Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У грудні 2021 року Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 46 576,13 грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] в період з 01 липня 2020 року по 10 грудня 2020 року перебувала на обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості як така, що шукає роботу, відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, їй було надано статус безробітної відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 01 липня 2020 року наказом НТ200701 відповідно до прийнятих рішень по особі Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості надано статус безробітної [PERSON] за її особистою заявою та призначено допомогу по безробіттю, відповідно до пп.1,3,4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Внаслідок проведеної позивачем перевірки даних та обґрунтованості виплати, було встановлено, що безробітна [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України у Київській області та відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку з 17 червня 2019 року. На підставі Акту № 203 від 15 вересня 2021 року Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості директором 27 вересня 2021 року було винесено наказ про повернення [PERSON] виплаченої їй допомоги по безробіттю в сумі 46 576,13 грн. за період з 01 липня 2020 року по 10 грудня 2020 року. Претензія від 28 вересня 2021 року № 812/1052/02/01-24 було направлено відповідачу. Однак, добровільно у встановлений строк кошти повернуто не було, що слугувало підставою звернення до суду з позовом. 29 грудня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 28 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 15 березня 2022 року. 16 лютого 2022 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи тим, що 01 липня 2020 року відповідач звернулася до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про призначення їй допомоги по безробіттю згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (ст.23). Разом з заявою про призначення допомоги нею було подано весь пакет документів відповідно до переліку документів необхідних для її отримання. Після перевірки наданих нею документів, було призначено допомогу по безробіттю та за весь період виплати цієї допомоги, ніяких проблем не вбачалося. Зазначала, що твердження позивача є хибними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки при зверненні з заявою про призначення їй допомоги по безробіттю до поданого пакету документів була пред`явлена та додана довідка видана Головним управлінням пенсійного фонду України у Київській області № 1000-0205-8/53325 від 02 липня 2020 року про те, що вона не перебуває на обліку у органах пенсійного фонду України та пенсію не отримує. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/6972/19, було задоволено її позовну заяву до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року, яка набрала законної сили у листопаді 2020 року, апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Київській області, повернуто особі, яка її подала. Вказаним рішенням було зобов`язано призначити та здійснити виплату їй пенсії відповідно до поданої заяви з 17 червня 2019 року. В період отримання допомоги по безробіттю (з 01 липня 2020 року по 10 грудня 2020 року) до грудня 2020 року вона не отримувала жодних виплат від пенсійного фонду та на обліку не рахувалася, оскільки на облік була взята на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/6972/19 в кінці 2020 року. 07 квітня 2022 року до суду від позивача Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що одним з основних доказів по справі є власноруч подана заява [PERSON] про надання/поновлення статусу безробітного від 01 липня 2020 року, в якій [PERSON] інформує, що вона не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не мала заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Письмовим доказом по справі також є Індивідуальний план працевлаштування безробітного від 28 серпня 2020 року № 10522082800055, з яким відповідач була ознайомлена спеціалістом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості, та поставила свій підпис. В пункті 4 Індивідуального плану працевлаштування безробітного передбачено обов`язки сторін, а саме пп.4.2.7 Клієнт зобов`язується інформувати Центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг, що передбачено ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». [PERSON] не повідомила Центр зайнятості про важливу інформацію, щодо її звернення з заявою від 17 травня 2019 року до Головного управління пенсійного фонду України про призначення їй пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також, не надала рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року № 320/6972/19. Відповідач вказує на довідку Головного управління пенсійного фонду України в Київській області № 1000-0205-8/53325 від 02 липня 2020 року, яку вона надала при звернення до Центру зайнятості, але вказана довідка не може братися до уваги тому, що вона не є чинною. Звернувшись до центру зайнятості відповідач приховала той факт, що 30 червня 2020 року рішенням Київського окружного адміністративного суду № 320/6972/19, судом було зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України призначити їй пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до заяви від 17 травня 2019 року. Необхідною умовою для отримання допомоги по безробіттю є наявність у особи статусу безробітного. Під час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачем було надано недостовірну інформацію щодо всіх своїх доходів, внаслідок чого з 01 липня 2020 року отримання [PERSON] допомоги по безробіттю та інших соціальних послуг є безпідставними та неправомірними. 15 березня 2022 року судове засідання відкладено через неявку сторін та призначено судове засідання на 04 травня 2022 року. В судове засідання 04 травня 2022 року представник позивача не з`явився. Від заступника директора Н.Філіцької 19 квітня 2022 року до суду надійшло клопотання з проханням провести розгляд справи без участі представника позивача. Позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 04 травня 2022 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 04 травня 2022 року у зв`язку з необхідністю долучення до справи додаткових доказів. Судовий розгляд у справі відкладено на 21 червня 2022 року. 09 червня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача про долучення доказів до матеріалів справи. Відповідач 21 червня 2022 року направляла на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовнеі вимоги не визщнає та просить відмовити у позові з підстав, зазначнеих у відзиві. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01 липня 2020 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, в якій вказала, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, а тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Цього ж дня [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом від 01 липня 2020 року № НТ200701 Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості [PERSON] надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю, відповідно до пп.1, 3, 4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 26 травня 2021 року провідним фахівцем Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, за результатами якої складена службова записка № 89. З результатами проведеної перевірки Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості 15 вересня 2021 року було складено Акт за № 203, яким встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітна з 01 липня 2020 року по 10 грудня 2020 року. Відповідно до листа Відділу перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління пенсійного фонду України у Київській області № 1000-0305-8/76699 від 02 серпня 2020 року [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 червня 2019 року. Відповідно до довідки № 46б виданої 27 вересня 2021 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості, [PERSON] з липня 2020 року по грудень 2020 року була зареєстрована як безробітна та отримала дохід у розмірі 46 576,13 грн. 27 вересня 2021 року наказом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості № 127/01-08 було зобов`язано [PERSON] повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю в сумі 46 576,13 грн. за період з 01 липня 2020 року по 10 грудня 2020 року. 28 вересня 2021 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості направлено претензію [PERSON] з вимогою повернення незаконно отриманих коштів в розмірі 46 576,13 грн. Вказану претензію направлено [PERSON] рекомендованим листом 29 вересня 2021 року. Враховуючи, що в добровільному порядку у встановлений строк кошти повернуто не було, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач заперечуючи проти задоволення позову вказувала, що в період отримання допомоги по безробіттю (з липня 2020 року по 10 грудня 2020 року) до грудня 2020 року вона не отримувала жодних виплат та на обліку не рахувалася, оскільки на облік була взята на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/6972/19 в кінці 2020 року. На підтвердження своїх заперечень надала довідку видану Головним управлінням пенсійного фонду України в Київській області № 1000-0205-8/53325 від 02 липня 2020 року та рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/6972/19. Крім цього, відповідачем додано довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25 травня 2022 року, згідно з якою на виконання рішення Київського окружного адміністратвиного суду у справі № 320/6972/19 від 30.06.2020, яке набрало законної сили 25.09.2020, управлінням Пенсійного фонду за переіод з червня 2019 року по грудень 2002 року нараховано, проте не виплачено [PERSON] пенсію за віком в розмірі 68 602,92 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Частина 2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України Про зайнятість населення , відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Частиною 2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість» населення статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Отже, не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, в тому числі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до частин другої та третьої статті 36 вказаного Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 545/164/17-ц. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06.02.2019 року, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення. Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Судом встановлено, що відповідач на час звернення з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю мала право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що не повідомила центр зайнятості, внаслідок чого відбулася безпідставна виплата забезпечення, що свідчить про недобросовісність з боку відповідача. Твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/6972/19 почало виконуватися лише з грудня 2020 року, а тому ознак недобросовісності з її сторони немає, суд не бере до уваги, оскільки в поданій заяві останньої про надання статусу безробітного вказано, що така не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, а тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. З правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Окрім цього, ознайомлена під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також, суд з цього приводу наголошує, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved