Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави звернувся позивач - [PERSON]до відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , в інтересах [PERSON] заінтересована особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визнання особи такою, що втратила право користування. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що є власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину. За цією адресою також зареєстрований донька позивача - [PERSON] , онук - [PERSON] та зять - [PERSON] , які зареєстровані але не проживають у вказаній квартирі з 01.11.2015 року, матеріальних витрат на догляд та/або утримання квартири не несуть, інших угод щодоможливості проживання у зазначеному житловому приміщенні не укладалось, а тому позивач вважає, що право користування вищезазначеної квартири у відповідачів припинилося. Факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі порушує право позивача на користування і розпорядження належним майном, створює суттєві незручності, є тягарем та тягне додаткові витрати на утримання житла, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави 25.02.2022 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач електронною поштою направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяви про розгляд справи заїх відсутності від відповідачів не надходило. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом,від29.01.2007та посвідчене державним нотаріусом першої державної нотаріальної конториГосподарьовоюІ.О. за №2. Вказане підтверджується також відомостями звитягупро реєстрацію права власності на нерухоме майно за №13645757 від 21.02.2007. Копією довідки з житлового кооперативу «Щастя`підтверджується що у зазначеній квартирі зареєстровані чотири особи, а саме: [PERSON] (власник), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук), [PERSON] (зять). Однак, як встановлено судом відповідачі та заінтересована особа не проживаютьу квартирі за адресою [ADDRESS] про що 01.12.2021 р.складено Акт про постійне непроживанняосіб, в якому вказано, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично постійно не проживають за адресою реєстрації з 01.11.2015 р. по дату підписання акту та підписано сусідами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до правил ст. 71 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратилиправо користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають уньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно зіст. 72 ЖК Українивизнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ївласника житлавтрачає правона користуванняцим житлому разівідсутності членасім`їбез поважнихпричин понадодин рік,якщо іншене встановленодомовленістю міжним івласником житлаабо законом. Стаття 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном. Також відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою. Забезпечуючи гарант захисту права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно зі ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи встановлено, що відповідачіта заінтересована особа з 01.11.2015 року не проживають за місцем реєстрації, так як проживаютьза адресою: [ADDRESS], що передбачено частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України, де сказано, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки неповнолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. В силу вимог ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що реєстрація відповідачів та заінтересованої особи за вказаною адресою порушує права позивача як власника майна, яка вимушена сплачувати за утримання житлового будинку у більшому розмірі, фактично з урахуванням осіб, які не проживають у ньому. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що відповідачі не проживають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідачі до суду не подали. Відтак суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням і задовольняє позов повністю.

Outcome: approved