Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача - Служби безпеки України, та просив визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири [ADDRESS] , а також зобов`язати Службу безпеки України звернутись до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з клопотанням про виключення зі складу службових квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 2001 року він проходив військову службу в Службі безпеки України, а у серпні 2021 року звільнений у відставку за вислугою років, яка у календарному обчисленні разом зі спеціальною службою в органах внутрішніх справ України з 1995 до 2001 року склала понад 25 років. Вказує. що є учасником бойових дій та ветераном служби. Позивач зазначає, що складом сім`ї з п`яти осіб проживають у службовій двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Вказаним складом сім`ї перебуває на квартирному обліку в Центральному управлінні СБУ з 24.05.2018 року у списку осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом, як багатодітна родина. 02.12.2020 року він звернувся до Житлово-побутової комісії ЦУ СБУ з рапортом щодо виключення квартири зі складу службових приміщень СБ України в порядку тимчасового поліпшення житлових умов зі збереженням права перебування на квартирному обліку. 22.04.2021 року на засіданні ЖПК ЦУ СБУ йому було відмовлено у виключенні квартири зі складу службових житлових приміщень на підставі вимог ст.47 ЖК УКРСР, п.53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. При цьому, позивач стверджує, що СБУ не подано відповідного клопотання до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, яка уповноважена вирішувати питання виключення вказаної квартири з числа службового житла. Зазначені рішення позивач вважає неправомірним в зв`язку з чим звернувся до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 22.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив від СБ України, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що [PERSON] може бути забезпечений житловим приміщенням для постійного проживання у разі надходження черги квартирного обліку та наявності вільних квартир у житловому фонді СБУ. Рішенням Житлово-побутової комісії Центрального управління СБУ від 22.04.2021 року [PERSON] відмовлено у виключенні квартири зі складу службових житлових приміщень на підставі вимог статтей 47 ЖК УРСР, пункту 54 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР та п.3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 №582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» у частині не забезпечення середньою нормою (9м2) жилої площі на одну особу у м. Києві».. Відповідач вказує, що сім`ї позивача має бути надано житло у межах від 45 до 68,25 м.кв., а тому надання їм житла для постійного проживання площею 31,6 м.кв. не узгоджуватиметься з вимогами ст.47 ЖК УРСР та пункту 53 Правил обліку. Також відповідач зазначає, що виключення з числа службових житлових приміщень є дискреційними повноваженнями СБУ, а не обов`язком. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на протиправність бездіяльності відповідача, який не звернувся доГолосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з клопотанням про виключення квартири з числа службових, що порушує його право на отримання житла. Також, позивач зазначив, що дії відповідача не узгоджуються з п.54 Правил обліку громадян, які потребуються поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що квартира, яку займає відповідач, не відповідає за площею нормам забезпечення. Житловою комісією було прийнято рішення про відмову у виключенні даного житла з числа службових і це є дискреційним правом, а не обов`язком відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордера №4644 від 22.06.2012 року [PERSON] , працівнику Служби безпеки України, сім`я якого складалась з 3 осіб на час видачі ордера, надано службове приміщення з двох кімнат жилою площею 31.6 кв.м. у квартирі [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації від 13.06.2012 року №404. Склад сімї: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка. [PERSON] з 2001 р.проходив військову службу в Службі безпеки України і в серпні 2021 р. був звільнений у відставку за вислугою років, яка в календарному обчисленні разом зі спеціальною службою в органах внутрішніх справ України в період з 1995 р. по 2001 . склала понад 25 років. [PERSON] є учасниом бойових дій та ветераном служби. На час розгляду справи сім`я позивача складається з п`яти осіб: він, дружина, доньки: [PERSON] , 2002 р. народження, [PERSON] , 2005 р. народження, [PERSON] , 2015 р. народження. Зазначеним складом сім`ї позивач перебуває на квартирному обліку у Центральному управлінні Служби безпеки Україниз 24.05.2018 р. у списку осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом, як багатодітна родина, за № 949. Відповідно до витягу з протоколу №3 засідання Житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України від 22.04.2021 року, [PERSON] відмовлено у виключенні квартири зі складу службових житлових приміщень на підставі вимог статтей 47 ЖК УРСР, пункту 54 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР та п.3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 №582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» у частині не забезпечення середньою нормою (9м2) жилої площі на одну особу у м. Києві». Зазначене рішення прийнято за результатами розгляду клопотання ЖПК ДВКР СБ України від 05.03.2021 р. про виключення квартири з числа службових СБ України в порядку поліпшення житлових умов зі збереженням права перебування на квартирному обліку [PERSON] . До зазначеного клопотання також додавався висновок Управління правового забезпечення СБ України, в якому зазначено, що [PERSON] та членам його сім`ї може бути, як виняток, надана двокімнатна квартира для постійного проживання у порядку тимчасового поліпшення житлових умов шляхом виключення її зі складу службових зі збереженням права перебування на квартирному обліку за умови ухвалення відповідного рішення Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.31 Житлового кодексу УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, ЖК та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР, УРСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Згідно з пунктом 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом. За змістом статті 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Пунктом 54 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській ОСО, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, передбачено, що в окремих випадках на прохання громадян, що перебувають на квартирному обліку (в першу чергу тих, у яких настала черговість на одержання жилих приміщень), та громадян, що користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у порядку тимчасового поліпшення житлових умов їм може бути надане жиле приміщення, яке не відповідає вимогам, передбаченим пунктом 51 і абзацом першим пункту 52 цих Правил, або за розміром менше від рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті зі збереженням відповідно права перебування на обліку та в списках першочерговиків чи в списку позачерговиків. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Відповідно до п.6 Положення №37 «Про службові жилі приміщення» від 04.02.1988 Української РСР, виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Порядок забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Служби безпеки України регламентується Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України № 792 від 06.11.2007 р. Відповідно до п.4 Інструкції Житловими приміщеннями забезпечуються тільки співробітники та члени їх сімей, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Співробітникам, які мають вислугу 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення за рахунок СБ України співробітників та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла в установленому порядку. Якщо у співробітника після отримання ним житла для постійного проживання повторно виникли підстави для поліпшення житлових умов, йому надається додаткове житлове приміщення з урахуванням наявної житлової площі або після передачі СБ України раніше наданого йому житла. Згідно з п.5 Інструкції рішення про виключення з числа службових житлових приміщень приймається керівниками відповідних органів, закладів та установ СБ України на підставі пропозицій житлово-побутової комісії та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення, з наданням необхідних документів для його вивчення. Судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем СБ України, має вислугу на військовій службі понад 20 років,, є учасником бойових дій, має багатодітну родину, перебуває на квартирному обліку, а отже, має право на забезпечення житлом, зокрема, право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання. З боку відповідача суду не надано в ході розгляду справи обгрунтовань, які б свідчили про правомірність рішення про відмову у виключенні квартири, де мешкає позивач із сім`єю, з числа службових за наявності всіх визначених законом для цього підстав та клопотання житлово-побутової комісії за місцем служби. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що унаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №750/13081/18, від 13.02.2020 у справі №750/13081/18, від 27.05.2020 у справі №750/1063/19, від 9.10.2020 у справі №750/3925/18 та від 12.11.2020 у справі №750/967/19, підстав для відступу від яких колегія суддів не вбачає. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved