Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

06 грудня 2018 року позивач Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» 2483, 24 грн. завданої матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. позивач посилається на наступне. Так, пунктом 5 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.03.2005 №398 «Про впорядкування розміщення технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вулично-шляховій мережі м.Києва» КП «Центр організації дорожнього руху» визначено балансоутримувачем технічних засобів регулювання дорожнього рухом. Отже, відповідно до ст. ст. 16, 18 Закону України «Про автомобільні дороги», п. 3.4.3. п. 3.4.10 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 22.04.2004 №680 та п. 5 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.03.2005 №398 технічні засоби регулювання дорожнього руху міста Києва є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та знаходяться на балансі позивача. [PERSON] 13 червня 2018 року о 12 год. 45 хв., в м. Києві по вул. Набережно-Лугова, 29, керуючи транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , виїхав на нерегульоване перехрестя, перед поворотом ліворуч не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Хюндай», н.з. [NUMBER] , шо рухався по вул. Набережно-Хрещатицька, в результаті чого скоїв зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, світлофору та огорожі. Своїми діями відповідач порушив п.10.4 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. На виконання своїх статутних обов`язків позивачем були виконані роботи щодо відновлення світлофорного об`єкту. Позивач зазначає, що факт завдання збитків з вини відповідача, який, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, порушив правила дорожнього руху, що призвело до ДТП встановлений постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 19.07.2018 справі № 758/8464/1. Вказує, що 12 вересня 2018 року звернувся із повідомленням про ДТП та заявою про виплату матеріального збитку до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка». Так, 11.10.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» перерахувало на розрахункові рахунки позивача 5120 грн. 00 коп. страхового відшкодування. Таким чином, матеріальний збиток нанесений КП «Центр організації дорожнього руху» з вини [PERSON] в результаті ДТП згідно актів виконаних робіт форми КБ-3, КБ-2в становить 7 603 грн. 24 коп. Позивач наголошує, що згідно чинного законодавства відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість пошкодженого майна (світлофорних об`єктів) та проведених робіт, необхідних для відновлення їх роботи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 15.02.2019 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А. Ухвалою суду від 18.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі венадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законом України «Про автомобільні дороги» встановлений обов`язок органів місцевого самоврядування утримувати автомобільні дороги в належному стані. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засобі організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для пар кування. Статтею 16 вказаного Закону встановлено, що вулиці і дороги міст знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, отже, технічні засоби організації дорожнього руху, також перебувають в комунальній власності міста. Відповідно до рішення Київської міської ради від 23.03.2017 року № 21/2243 «Про перейменування Комунального підприємства «Київдорсервіс» КП «Центр організації дорожнього руху» перейменовано з Комунального підприємства «Київдорсервіс», яке створено згідно з рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 року № 216/1090 «Про заходи щодо поліпшення роботи по організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів. автостоянок, місць для паркування та інших об`єктів дорожнього сервісу м. Києва» та діє на підставі Статуту, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.04.2004 року № 680 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.01.2018 року № 10). Згідно з п. 2.2.3 Статуту КП «Центр організації дорожнього руху» предметом діяльності Підприємства є, зокрема, встановлення/будівництво, утримання та експлуатація технічних засобів регулювання дорожнього руху (світлофорних об`єктів, дорожніх знаків та інших технічних засобів регулювання дорожнього руху). Пунктом 5 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.03.2005 року №398 «Про впорядкування розміщення технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вулично-шляховій мережі м. Києва» КП «Центр організації дорожнього руху» визначено балансоутримувачем технічних засобів регулювання дорожнім рухом. Таким чином технічні засоби регулювання дорожнього руху м. Києва є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та знаходяться на балансі КП «Центр організації дорожнього руху». Судом встановлено, що 13.06.2018 близько 12 год. 45 хв., водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Фольскваген», д.н.з. [NUMBER] ,у м. Києві по вул. Набережно-Лугова, 29, виїхав на нерегульоване перехрестя, перед поворотом ліворуч не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Хюндай», н.з. [NUMBER] , що рухався по вул. Набережно-Хрещатицька, чим порушив П.10.4.ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, світлофору та огорожі. Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 19.07.2018 [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Як вказує позивач, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК /8061839. 12 вересня 2018 року КП «Центр організації дорожнього руху» звернулося до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду щодо пошкодження технічного засобу (світлофорного об`єкту) по вул. Набережно-Лугова, 29 у м.Києві, що перебуває на балансі підприємства. Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2018 року вартість робіт по відновленню світлофорного об`єкту внаслідок ДТП на перехресті вул. Набережно-Лугова та вул. Оленівська в м. Києві становить 7 603,24 грн. Відповідно до листа від 09.10.2018 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування КП «Центр організації дорожнього руху» у сумі 5 120,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог ст. 1194 ПК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це зокрема шкода, пов`язана з пошкодженням технічних засобів регулювання руху (пп. 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що страховою компанією було сплачено страхове відшкодування у сумі 5120 при сумі збитку 7603,24 грн. Просить стягнути різницю у сумі 2483,24 грн з відповідача, не обґрунтовуючи ці вимоги нормами права та не надаючи будь- яких доказів на підтвердження свої вимог саме до цього відповідача, не пояснюючи чому вказана сума не була сплачена страховою організацією. Відповідно до ст.9.1.Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст.22.1. цього ж закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Матеріали справи не містять полісу ОСЦПВ з зазначенням страхової суми та розрахунку суми, що стягується. Враховуючи вищевикладене суд позбавлений можливості самостійно, виходячи з наданих доказів, визначити, з чого складається сума, що просять стягнути з цього відповідача та застосувати норми права. За таких обставин позов КП «Центр організації дорожнього руху» не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed