Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

11 травня 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису №2532 від 17 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 67 813,47 грн, таким, що не підлягає виконанню. Крім цього прохає стягнути з відповідача судові витрати. В позовній заяві позивач зазначає, що в листопаді 2021 року дізнався про примусове виконання виконавчого напису про стягнення із нього на користь відповідача заборгованості. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не переконався в безспірності заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем. До того ж спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутність всіх необхідних документів, передбачених Переліком документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, зокрема оригіналу кредитного договору, документів та доказів направлення, а також отримання боржником повідомлення про наявність заборгованості. Неотримання боржником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором позбавило можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім цього, нотаріусом не було перевірено дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, що у свою чергу є порушенням законодавства. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] та його представник - [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача, ТОВ «Фінпром Маркет», а також третя особа, державний виконавець Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головань О. В, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М, в судове засідання не з`явився. На теперішній час приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. припинив діяльність у зв`язку із анулюванням свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, що підтверджується наказом та відомостями з реєстру нотаріусів України. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем на підставі статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2532, про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу №20150721-Г від 21 липня 2015 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №1307/6888BPL2C від 24 січня 2014 року,\~ укладеного\~ між\~ ПАТ\~ «Платинум\~ Банк»\~ та [PERSON] . Заборгованість пропонують стягнути за період з 20 липня 2015 року по 17 липня 2020 року включно, в розмірі: 35 864,59 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9585,94 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 22 312,94 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею;\~ 50,00 грн - плату на вчинення виконавчого напису, а всього в сумі 67 813,47 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с. 12). 12 квітня 2021 року державним виконавцем Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованем О. В. на підставі заяви про примусове виконання відкрито виконавче провадження № 65098349, про що винесено постанову про стягнення з боржника борг за виконавчим документом 67 813,47 грн. У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованем О. В. 21.10.2021 року винесена постанова про арешт коштів боржника ВП № 67197628. 21.10.2021 року державним виконавцем Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованем О. В. винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 67219297 (а.с. 16-20). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно- правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону "Про нотаріат"). Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому, ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у Постанові\~ Великої\~ Палати\~ Верховного\~ Суду\~ від\~ 27\~ березня\~ 2019 року у справі № 137/1666/16-ц,\~ у\~ Постанові\~ Верховного\~ Суду від 22 травня 2020 року у справі № 674/918/17). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що нотаріус дійсно належним чином переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню зі [PERSON] за спірним виконавчим написом, зокрема належним чином завірений кредитний договір, з відміткою про його нотаріальне посвідчення, а також про належне повідомлення про розмір заборгованості та термін її сплати, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 2532, вчиненого 17.07.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги є обгрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, 05 лютого 2022 року між позивачем, [PERSON] та адвокатське бюро «Нікітенко та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Нікітенка\~ Дмитра\~ Юрійовича\~ укладено\~ договір\~ про\~ надання правової допомоги № 05/02/22 (а.с. 21-24). Відповідно до специфікації (Додатку 1) до договору про надання правової допомоги, замовлення №2 на надання юридичної допомоги від 05.02.2022 року, акту прийняття наданих послуг №2 від 09.05.2022 року, звіту про надання правової допомоги №2 від 09.05.2022 року розмір наданих послуг становить 5000 грн (а.с. 25-26, 29-31). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Як вбачається зі пункту 4 специфікації (Додаток 1) до договору про надання правової допомоги від 05.02.2022 року № 05/02/22, оплата юридичних послуг проводиться на момент ухвалення судом рішення по справі на підставі акту- приймання передачі наданих послуг (а.с. 25). Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved