Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

11.04.2022 позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує, що діти сторін проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. На підставі судового наказу від 25.08.2021, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/12562/21, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.07.2021 та до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що з часу присудження аліментів збільшились потреби дітей, зокрема, останні потребують додаткових витрат на продукти харчування, медичні препарати, одяг тощо. Також позивач зазначає, що погіршився її матеріальний стан, оскільки з 15.02.2022 вона перебуває у декретній відпустці та не має змоги працювати і отримувати дохід для забезпечення потреб спільних з відповідачем дітей. Крім цього, покращився матеріальний стан відповідача, який працевлаштований за кордоном, отримує заробітну плату та у липні 2021 року придбав нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . За таких підстав відповідно до ст. 192 СК України позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до 3000 грн на кожну дитину щомісячно. 29.04.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 26.05.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 26.05.2022 судове засідання відкладено на 22.06.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи. У судовому засіданні 22.06.2022 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що на її утриманні перебувають двоє спільних з відповідачем дітей, а також ще одна новонароджена дитина. На час присудження аліментів позивач була працевлаштована, однак на даний час перебуває у декретній відпустці та не працює і не отримує дохід, що вплинуло на її можливість забезпечувати потреби дітей. При цьому у зв`язку із народженням дитини матеріальний стан позивача погіршився, оскільки збільшились її витрати. Також у зв`язку з ситуацією в державі та збільшенням цін суттєво збільшились і витрати на утримання спільних з відповідачем дітей. Відповідач працює за кордоном та отримує належну заробітну плату, однак доказів цього позивач не має. Обізнана про те, що у липні 2021 року відповідач придбав нерухоме майно. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Суд установив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був розірваний (а.с. 4-5). У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ходорівською міської радою Жидачівського району Львівської області, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 7, 6). На підставі судового наказу від 25.08.2021, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/12562/21, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.07.2021 та до досягнення дітьми повноліття. Указане підтверджується копією постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Івано-Франківськ) Хомик Ю.М. про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2021 (а.с. 9). При цьому з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що складений актовий запис № 1847. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи положення ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст.\~182,\~183 СК України). Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17. Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 становить 2618 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, що становить по 1309 грн на кожну дитину, були визначені судом у 2021 році. Однак виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребують діти сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] аліментів є недостатнім для забезпечення дітям належного життєвого рівня. При цьому суд також враховує погіршення матеріального стану позивача. Так, як на підставу позовних вимог позивач посилалась на те, що на даний момент не працевлаштована, несе додаткові витрати на новонароджену дитину, зокрема, на купівлю продуктів харчування, медичних препаратів тощо. Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2022, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 7а). При цьому факт понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з народженням дитини, а також збільшення витрат на утримання спільних з відповідачем дітей підтверджується оригіналами фіскальних чеків, які були долучені до матеріалів справи (а.с. 29-31). Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 25.08.2021 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дітей відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дітей сторін, на погіршення матеріального стану позивача та на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому відповідач не скористався правом подання відзиву та правом бути присутнім у судовому засіданні і надавати пояснення та не надав заперечень щодо позовних вимог та доказів на їх спростування. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 496 грн 20 коп., а інші 50 відсотків судового збору у сумі 496 грн 20 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial