Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що 03.09.2008 року дитину на підставі акту органу внутрішніх справ було доставлено до Київської міської дитячої лікарні №2, а з 24.09.2018 передано до Київського міського будинку дитини «Берізка», де він перебуває і по теперішній час.Мати дитини - [PERSON] відбуває покарання, призначене згідно вироку Деснянського районного суду м.Києва. 16.11.2018 до Служби звернувся відповідач з заявою про визнання батьківства відносно малолітнього [PERSON] , було внесено відповідні зміни до актового запису про народження малолітнього. Разом з тим, з посиланням на стан здоров`я, відповідач у справі ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а відтак вони вимушені звертатись до суду з вказаним позовом. Відповідно до розпорядження від 05.11.2021 року у зв`язку з прийняттям 19 жовтня 2021 року Вищою радою правосуддя рішення № 2087/0/15-21 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва [PERSON] , на виконання рішення Зборів суддів Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи №754/17353/20 за позовом Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.11.2021 року вище зазначена цивільна справа передана судді Зотько Т.А.. Ухвалою суду від 05.11.2021 справу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав, категорично заперечував, що задоволення позову судом. Зазначив суду, що дійсно він деякий час хворів та не міг перебуваючи у лікарні забрати сина. Наразі він телефонує постійно, цікавиться життям сина, відвідує його, привозить смаколики та іграшки. Він звертався до працівників служби, однак на його звернення було повідомлено, що оскільки він офіційно не працює, то дитину йому не віддадуть. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а/з 2248). Матері дитини призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, що підтверджується копією вироку Деснянського районного суджу м.Києва від 25.07.2019. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, до актового запису №2248 від 20.10.2016 про народження [PERSON] на підставі спільної зави батьків про визнання батьківства №308 від 26.10.2018 було внесено зміни та зазначено батьком [PERSON] . Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З викладеного в позовній заяві вбачається, що відповідач у справі ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Згідно відповіді Головного лікаря КМБД «Берізка» від 19.02.2019 [PERSON] відвідує батько - [PERSON] : 03.01.2019, 07.01.2019, 10.01.2019, 17.01.2019, 23.01.2019, 31.01.2019, 16.02.2019 - цікавиться станом здоров`я дитини. Як зазначили суду представник позивача та відповідач, на час перебування справи в суді, та з моменту введення воєнного стану з 24.02.2022 і проведеної евакуації дитячого будинку, відповідач телефонує до місця перебування малолітньої дитини, цікавиться його станом здоров`я та одноразово відвідував дитину. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з Висновком № 102/02/38-145 від 11.01.2021 про доцільність батьківських прав, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація дійшла висновку, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не утримує матеріально. Враховуючи інтереси дитини,

Outcome: dismissed