Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернулася позивачка [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Свій позов мотивував тим, що 17 листопада 2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. В даному шлюбі [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.12.2011 їх шлюб розірвано. Неповнолітня дочка весь час проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дитини з квітня 2009 року з дочкою взагалі не спілкується. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки, матеріальної допомоги не надає. 19 січня 2022 року органом опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] . Вона, як мати, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, постійно піклується про доньку, створює належні умови для проживання та виховання дитини. Вказані обставини, на її думку, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Позивачка та її представник адвокат Радзинська Я.Л. в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву та заяву про відкладення розгляду справи суду не надав. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явивсь, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 12/. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.12.2011 шлюб між сторонами розірвано /а.с. 11/. У зв`язку з тим, що неповнолітня дочка весь час проживала з матір`ю та знаходилась на її утриманні, 08 жовтня 2010 року винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, тобто [INFO] , починаючи з 17 вересня 2010 року /а.с. 13/. У відповідності до довідки-розрахунку, наданої Онуфріївським ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість по аліментам [PERSON] , згідно даних виконавчого провадження станом на 01.03.2017 становила 36848, 95 грн. Борг не погашено /а.с. 16, 17/. Згідно висновку Онуфріївської селищної ради № А-288/1 від 19.08.2021, беручи до уваги думку та бажання дитини проживати із мамою, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне встановити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері /а.с. 15/. Згідно висновку Онуфріївської селищної ради № А-476/1 від 19.01.2022, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , 1977 року народження відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] /а.с. 14/. Зі змісту довідки Онуфріївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, батько [PERSON] , учениці 8-А класу, не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з учителями, зв`язок з класним керівником не підтримує / а.с. 38/. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки, матеріальної допомоги не надає, хоча повинен надавати. Отже, наведені обставини дають підставу зробити суду висновок про те, що відповідач через байдуже ставиться до дитини, без поважних на те причин не виявляє бажання щодо піклування з дочкою, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене, з урахуванням інтересів дитини, суд доходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо доньки є наслідком його винної поведінки та є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved