Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Адвокат Корнієнко А.А. 30.06.2022 р. звернувся в інтересах [PERSON] , з заявою до суду, в якій просить суд встановити факт смерті - громадянина України [PERSON] , який помер [INFO] у с. Єгорівка Волноваського району Донецька область, Україна, з метою подальшої реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану з отриманням відповідного свідоцтва, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Метою встановлення даного факту є реалізація права на спаждкування. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в даному регіоні припинено діяльність органів державної влади. Також зазначив, що указом Президента України на території України введено воєнний час та на даний час ведуться бойові дії на цій території. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Ухвалою суду від 04.07.2022 року відкрито провадження у справі. В судове засідання адвокат та заявники не з`явилися, в заяві поданої до суду просять розглянути дану заяву за їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Дослідивши заяву, та надані в її обґрунтування письмові докази, суд доходить до висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту смерті слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 р. № 75 у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.06.2022 р. № 119, затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районні проведення воєнних ( бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) станом на 11.06.2022 р. в Донецькій області район Волновацький визнаний таким, зокрема Вугледарська міська територіальна громада, куди входить с. Єгорівка. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту нсмерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] який помер [INFO] у с. Єгорівка Волноваського району Донецька область, Україна, зазначала, що у неї відсутній документ про смерть, виданий компетентною установою України, у зв`язку з чим відсутня можливість зареєструвати факт смерті компетентними органами держави Україна. За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, вказаною нормою Закону передбачено виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів які підтверджують факт смерті і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію смерті. За таких обставин, доводи заявника про те, що у неї відсутня можливість зареєструвати смерть особи в компетентних органах держави Україна, оскільки у неї відсутній документ про смерть, виданий компетентною установою України, є безпідставними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є:1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану);3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 Підставою для державної реєстрації смерті є:а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;г) рішення суду про оголошення особи померлою;ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином, однією з підстав для проведення державної реєстрації смерті особи, є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я. Звертаючись до суду з даною заявою, заявник подає серед іншого справку про причину смерті (форма № 106/у № 188 ), видану органами ДНР. Доказів про те, що заявник зверталась до органів реєстрації актів цивільного стану в Україні, з метою реєстрації смерті, та останній в реєстрації було відмовлено, заявником до суду не подано. Сам по собі факт смерті особи у с. Єгорівка Волноваського району Донецька області та відсутність на теперішній час на вказаній території функціонуючого органу РАЦС не є перешкодою для здійснення державної реєстрації смерті у будь-якому іншому органі РАЦС, тож не є достатньою підставою для звернення до суду. Отже, заявником у заяві не обґрунтовано та не надано доказів неможливості зареєструвати реєстрацію смерті за умови подання органу ДРАЦС оригіналу відповідного медичного документу, яке видано навіть органами та/або особами створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022, мають бути прийняті відповідним органом ДРАЦС, як документи, що підтверджують факт смерті. Вказані обставини свідчать про те, що заявник має можливість зареєструвати смерть особи у відділі ДРАЦС на території України, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію смерті та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів. Суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)». У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При вирішенні питання можливості (неможливості) здійснення державної реєстрації смерті визначальним є питання належності документів для здійснення такої реєстрації. Оскільки заявником не доведено, що вона не має належних документів для здійснення державної реєстрації смерті в органі ДРАЦС і відповідно не має можливості зареєструвати смерть особи у компетентних органах України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed