Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач в особі голови Поліської селищної ради Гаращенко О.М. в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Дитина вже сім місяців не проживає з батьками, він вилучений з родини горе-батьків та тимчасово влаштований в сім`ю родичів, зокрема, тітки, [PERSON] , яка є рідною сестрою матері хлопчика. З 28 січня 2021 року відповідно до розпорядження Поліської РДА № 08-ОД Неправда Нікіта стоїть на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. 21 травня 2021 року дитина повідомила жителів села, що декілька днів був голодний, а батьки знаходилися в стані сильного алкогольного сп`яніння. Хлопчик був переляканий та з ознаками сильної ангіни. Відповідно до листа від 21.05.2021 року № 9 від старостинського округу № 2, в якому староста звернулася до служби у справах дітей з проханням вилучити дитину з родини, в зв`язку з тим, що батьки постійно вживають алкоголь, не працевлаштовані, не отримують ніякого доходу, і тим самим неналежно виконують свої батьківські обов`язки. Того ж дня, в [ADDRESS] службою у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради, із залученням працівників поліції та місцевого депутата було вилучено [PERSON] , 2011 року народження та доставлено і влаштовано в центр психологічної реабілітації дітей «Переяслав». За декілька тижнів, до вилучення, дитину було вже забрано у батьків по причині постійного вживання алкоголю та регулярних бійок між самими батьками, хлопчик жив постійно в бабусі, матері батька в с. Ковалівка Іванківського району Київської області. З батьками було проведено профілактичну бесіду, під час якої вони пообіцяли покинути вживати алкоголь та влаштувати на роботу. Після чого їм було надано останні шанс на виправлення та повернуто дитину в сім`ю. Але в день повернення дитини, батьки почали пиячити знову, відповідно виправлятися вони і не збиралися. За час перебування хлопчика в закладі, батьки жодного разу не відвідали дитину. Також, за час проживання дитини у тітки, батьки декілька разів навідалися, але перебували в стані алкогольного сп`яніння. Саме така поведінка батьків свідчить про те, що їм байдужа подальша доля дитини. Позивач вважає, що горе-батьки протягом тривалого часу не цікавляться станом здоров`я дитини, абсолютно не приймають належної участі в її фізичному та духовному вихованні, не піклуються про неї, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не створюють умов проживання та виховання для свого сина, тим самим злісно та умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо знехтували ними, а тому повністю самоусунулися від їх виконання, чим порушили права дитини та законні інтереси, тому в інтересах дитини, відповідачів доцільно позбавити батьківських прав, дати можливість дитині зростати та виховуватися в люблячій сім`ї. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на користь їхньої дитини аліменти в розмірі 1500 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до настання дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року було ухвалено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та призначити до підготовчого судового засідання (а.с. 17), а ухвалою від 22 червня 2022 року було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с. 44). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він працює в ТОВ «Дружба» з травня місяця. Дитини вдома не має близько двох місяців. Син проживає в рідної сестри дружини. Провідують дитину з дружиною раз-два на місяць. Просить не позбавляти його батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона за час відсутності дитини змінилася. Просить суд не позбавляти її з чоловіком батьківських прав, оскільки у них це єдина дитина, і без нього погано, так само, як і дитині проживати без рідних батьків. Представник третьої особи Ярмоленко О..М. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Суд, вислухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Згідно Акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] : в будинку більш-менш чисто, постіль брудна, [PERSON] та [PERSON] п`яні спали, дитина [PERSON] , сам грав, їсти наварено не було, запас їжі є (а.с. 6). Відповідно до Акту від 21.05.2021 року, негайно було відібрано дитину - [PERSON] у батьків: [PERSON] та [PERSON] . Дитина була в занедбаному будинку, декілька днів будинок не опалювався, їжа повністю відсутня, дитина була голодна, виглядала хворобливою, психологічний стан дитини був важкий, хлопчик був переляканий та просив про допомогу, а також повідомляв, що не хоче жити з батьками (а.с. 7). Як вбачається з довідки-характеристики, [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання характеризуються негативно, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями (а.с. 8). Староста старостинського округу № 2 [PERSON] звернулася із проханням до Служби у справа дітей та сім`ї Поліської селищної ради щоб вирішити питання щодо вилучення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , жителя с. Стещино Поліського району Київської області, з сім`ї, яка знаходиться на обліку, як така, що перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що його батьки: [PERSON] та [PERSON] вже декілька днів перебувають в стані алкогольного сп`яніння, не працевлаштовані, не отримують ніякого доходу, й тим часом не взмозі належним чином виконувати свої батьківські обов`язки (а.с.11). Рішенням Виконавчого комітету Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області за № 65 від 15.07.2021 року було вирішено тимчасово влаштувати малолітнього [PERSON] , [INFO] , який опинився в складних життєвих обставинах в сім`ю тітки [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] (а.с. 10). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують покладені на них законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставляться до виконання батьківських обов`язків, не піклуються про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 06 грудня 2021 року Служба у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їхньої дитини (а.с. 9). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідачі від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини ухилилися. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відповідно до Цивільного кодексу. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча повинні та мають таку можливість, а тому суд вважає за необхідне стягнути з них аліменти на користь дитини. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи слідує, що позивач звернулися до суду 06 грудня 2021 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини 06 грудня 2021 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору солідарно на відповідачів у розмірі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень), з яких: 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень)за подачу заяви про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 СК України,

Outcome: approved