані за договором та становить 7000,00 грн., з яких : 2000,00 грн. - первинна юридична консультація, правова допомога, вивчення матеріалів, судової практики; 5000,00 грн. - підготовка позовної заяви майнового характеру про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Також [PERSON] була надана копія квитанції №МВ81-66КС-84Т2-2ТР6 від 04.02.2022 року про сплату [PERSON] адвокатських послуг за Договором №148 про надання правової допомоги від 01.03.2021 року на суму 7000,00 грн. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20. Суд звертає увагу, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України та суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial