Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 03.06.2022 року до Садгірського районного суду м.\~Чернівці із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позові посилається на те, що судовим наказом Садгірського районного суду м.\~Чернівці від 21.09.2020 стягнуто із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх сина та доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 03.09.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказує, що вибір способу стягнення аліментів віднесено до права того з батьків, з ким проживає дитина. При цьому законодавством не заборонено права вимагати зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів ( в частці від доходу чи твердій грошовій сумі). Зазначає, що відповідач може приховувати свої реальні доходи. Оскільки батько дітей, зобов`язаний їх утримувати, а останній на даний час, офіційно не працює, має мінливий не постійний дохід то позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму. Таким чином, з посиланням на відповідні правові норми, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за судовим наказом Садгірського районного суду м.\~Чернівці від 21.09.2020 та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина та доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі по 4000 гривень на дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття, щомісячно. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.06.2022, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.06.2022, яке в подальшому відкладено на 30.06.2022. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням (викликом) сторін. Процесуальні дії у справі спрямовані на забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову не вчинялися. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Вказала на те, що відповідач дійсно надає на її прохання допомогу на утримання дітей, однак визначений раніше рішенням суду розмір аліментів не є достатнім для забезпечення потреб дітей. Представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених. Відповідач [PERSON] подав до суду пояснення на позов та вказав, що є сумлінним платником аліментів, бере активну участь у вихованні та утриманні дітей, старший син багато часу із ним проводить та під час карантину протягом двох місяців проживав разом із ним. Позовні вимоги не визнав, вказавши на їх безпідставність, та просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] також просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, Заслухавши позицію сторін та їх представників та доводи на її підтвердження, дослідивши матеріали справи, письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 27.10.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2005 (а.с.7). Від шлюбу у сторін (матері [PERSON] та батька [PERSON] ) народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 25 червня 2007 року та донька\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 12 січня 2013 року (а.с.5-6). Згідно судового\~наказу Садігрського\~районного суду\~м.\~Чернівці від\~21.09.2020\~стягнуто з\~ [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 03.09.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також слід зазначити, що зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ\~ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Таким чином, одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2022 рік прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Суд при розгляді вимог позивачки про зміну розміру аліментів, що має під собою також зміну способу їх стягнення, враховує те, що з часу ухвалення судового наказу про стягнення аліментів, як вказує позивач, відповідач, батько дітей, перестав отримувати стабільний дохід, а тому визначений раніше спосіб стягнення аліментів у частці від доходу, не забезпечує права дітей на їх належне утримання. При цьому позивач, мати [PERSON] , як отримувачка аліментів, вправі порушувати питання щодо зміни розміру та способу їх стягнення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , 2007 року народження та доньки [PERSON] , 2012 року народження, на користь матері, із їх батька, у твердій грошовій сумі суд, збільшуючи та визначаючи розмір таких аліментів, виходить із збільшення вікових потреб дітей з часу присудження аліментів, а також законодавчо зміненого мінімального розміру аліментів на одну дитину, з врахуванням того, що обов`язок батьків утримувати дитини є рівним та покладається як на матір дитини, так і на батька дитини. Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати, що не заперечувалося ним у судовому засіданні. Більше того, відповідач фактично не заперечив, що додатково допомагає дітям у їх утриманні, надаючи кошти, що також може свідчити про те, що діти потребують таких додаткових витрат на утримання. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Отже, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, враховуючи те, що позивачкою не надано доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному нею розмірі по 4000 грн. на кожну дитину, однак зважаючи на обов`язок батька утримувати дітей та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, вік та стан здоров`я дітей, відсутність стабільного та постійного доходу у платника аліментів, оскільки доказів існування такого суду не надано, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позовних вимог і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме кращим інтересам дітей, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Суд, визначаючи час з якого слід змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, приймає до уваги, що згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року - у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Оскільки позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а її позовні вимоги про зміну розміру аліментів задоволено судом, з відповідача слід стягнути 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору на користь держави, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182, 187, 192, 194, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial