Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Казанцев С.В. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що 21 лютого 2022 року позивачу стало відомо, що 22 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 67611968 з примусового виконання виконавчого напису № 35740 від 26 жовтня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32241,26 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису прийняв документи, не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, наявності у стягувача права вимоги, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 35740 вчинений 26 жовтня 2021 року про стягнення заборгованості в сумі 32241,26 грн. з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк», стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір по справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що виконавчий напис винесений у відповідності до Закону, тому просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. не з`явився у судове засідання, однак надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 30 січня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір оферти на укладання угоди про надання кредиту № 630848627, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, та акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 630848627, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, у відповідності до яких останньому надано кошти у сумі 200000,00 грн., з фіксованою процентною ставкою 39,99% річних, строк кредиту 30 місяців. Також встановлено обов`язків мінімальний платіж - 5% від суми кредиту. 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 35740, про стягнення з [PERSON] на користь\~АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 630848627 за період з 05 червня 2021 року по 06 вересня 2021 року в розмірі 31591,26 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 9046,87 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 22544,39 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача у розмірі 650,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 32241,26 грн. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року у справі №194/226/22, провадження 2-з/194/45/22, були застосовані заходи забезпечення позову, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження № 67611968 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 35740 вчиненого 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 32241,26 грн. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2,3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(далі - перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вказаних норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,16,18 ЦК України, статей\~50,87,88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування суд має перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до статей\~12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що позивач не спростував іншими належними і допустимими доказами розмір заборгованості, стягнений за виконавчим написом нотаріуса, іншого розрахунку заборгованості суду першої інстанції не надав та не вказав, у чому полягає неправильність здійсненого банком розрахунку заборгованості. Судом враховується, що згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. При цьому, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Як вбачається з матеріалів справи, предметом дійсного позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, при цьому, будуючи свою правову позицію, позивач посилався як на спірність заборгованості так і на порушення нотаріусом процесуального порядку видачі виконавчого напису про стягнення з нього на користь банку заборгованості. В той же час, позивач не надав зі свого боку жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, зокрема, копії матеріалів нотаріальної справи щодо видачі спірного виконавчого напису з метою огляду документів, з якої можливо було б встановити законність видачі виконавчого напису, надання банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, що встановлюється Переліком, докази повідомлення боржника на необхідність усунення порушень у встановлений законодавством строк. Окремого клопотання про витребування зазначених доказів судом не заявляв. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки саме сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. З огляду\~на вищевказане,\~та з\~урахуванням того,\~що позивачем\~не заявлено\~жодного клопотання\~про витребування\~доказів на\~підтвердження тих\~обставин на\~які останній\~посилається,\~тому суд\~доходить висновку,\~що в\~задоволенні позовних\~вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід відмовити. \~ \~ \~ \~З урахуванням\~ст.\~141,\~ст.\~142\~ Цивільного\~процесуального кодексу\~України,\~не підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~і понесенні\~позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання до суду позовної заяви та 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Окрім того, у відповідності до ст. 158 ЦПК України, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, які накладені ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року у справі №194/226/22, провадження 2-з/194/45/22, про зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження № 67611968 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 35740 вчиненого 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 32241,26 грн. Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року у справі №194/226/22, провадження 2-з/194/45/22 зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed