Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини (працездатної особи) відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання або не більше як до досягнення дитиною 23 - х років. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 31.10.2018. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, син залишився жити з позивачкою, вона отримувала від [PERSON] аліменти на утримання сина до досягнення ним вісімнадцятирічного віку. Відповідач вчасно сплачував аліменти, заборгованості на даний час немає. Відповідно до довідки № 02-20/171 від 16.09.2021 виданої Рокитнянською селищною радою села Бушеве Київської області, їх син - [PERSON] 2003 року народження зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 445 від 15.09.2021, виданою ДПТНЗ БЦ ВПУ БС, [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу" з 01.09.2021 по 15.02.2023 за професією: кухар, офіціант, бармен. Повнолітній син позивачки та відповідача навчається на денній формі навчання, отримує стипендію в розмірі 490 гривень, інших джеред доходів не має. Позивачка є особою з інвалідністю 3 групи, постійно допомагає сину, але цих коштів не вистачає, вона самостійно не може забезпечити сина всім необхідним. Їх син під час навчання витрачає кошти на придбання одягу, проїзду тощо. Стапендії та допомоги позивачки звичайно на все вказане не вистачає. Позивачка зауважила, що для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни, миючі засоби, а це потребує певних коштів. Отже, [PERSON] потребує батьківського утримання та матеріальної допомоги. Позивачка неодноразово зверталася усно, в телефонному режимі, до відповідача з проханням надання матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина, але [PERSON] казав у відповідь про свою неспроможність платити аліменти, адже він є особою з інвалідністю 3 групи має лише пенсію по інвалідності. Таким чином, у добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу не надає, позивачка вимушена звернутися з позовом про стягнення аліментів на час навчання до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 07.12.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 23.12.2021 зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 11 годину 00 хвилин 13.05.2022. Проте, справа була знята з розгляду та призначена на 08 годину 30 хвилин на 17 червня 2022. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов. Для участі у розгляді справи сторони були викликані судовими повістками, які поштовим зв`язком надіслані їм за місцем реєстрації. Крім того, про місце, час та дату слухання справи сторони було повідомлено SMS-повідомленням, відправленим на їхні номери телефону, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 19.04.2022 та 17.15.2022. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула. Однак, через канцелярію суду, надіслала заяву, якою заявлений позов підтримує, посилаючись на обставини викладені у позові та просить проводити судове засідання без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. Своїм правом на відзив не скористався та жодних заяв чи клопотонь да суду не надав. З огляду на викладене суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними матеріалами у справі та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 28.10.2000 зареєстровано шлюб, який відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 31.10.2018 було розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, син залишився жити з позивачкою, вона отримувала від [PERSON] аліменти на утримання сина до досягнення ним вісімнадцятирічного віку. Відповідач вчасно сплачував аліменти, заборгованості на даний час немає. Відповідно до довідки № 02-20/171 від 16.09.2021 виданої Рокитнянською селищною радою села Бушеве Київської області, їх син - [PERSON] 2003 року народження зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 445 від 15.09.2021, виданою ДПТНЗ БЦ ВПУ БС, [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу" з 01.09.2021 по 15.02.2023 за професією: кухар, офіціант, бармен. Повнолітній син позивачки та відповідача навчається на денній формі навчання, отримує степендію в розмірі 490 гривень, інших джеред доходів не має. Позивачка є особою з інвалідністю 3 групи, постійно допомагає сину, але цих коштів не вистачає, вона самостійно не може забезпечити сина всим необхідним. Їх син під час навчання витрачає кошти н6а придбання одягу, проїзду тощо. Стапендії та допомоги позивачки звичайно на все вказане не вистачає. Позивачка зауважила, що для власного існування та начання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни, миючі засоби, а це потребує певних коштів. Отже, [PERSON] потребує батьківськог оутримання та матеріальної допомоги. Позивачка неодноразово зверталася усно, в телефонному режимі, до відповідача з проханням надання матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина, але [PERSON] казав у відповідь про свою неспроможність платити аліменти, адже він є особою з інвалідністю 3 групиі має лише пенсію по інвалідності. Таким чином, у добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу не надає, позивачка вимушена звернутися з позовом про стягнення аліментів на час навчання до суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини. Оскільки таким правом наділений саме той з батьків разом з яким проживаэ дитина. В даному випадку дитина проживає разом з матір`ю. Висновки суду З`ясовуючи наявність зазначених вище умов, судом встановлено, що на даний час син [PERSON] , [INFO] , навчається в ДПТНЗ "Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу", період навчання з 01.09.2021 по 15.02.2023 та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, так як, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із урахуванням матеріального становища, стану здоров`я відповідача, того, що він не може влаштуватися на більш оплачувану роботу, суд прийшов висновку, що з відповідача може бути стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, що навчається в одній чверті від його заробітку. Суд вбачає, наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання сина, так як стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям та який зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства позовні вимоги підлягають задоволенню та суд вважає за необхідним визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі однієї чверті частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати пред`явлення позову, тобто з 07 грудня 2021 року, і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню дитину для забезпечення її життєдіяльності. Щодо судових витрат Згідно з вимогами частини першої статті 140 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову. Таким чином мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 908 гривень. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved