Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

АТ «КРЕДОБАНК» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2019 між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-249214, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим договором. Відповідно до п. 2.1 договору, банк видає позичальнику кредит у розмірі 30200 грн на строк до 17.12.2020. Згідно з п. 2.4 договору, позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на такі цілі: поточні потреби. Відповідно до п. 2.5 договору, для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з п. 4.1 договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 65% річних. На виконання умов вищезазначеного договору банк свої зобов`язання по видачі кредиту відповідачу виконав повністю. Натомість, позичальник умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 04.10.2021 становить 40493,03 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту 21305,86 грн; заборгованості за відсотками 19187,17 грн. 12.07.2021 представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до [PERSON] , однак позитивного результату не отримано. Добровільно відповідач погашати заборгованість за вищевказаним кредитним договором відмовляється, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд по справі відкладався з поважних причин. В судове засідання 30.06.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача за довіреністю Павленка С.В., в якому останній просить розглянути дану справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] неодноразово в судові засідання не з`являлась з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 30.06.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію представника позивача, викладену у клопотанні, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 18.12.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL-249214, згідно з яким відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 30200,00 грн на строк до 17.12.2020 на поточні потреби позичальника (а.с. 9-14). Відповідно до п. 2.5 договору, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] . Згідно із п. 4.1 кредитного договору № СL-249214 від 18.12.2019, за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 65% річних. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360 за ставкою, визначеною в п. 4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього (п. 6.1 кредитного договору). Згідно із п. 6.9 кредитного договору, банк, у випадках передбачених п. 3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальником на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Отримання в позику відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 30200,00 грн підтверджується меморіальним ордером № 72793500 від 18.12.2019 (а.с. 20) та банківською випискою руху коштів по рахунку за період з 18.12.2019 до 04.10.2021 (а.с. 6-8). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, убачається, що у позичальника утворилася заборгованість, яка станом\~на 04.10.2021\~становить 40493,03\~грн та\~складається з:\~заборгованості за\~тілом кредиту\~ 21305,86\~грн;\~заборгованості за\~відсотками \~19187,17\~грн (а.с. 5). Позивачем АТ «Кредобанк» на адресу [PERSON] направлялася досудова вимога № 30562/2021 від 05.07.2021 (а.с. 21), однак позитивного результату не отримано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 634\~ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом установлено, що АТ «Кредобанк» виконало умови кредитного договору від 18 грудня 2019 року, укладеного між ним та відповідачем по справі [PERSON] , надавши останній кредитні кошти, а відповідач їх отримала та використовувала для власних потреб. У подальшому відповідач порушила умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконує умови даного договору, в порядку та в строки, передбачені договором, грошові кошти за кредитом не повернула, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 40493,03 грн. Враховуючи неодноразові неявки в судові засідання відповідача, яка обізнана, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, неподання відповідачем відзиву на позов, відсутність будь-яких заяв чи клопотань від неї, суд дійшов висновку, що відповідач не оспорює позовних вимог. Оскільки відповідач не дотримується умов укладеного договору, кошти не повернула, право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у рахунок сплаченого ним судового збору за подачу даного позову до суду. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, суд зазначає таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження надання йому професійної правничої допомоги не надано суду документального підтвердження понесених таких витрат та детального опису таких витрат. З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: approved