Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою, у якій просять розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований 22 лютого 2020 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 216. Свої вимоги мотивують тим, що 22 лютого 2020 року вони зареєстрували шлюб в Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У них народилося двоє спільних дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вважають, що подальші шлюбні стосунки є неможливими, оскільки у них відсутні спільні інтереси, між ними зникли почуття любові та поваги одне до одного, взаємодопомоги і підтримки, взаємопорозуміння в цілому, натомість наявні протилежні погляди на життя та сім`ю. на даний час проживання однією сім`єю припинено, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому шлюб фактично припинив своє існування. Одночасно зазначають, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що свідчить нотаріального посвідчений договір від 13 квітня 2022 року, відповідно до умов якого діти залишаються проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з ними в порядку, передбаченому зазначеним договором, визначено розмір аліментів на дітей. З огляду на вищевикладене просять заяву задовольнити. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заяву про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Заявник [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу без її участі у зв`язку з віддаленістю суду та життєвими обставинами, вимоги заяви підтримує у повному обсязі.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 22 лютого 2020 року у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 216 (а. с. 6). Також встановлено, що заявники є батьками двох дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 8). Крім цього встановлено, що 13 квітня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про визначення місця проживання, участь у вихованні та сплати аліментів на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д., зареєстрований в реєстрі за № 616, згідно якого сторони досягли згоди, що їх діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , будуть проживати разом з матір`ю [PERSON] за місцем її фактичного проживання. Також [PERSON] зобов`язався до досягнення дітьми повноліття щомісячно передавати [PERSON] грошові кошти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 гривень (а. с. 15). Також встановлено, що подружнє життя у заявників не склалося через відсутність спільних інтересів, почуття любові та поваги одне до одного, взаємодопомоги і підтримки, взаємопорозуміння в цілому, наявність протилежних поглядів на життя та сім`ю. Частиною третьою статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки до спливу одного місяця від дня подання заяви про розірвання шлюбу така ними не відкликана, та беручи до уваги, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, суд вважає, що шлюб між заявниками слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки жоден з подружжя [PERSON] прізвище під час реєстрації шлюбу не змінював, відтак вказане питання судом не вирішується. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявникам не відшкодовуються. На підставі наведеного та

Outcome: approved