Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, утримуваних за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.06.2019 року у справі №743/652/19 до розміру 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягненню дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.06.2019 року з його утримуються аліменти на користь відповідача на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час він вдруге одружився. Від вище вказаного шлюбу він має двох дітей. Крім того, він на даний час утримує свою дружину, яка перебуває в відпустці в зв"язку з вагітністю та пологами, і тому не може в повній мірі сплачувати встановлені судом аліменти згідно чинного законодавства та утримувати одночасно свою сім`ю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, позивач надав до суду 18.05.2022 року додаткові докази, з яких вбачається, що його дружина [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років та в свою чергу перебуває на його утриманні. З відзивом на позовну заяву про зменшення розміру аліментів, що стягується на утримання неповнолітньої дитини відповідачки не погоджується. З сином він спілкується по мірі можливості, враховуючи обставини пов`язані з службовими обов`язками та в деяких випадках маючи не порозуміння в наданні права на спілкування з сином з боку відповідача. Також, після розлучення з відповідачкою син кожного літа по 2-3 місяця перебуває у Харкові та узимку (в період канікул визначених Міністерством освіти) на повному його утриманні. Крім того, йому купуються речі, іграшки. Дитина відвідує кінотеатри, вистави місцевих театрів, парки, дитячі атракціони. Влітку 2021 року разом з його батьками син їздив на оздоровлення до моря. При цьому відповідач отримує від нього аліменти, які в цей час на утримання дитини вона не витрачає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги вона не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Окрім цього зазначила, що батько дитини участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується з дитиною. Справу просить розглядати у її відсутність. З поданого відзиву вбачається, що позивач не спілкується з дитиною та не допомагає фінансово. Він зазначає, що його сімейний стан змінився і він не має можливості сплачу\-вати аліменти, адже на його утриманні перебувають три малолітні дитини. Також, він зазначає, що утримує свою дружину, яка перебуває у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами, і тому не може в повній мірі сплачувати встановлені судом аліменти згідно чинного законодавства та утри\-мувати одночасно свою сім`ю. На даний час вона перебуває у шлюбі з [PERSON] та мають спільну мало\-літню дитину. Вона не працює, але перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і отримує допомогу при народженні дитини, а також на її утриманні перебу\-ває двоє малолітніх дітей. Діти підростають і в силу цього, на їх утри\-мання потрібні вищі затрати. Дослідивши зібрані по справі докази суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ріпкинського районного суду від 06.06.2019 року (справа №745/652/21) зменшено розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а саме з 1/4до 1/5 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] проходить військову службу в Державній прикордонній службі України з 28.07.2004 року по теперішній час та з 24.02.2022 року виконує бойові завдання на території Харківської області (довідки ВЧ 9951 від 03.06.2022 року № 12/52 та № 5/353-22-вш). 21.12.2018 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . (а.с.15). Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .(а.с.13-14). З 27.10.2021 по 01.03.2022 [PERSON] перебувала у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами. (а.с.16). З 02.03.2022 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку (витяг з наказу по сосбовому складу від 04.03.2022 року № 4-ОС). З наданої довідки про доходи позивача вбачається, що його грошове утримання як військовослужбовця з червня 2019 року по грудень 2021 року збільшилось з 16623,00 грн до 23200,99 грн. (а.с.11). З наданої відповідачем довідки Управління соціального захисту населення Сосницької РДА вбачається, що доходи відповідача з листопада 2020 по квітень 2022 року становлять 860 грн щомісяця. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25.04.2020 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу має дитину [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 28.10.2020). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платникаабо одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріальногостановища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки від іншого шлюбу з [PERSON] має двох малолітніх дітей, а тому на його утриманні перебувають ці двоє малолітніх дітей та дитина від першого шлюбу,а також дружина. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлений рішенням Ріпкинського районного суду від 06.06.2019 року (справа № 743/652/19) розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, окрім дитини на яку сплачує аліменти, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] - сина [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Більше того, з досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема наданої позивачем довідки про доходи, вбачається, що його матеріальний стан за останні три роки навпаки покращився. Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 у справі № 715/2073/20.

Outcome: dismissed