Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

11 травня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій просить суд продовжити строк обмежувального припису, виданого на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва по справі №759/880/22 від 08.02.2022 року, стосовно [PERSON] [INFO] , яким [PERSON] заборонено: - наближатись на відстань ближчу ніж 100 метрів до місця, де знаходитиметься [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у тому числі, але не обмежуючись, до місця їх проживання за адресою: [ADDRESS] , до місця розташування дошкільного закладу освіти, який відвідує малолітній [PERSON] , до місця роботи [PERSON] та особисто контактувати з [PERSON] та [PERSON] ; -особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. В обґрунтування заяви заявник вказує, що 08.02.2022 року Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/880/22 видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] . Визначено заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладено на нього обов`язки. Встановлено строк дії обмежувального припису - три місяці. Протягом дії обмежувального припису, згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2022 року, [PERSON] умисно ухиляється від його виконання, продовжує спроби спілкування з [PERSON] та їх спільним сином, що є продовженням вчинення домашнього насильства, продовжує морально тиснути на [PERSON] , принижуючи її честь та гідність, а також ображає її близьких через соціальну мережу «Фейсбук» та у приватних повідомленнях. У зв`язку з цим заявник звернулась з заявою до СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві про вчинення [PERSON] злочинів, передбачених ст.ст. 182, 390-1 КК України. Заявник стверджує, що існує загроза, що останній може знову самовільно змінити місце проживання малолітнього сина. Зазначає, що на період дії в Україні воєнного стану існує ризик того, що [PERSON] може вивезти [PERSON] за межі України без нотаріально посвідченої згоди [PERSON] .. Вона змушена звернутись до суду з метою недопущення повторних випадків вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до [PERSON] та [PERSON] та вважає за необхідне продовжити дію обмежувального припису строком на шість місяців. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2022 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги про продовження обмежувального припису підтримала повністю, просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Зазначила, що [PERSON] не виконує вимоги обмежувального припису. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Святошинської в м. Києві районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду від 08.02.2022 року заяву [PERSON] задоволено частково, яким видано обмежувальний припис строком на три місяці щодо [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 1 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на колишнє подружжя. Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно ч.2 ст.350-6 ЦПК України, у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.У відповідностідо ч.3,4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Суд вважає, що рішення, за яким видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , не є безумовною підставою для продовження обмежувального припису. Під час розгляду цієї заяви про продовження обмежувального припису, суд оцінює вірогідність продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства та вирішує справу відповідно до обставин, які встановлені безпосередньо цим судом, який розглядає справу про продовження обмежувального припису. Суд не бере до уваги твердження заявника про те, що [PERSON] не припиняє вчиняти дії заборонені обмежувальним приписом та продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру стосовно неї , оскільки суду не надано доказів притягнення заінтересованої особи до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства чи накладення на нього адміністративного стягнення, доказів винесення поліцією термінових приписів щодо [PERSON] .. Суд зазначає, що надана до матеріалів справи роздруківка смс- повідомлень та викликів з телефонних номерів, не містять даних про обставини, що мають значення для цієї справи,а саме :смс-повідомлення не містять будь-яких погроз на адресу заявника та їх малолітнього сина. Слід зазначити, що вказані докази не підтверджують конкретних фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства у будь-якій формі відносно заявника та тим більше відносно дитини. Крім того, заінтересована особа в клопотанні від 22.06.2022 року зазначає, що у зв`язку з запровадженням воєнного стану в України, останній перебуває за кордоном. Суд бере до уваги те, що сторони проживають окремо та заінтересована особа перебуває за кордоном. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи та судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факти заподіяння домашнього насильства щодо заявника, а мають місце неприязні стосунки, які тривають певний час. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку що доводи заявника про існування загрози вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї та їх сина чи продовження такого насильства в майбутньому, не знайшли своє підтвердження, а тому суд не вбачає ризиків настання фізичного, психологічного, економічного чи іншого виду насильства в майбутньому стосовно заявниці і вважає заяву не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed