Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання батьківства, обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з жовтня 2012 року по березень 2013 року вони проживали з [PERSON] однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, вели спільне господарство, мали спільний побут. Ще до народження дитини позивач з відповідачем за ініціативою останнього припинили відносини. [INFO] у них народився син - [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини, запис про батька був зроблений зі слів матері та вказано прізвище [PERSON] . В 2016 році відповідач виявив бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні. Однак через місяць відповідач взагалі перестав виходити на зв`язок та відмовився від будь-якого спілкування. Враховуючи те, що відповідач не визнає батьківство добровільно, просить визнати відповідача батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою просив слухати справу у відсутності їх представника та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які приймають участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис № 1049) [INFO] народився [PERSON] , в графі «батько» записаний [PERSON] , матір`ю - позивач [PERSON] (а.с.12) Судом встановлено, що з жовтня 2012 року по березень 2013 року сторони проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, вели спільне господарство, мали спільний побут. 25 січня 2022 року в судовому засіданні судом було допитано свідків: [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили інформацію, що дійсно позивач та відповідач до вагітності та під час вагітності проживали разом з батьками позивача у квартирі за адресою: [ADDRESS] . З їх показань вбачається, що відповідач є батьком дитини, проти цього не заперечував, однак припинивши відносини з позивачкою втратив інтерес до сина. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію себе як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Ухвалою суду від 26.02.2021 в цій справі призначено судову генетичну експертизу для встановлення факту кровної спорідненості відповідача та дитини. На неодноразові виклики до експертної установи для відбору зразків крові, відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про це. Такі дії відповідача, з урахуванням характеру експертного дослідження, суд визнає ухиленням від участі у експертизі. Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З урахуванням положень процесуального закону, а також ухилення відповідача від участі у експертизі, суд визнає факт кровної спорідненості відповідача та дитини [PERSON] . Відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішення суду. Згідно ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оцінивши зібрані докази суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 122, 124, 126, 128 і 134 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved