Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом та просить стягнути в його користь 20000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 27 липня 2021 року поліцейським сектору поліцейської діяльності м. Почаїва Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Чоповським С.В. винесено дві постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП та в розмірі 510 гривень за ч.5 ст.121 КУпАП. Вважаючи дії працівника поліції\~ неправомірними, а постанови незаконними, він звернувся в суд для захисту своїх порушених прав та законних інтересів. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.09.2021 року, яке набрало законної сили 11.10.2021 року, визнано дії працівника [PERSON] неправомірними, оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ № 527272 та серії БАВ №527273 від 27 липня 2021 року скасовано, провадження по справах закрито. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] вказує на те, що вона полягає у порушенні стосунків з іншими людьми, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, приниження честі та гідності, моральні страждання та інші негативні наслідки. Так, під час зупинки працівниками поліції та на час винесення поліцейським Чоповським С.В. постанов про накладення адміністративного стягнення, він був позбавлений можливості поїхати з місця зупинки разом з двома малолітніми дітьми на протязі тривалого періоду часу, починаючи з 11 години до 12 години, яких я на своєму автомобілі віз до лікарні, хоча доказів скоєння мною адміністративного правопорушення у працівника поліції не було. Фактично мало місце безпідставне затримання його автомобіля, його та двох малолітніх дітей протягом більше години. Поводився працівник поліції [PERSON] зухвало та особливо цинічно, незважаючи на те, що ним йому особисто було зазначено, що в автомобілі знаходився син [PERSON] - 2012 року народження, який мав різану травму руки та йому необхідна була медична допомога у знятті швів з долоні руки. [PERSON] на його пояснення про необхідність забезпечення ним, як батьком дитини, належної медичної допомоги не реагував, вів себе зверхньо, насміхався та відверто тішився перед ним, його дітьми та його колегою своїм владним становищем, всіляко намагався своєю поведінкою показати як він, як старший сержант поліції може робити будь-які речі, які йому замануться - забирати документи з рук водія, примушувати водія - його прохати їх повернути, проводити на дорозі «роз`яснювальну» з його точки зору роботу, оскільки по суті це було психологічне насилля з його боку. Це психологічне насилля підтверджується тією обставиною, що після першої зупинки і оформлення відповідної постанови, [PERSON] повернув йому його водійські документи і відразу після того, як він продовжив рух, [PERSON] знову зупинив його автомобіль та забрав документи, повторно склав постанову, яка завідомо була протиправною, не віддавав йому документи, змушуючи його принижуватися перед ним через прохання повернути їх. Така поведінка тривала досить довго, особливо з урахуванням тієї обставини, що погода стояла сонячна, в автомобілі було дуже жарко і він разом з своїми малолітніми дітьми млів від спеки, хоча згідно рекомендації лікарів - йому протипоказано тривале знаходження на сонці, що доводиться відповідними медичними документами. Приниження його честі та гідності також доводиться і тією обставиною, що він, як адвокат, напередодні приймав участь в режимі відеоконференції під час судового засідання у Кременецькому районному суді і тут же змушений був під час слухання адміністративного позову юридично доводити свою невинуватість, а фактично виправдовуватися. Також під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, як особи невинуватої, з`явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, безсоння, роздратування, особливо з огляду на ту обставину, що він є інвалідом армії 2 групи довічно та згідно з рекомендаціями лікарів йому протипоказані психоемоційні навантаження, внаслідок проведеної операції по видаленню пухлини щитовидної залози. Такі незаконні дії принизили його честь та гідність, як позивача через незаконне потрапляння до облікових даних баз МВС України, як особи правопорушника, оскільки відразу після зупинок його автомобіля, навіть під час керування ним та його дружиною, працівник поліції відразу перевіряє через автоматизовану базу даних відомості про даний автомобіль та факт притягнення осіб, які ним керують до адміністративної відповідальності, що і сталося згодом, оскільки він змушений був виправдовуватися, що справа розглядається в суді, але його працівник поліції вже підсвідомо сприймає як порушника. Внаслідок неправомірних дій інспектора він був змушений витрачати час на збирання доказів, складання процесуальних документів, звернення до суду, участі у судових засіданнях, пошуку кваліфікованої юридичної допомоги, через що у нього зірвалися життєві плани, відбулися погіршення стосунків із оточуючими людьми, оскільки він не мав змоги займатися звичними для себе речами. Уся ситуація (починаючи з винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, участі у судових засіданнях, підготовка адміністративного позову та даної позовної заяви для подання до суду) є для нього стресовою, та збільшує віру у безкарність посадових осіб Національної поліції України, підриває авторитет органів державної влади та формує стійке переконання про те, що він, як громадянин України, протиправно позбавлений гарантованих Конституцією України прав та фактично нічого не може заподіяти в напрямку уникнення тривалої, нервової судової тяганини. Крім того, позивач внаслідок неправомірних дій з боку працівника Національної поліції був змушений відволікатися від догляду за своїми трьома малолітніми дітьми - [PERSON] - 2009 року, [PERSON] - 2012 року, [PERSON] - 2019 року народження. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 15 березня 2022 року відповідачем ГУНП в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Національної поліції в Тернопільській області не погоджується з позовними вимогами\~\~ [PERSON] \~\~та просить відмовити у їх задоволенні через його безпідставність. Крім того, позивач, обґрунтовуючи завдання йому моральної шкоди, не надав до суду жодного доказу спричинення йому незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду моральної шкоди в розмірі 20000 гривень. 14 квітня 2022 року відповідачем ГУ Державної казначейською служби у Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, згідно якого ГУ Державної казначейською служби у Тернопільській області не погоджується з позовними вимогами\~\~ [PERSON] \~\~та просить відмовити у їх задоволенні повністю, оскільки позивачем не надано жодних доказів. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. 27.05.2022 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про залучення третьої особи. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31.05.2022 клопотання задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але на адресу суду від нього надійшла заява в, якій просить справу розглядати без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, в позові відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов. В судове засідання представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби в Тернопільській області не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, в позові відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. 27.07.2021 року поліцейським сектору поліцейської діяльності м. Почаїв Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, старшим сержантом поліції Чоповським С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №527272, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн. за ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 122 КУпАП. 27.07.2021 року поліцейським сектору поліцейської діяльності м. Почаїв старшим сержантом поліції Чоповським С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №527273, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.5 ст.121 КУпАП. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.09.2021 року, яке набрало законної сили 11.10.2021 року, визнано дії працівника поліції - поліцейського сектору поліцейської діяльності м. Почаєва Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області Чоповського С.В. такими, що не відповідають порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №527272 від 27.07.2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень та постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №527273 від 27.07.2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень і провадження по справі закрито. З виписки історії хвороби № 37156 вбачається, що [PERSON] хворіє. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до\~статті 20 ЦК України\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою\~статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3\~постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частиною третьою\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.09.2021 визнано дії працівника поліції поліцейського сектору поліцейської діяльності м. Почаєва Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області Чоповського С.В. такими що не відповідають порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №527272 від 27.07.2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП , провадження по справі закрито. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №527273 від 27.07.2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП, провадження по справі закрито. Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинним рішенням суду порушення законного порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому була завдана моральна шкода у цьому випадку застосовуються визначені\~статтею 1174 ЦК України\~загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, та положення\~статті 1167 ЦК України. Здійснення провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказані провадження. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення накладеного штрафу. Також, відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Тому не заслуговують на увагу доводи відповідачів про відсутність будь-яких доказів протиправності діянь працівника поліції. Крім того у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 цього Закону\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 532/1243/16-ц (провадження № 61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі № 142/143/17 (провадження № 61-5739св19), від 01 липня 2020 в справі № 347/1977/17 (провадження № 61-10582св18). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, взявши до уваги засади розумності, виваженості й справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача у розмірі 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, які підлягають стягнення з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад,\~ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування майнової шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди. Згідно з частиною 2\~статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 4 Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року, № 215\~Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно підпункту 3 пункту 3 вказаного Положення казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц зробила висновок про те, що з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. На підставі наведеного,

Outcome: partial