Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 13.07.2004 року з відповідачем уклала шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки остаточно припинені; проживають окремо один від одного. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить її інтересам. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 23.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 08.06.2022 року судовий розгляд відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Відповідач надав суду телефонограму, в якій повідомив, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13.07.2004 року Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.07.2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved