Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 22.04.2021 року в розмірі 90 000 гривень та судовий збір в розмірі 908 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 квітня 2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 30 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути позивачу суму позики до 22 вересня 2021 року. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч в присутності свідка написав позивачу розписку і отримав грошові кошти. Починаючи з вересня 2021 року, позивач неодноразово в усній формі вимагав повернення боргу але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав. У пункті 5 договору позики зазначено, що у разі несвоєчасного повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити суму, що відповідає трикратному розмірі суми, переданої за договором позики, тобто 90 000 грн. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 22 квітня 2021 року між [PERSON] (за договором - Позикодавець) та [PERSON] (за договором Позичальник) було укладено договір позики (далі - Договір). Договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Лялько Я. А., зареєстрований в реєстрі за № 52 (а.с. 7). У пункті 1 Договору зазначено, що при укладенні цього договору Позикодавець передає у власність Позичальникові строком до 22 вересня 2021 року грошові кошти у розмірі 30 000 гривень. Згідно з пунктом 2 Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю одержані у позику грошові кошти у сумі 30 000 гривень в строк до 22 вересня 2021 року включно. Згідно з пунктом 5 Договору у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, тобто до 22 вересня 2021 року, він зобов`язаний сплатити суму, що відповідає трикратному розміру суми, переданої за цим договором позики, тобто 90 000 гривень. 22 квітня 2021 року [PERSON] складено розписку в якій зазначено, що він бере у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 гривень, які зобов`язується повернути останньому. Розписка написана у присутності свідка [PERSON] (а.с.8). 29 вересня 2021 року [PERSON] було надіслано [PERSON] претензію з вимогою повернути кошти в розмірі 90 000 гривень в зв`язку з простроченням основного боргу 30 000 гривень на 7 днів (а.с.9). У нотаріально посвідченій заяві [PERSON] , яка адресована Куликівському районному суду Чернігівської області зазначено, що в його присутності 22 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 грн. Натомість [PERSON] , за його присутності, зобов`язався повернути [PERSON] суму позики до 22 вересня 2021 року. На підтвердження передачі грошей [PERSON] власноруч написав розписку і отримав гроші. [PERSON] був особисто присутній під час передачі грошей і написання розписки (а.с.68). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1, ч.2 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Таким чином, з наведеного слідує, що сторони договору вправі на власний розсуд встановлювати засоби забезпечення виконання зобов`язання, які не суперечать закону. Вказане підтверджується правовою позицією, викладеною у Постанові судової палати у господарських справах і судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08.02.2017 року у справі № 910/29752/15. Зважаючи на те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти за договором позики, що підтверджується нотаріально посвідченим договором, в якому зазначено суму позики, строк повернення коштів та засіб забезпечення виконання зобов`язання, який не суперечить закону, до цього часу грошові кошти відповідачем не повернуті, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти у розмірі 90 000 гривень. Також, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений при поданні позову до суду судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved