Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго», про скасування надмірно нарахованої заборгованості за комунальні послуги та зменшення вартості комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог вказано, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивачу було нараховано помилково суму заборгованості за опалення у розмірі 31 891, 94 грн. [PERSON] є інвалідом 2 групи, є особою похилого віку, і при такому розмірі пенсії, що він отримує, не здатний оплачувати комунальні послуги у повному обсязі. Він тривалий час лікується в лікарнях, в санаторіях, тому його постійно немає вдома, однак комунальні послуги продовжують нараховувати. Взимку у квартирі температура не перевищує 13 градусів, тому нарахування стандартної суми за опалення вважає безпідставним. На підставі чого позивачем було направлено КП «Теплоенерго» акт вимогу про списання надмірно нарахованої заборгованості за комунальні послуги. З огляду на ці обставини, позивач вважає заборгованість необґрунтованою, тому просить суд скасувати нараховану помилково суму за сплату комунальних послуг, а саме за спожиту послугу теплопостачання у розмірі 31 891, 94 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відсутні підстави для визнання заборгованості необґрунтованою та її списання, оскільки послуги теплопостачання надаються кожного опалювального сезону і в повному обсязі. Відсутність споживача за місцем проживання не є підставою для не нарахування оплати, оскільки в такому разі споживач повинен документально підтвердити, що він відсутній. У такому разі складається акт, опломбовуються прилади обліку. Отже, відсутність власника чи мешканця нерухомого майна у помешканні не звільняє від обов`язку сплати за послуги з постачання теплової енергії. Щодо якості послуг та низької температури у приміщенні взимку, відповідач вказує, що цей факт нічим не підтверджується, окрім пояснень позивача. Жодних доказів про незадовільну якість послуг опалення, позивачем не надано. Будь-яких актів не складалось, комісія не фіксувала, що в квартирі температура взимку не перевищую 13 градусів тепла. Крім того, сам [PERSON] визнав свій борг, оскільки уклав договір про реструктуризацію заборгованості. Тому існуюча заборгованість нарахована правомірно, підстав для її перерахунку, списання чи зменшення немає. Посилаючись на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання позивач не з`явився. Причини неявки не повідомив. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з огляду на його безпідставність. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачем комунальних послуг, зокрема, послуг з теплопостачання. Організацією, яка надає такі послуги - є Комунальне підприємство «Теплоенерго». Відповідно до довідки № 448, виданої КП «Теплоенерго», [PERSON] станом на 03.06.2021 року має заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 31 891, 94 грн. Позивач вважає, що така заборгованість нарахована неправомірно, при цьому підстави, з яких борг є необґрунтованим, зводяться до такого: 1) незадовільний матеріальний стан [PERSON] , низький рівень пенсії та доходів; 2) відсутність позивача протягом тривалих періодів у квартирі у зв`язку із лікуванням та відвідуванням санаторіїв, тобто фактичне не споживання послуг; 3) взимку температура повітря у квартирі не перевищує 13 градусів тепла, тобто послуги з опалення надаються неналежної якості. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У частині першій статті 19 Закону №1875-ІV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання. З матеріалів справи видно, що позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджено довідкою МСЕК від 22.03.2006 року. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Суд відзначає, що чинне законодавством, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги`не містить положень, відповідно до яких, особа, яка має низький рівень доходів чи незадовільний майновий стан, звільняється повністю або частково від сплати комунальних послуг. Отже, обов`язок сплати отриманих послуг не залежить від майнового стану споживача, тому позивач повинен оплачувати отримані ним послуги з теплопостачання у повному обсязі. Разом з тим, для соціально незахищених верств населення та осіб, які мають низький рівень доходів, державною запроваджені певні механізми з метою захисту таких осіб. Так, позивач не позбавлений права звернутися до органів міської ради за отриманням адресної допомоги, оформити субсидію, допомогу від депутатів, отримати допомогу від Червоного Хреста для інвалідів тощо. Таким чином, суд не може списати заборгованість за комунальні послуги або визнати її необґрунтованою, лише з тих підстав, що особа не може сплачувати такі послуги. Суд також відзначає, що позивачем було накопичено істотний борг у розмірі 31 891, 94 грн., тобто він утворився протягом тривалого часу, що свідчить про небажання позивача взагалі сплачувати послуги та накопичення боргів. Позивач має також право звернутися до Комунального підприємства «Теплоенерго» із заявою про реструктуризацію вказаної заборгованості. Стосовно доводів позивача про те, що він тривалий час відсутній у квартирі, тому послуги нараховуються неправомірно, суд вказує таке. Згідно із статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Отже, особи, які тимчасово залишили своє житло, мають право на неоплату комунальних послуг, проте таке право не стосується постачання теплової енергії. Тобто, відсутність позивача взимку в помешканні, не є підставою для не нарахування послуг та їх неоплати, оскільки подача теплоносія здійснюється в квартиру, і це помешкання опалюється. Між тим, позивачем для доведення того, що він відсутній за місцем проживання, необхідно надати підтверджуючі документи. Довідка з лікарні не може бути взята до уваги, оскільки в ній не вказано періоди відсутності [PERSON] вдома. Також останній може лікуватись амбулаторно, тобто ввечері приходити додому. Таким чином, право на неоплату вартості комунальних послуг згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не стосується постачання теплової енергії. Також позивачем у встановленому порядку не доведено, що він тривалий період відсутній у помешканні, оскільки не надано жодного належного та допустимого доказу (довідка ОСББ, показання свідків, довідка з лікувального закладу із зазначенням періоду лікування та режиму «стаціонар», довідка із профілакторію чи санаторію, акт сусідів та голови ОСББ тощо). Беручи до уваги викладене, суд не вбачає підстав для скасування нарахованої заборгованості у зв`язку із відсутністю позивача у квартирі та не споживання ним послуг. Щодо доводів про неналежну якість послуг взимку, суд виходить з наступного. Чинним законодавством передбачений порядок врегулювання відносин між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг. Так, у разі неналежного надання або ненадання послуг, споживач повідомляє про це виконавця усно за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. (Згідно із Правилами надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630). Споживач має право звернутися до виконавця та вимагати проведення перевірки якісних та/або кількісних показників послуг, що надаються. Виконавець зобов`язаний направити свого представника для такої перевірки та за її результатами скласти відповідний акт-претензію. У разі неявки представника виконавця, а також у разі необґрунтованої відмови від підписання акта, акт можуть підписати двоє інших споживачів. Виконавець протягом 3-х днів зобов`язаний повідомити споживачу про те, чи визнає він викладені в акті-претензії факти. У разі незгоди спір між виконавцем і споживачем вирішується у судовому порядку. Відповідно до статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ). Окрім того, у статті 21 даного закону зазначено, що виконавці послуг зобов`язані розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості". Проведення такого перерахунку передбачено у Постанові Кабінетом міністрів України № 151 від 17.02.2010 "Про порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" (далі Порядок №151). З матеріалів справи видно, що позивач дійсно звертався із заявами та претензією з питання незадовільної якості теплопостачання, вказуючи, що у квартирі холодно, взимку температура у кімнатах складає на вище 13 градусів тепла. Відповідно до п. 5 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 р. №151 (далі - Порядок), у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії перерахунок проводиться у разі оплати послуг за відповідними формулами. Проте працівники Комунального підприємства «Теплоенерго» до квартири позивача не виходили, будь-яких замірів температури не проводили, будь-яких актів не складали. Тобто доводи про те, що взимку у квартирі позивача температура нижче встановленого мінімуму, нічим не підтверджується, а ґрунтуються лише на особистому сприйнятті позивача та його власних спостереженнях, проте суд не може взяті ці факти до уваги. Іншими словами, [PERSON] не довів, що послуги, які надаються КП «Теплоенерго» не відповідають стандартам якості. В даному випадку необхідно було запросити уповноважених представників КП «Теплоенерго» для заміру температури у помешканні та скласти відповідні документи. А у разі відмовивід виходу на квартиру - позивач мав право самостійно скласти відповідні акти із залученням свідків (сусідів) та голови ОСББ, та направити ці акти для підписання КП «Теплоенерго». В такому разі позивач мав би хоча б документальне підтвердження незадовільної якості послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті, чи інші обставини, повинна навести докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про фактичні обставини справи. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте позивачем не доведена жодна із обставин, на яку він посилається у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт неналежного виконання зобов`язань КП «Теплоенерго», а заборгованість, яка нарахована за особовим рахунком [PERSON] , є обґрунтованою і не спростована у встановленому порядку. Також позивач вказує у позові, що ця заборгованість є помилковою, проте судом не встановлено помилковість розрахунку боргу та підстав, які б давали право суду виключити цю заборгованість з особового рахунку чи списати її, або хоча б зменшити. За таких обставин суд констатує, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити повністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed