Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: - земельну ділянку площею 0,8285 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯБ № 908867 від 09.08.2006 року, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0250; - земельну ділянку площею 0,7404 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯБ № 908867 від 09.08.2006 року, кадастровий номер - 5122082000:01:003:0286; - земельну ділянку площею 0,5434 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯБ № 908867 від 09.08.2006 року, кадастровий номер - 5122082000:01:002:0323. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи, що посвідчують право спадкодавця [PERSON] на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка площею 0,8285 га, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯБ № 908867 від 09.08.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року № 755/А - 2005, кадастровий номер - 5122082000:01:001:0250; - земельна ділянка площею 0,7404 га, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯБ № 908867 від 09.08.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року № 755/А - 2005, кадастровий номер - 5122082000:01:003:0286; - земельна ділянка площею 0,5434 га, розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯБ № 908867 від 09.08.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 31 жовтня 2005 року № 755/А - 2005, кадастровий номер - 5122082000:01:002:0323. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міьськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 68679323 від 23.02.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом по народження серії [NUMBER] від 04.05.1995 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.1998 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] . В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.12.2021 року за № 1387, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину такими, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved