Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

06 червня 2022 року [PERSON] через свого представника адвоката Сідько С.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 квітня 2017 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачкою та ведення спільного господарства припинені за різності характерів, поглядів на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння. Вважає, що збереження сім`ї з відповідачкою неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги просили задовільнити, строку на примирення не надавати, судові витрати покласти на позивача (вх. № 2835/22-вх 21.06.2022), Відповідачка також подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] " (вх. № 2829/22-вх 21.06.2022). Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 04 квітня 2017 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 35). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 23). Від шлюбу подружжя дітей не має. Шлюбні відносини між сторонами припинені за різності характерів, протилежних поглядів на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позовні вимоги визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України\~відповідачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не стягує з відповідачки судові витрати.

Outcome: approved