Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

18 лютого 2022 року представник заявника звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки над нею та призначення опікуном Новосанжарського дитячого будинку-інтернату в особі директора. В заяві посилається на те, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом першої «Б» групи з дитинства. На підставі путівки Управління соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 24 листопада 2016 року № 304 [PERSON] [INFO] направлена до Новосанжарського дитячого будинку-інтернату, де знаходиться на повному державному утриманні з 09.12.2016 по даний час. [PERSON] влаштована до закладу за заявою матері [PERSON] . У 2017 році мати мала намір забрати дочку. З моменту влаштування до Новосанжарського дитячого будинку-інтернату мати відвідувала дочку три рази - 15.01.2017, 21.05.2017 та 12.01.2018. На листи Новосанжарського дитячого будинку - інтернату від 08.12.2020 за № 04-11/970, 16.02. за № 04-11/177, 27.05.2021 за №04-11/386, направлені на адресу [PERSON] щодо подальшого знаходження дочки [PERSON] в зв`язку з досягненням вісімнадцятиріччя та бажання стати над нею опікуном, мати не реагувала. Згідно з довідкою МСЕК від 31.08.2020 серії 12 ААБ №707453, [PERSON] , [INFO] , встановлена перша «Б» група інвалідності з дитинства. Відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Висновком № 98 Новосанжарської ЛКК від 21 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: Важка розумова відсталість із значним порушенням поведінки. Симптоматична епілепсія. По стану здоров`я потребує догляду, нагляду і перебування у дитячому будинку -інтернаті. Оскільки [PERSON] , [INFO] , за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та допомоги і потребує опіки, вважають за необхідне визнати її недієздатною та встановити опіку і призначити над нею опікуна. Ухвалою суду від 23.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с.20). Ухвалою суду від 23.05.2022 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено (а.с.43-44). Ухвалою суду від 21.09.2022 провадження у справі поновлено. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви, у вступному слові підтримала заяву, просила її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Новосанжарського дитячого будинку-інтернату в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав заяву, просив її задовольнити у повному обсязі (а.с. 73). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Надійшла заява від Новосанжарського дитячого будинку-інтернату, у якій зазначено, що [PERSON] не може брати участі у судовому засіданні за станом здоров`я. Просили розгляд справи проводити без її участі (а.с. 74) Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, висновок експерта, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої «Б» групи з дитинства безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №707553 від 31.08.2020 (а.с.6). З 09.12.2016 [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Новосанжарському дитячому будинку - інтернаті на повному державному утриманні (а.с. 8, 11). Згідно з висновком № 908 Новосанжарської ЛКК від 21.09.2020 Новосанжарської центральної районної лікарні [PERSON] , [INFO] , має діагноз: Важка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, симптоматична епілепсія, сколіотична постава, плосковальгусна деформація ступнів, псоріаз, ст. стійкої ремісії, нейро-ендокринне ожиріння. По стану здоров`я потребує догляду, нагляду та перебування у будинку-інтернаті (а.с.7). Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 230 від 19.07.2022, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді вродженого недоумства рівня важкої розумової відсталості з порушенням поведінки та судомним синдромом. Наявний у [PERSON] стійкий психічний розлад позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 46-53). Відповідно до ст. 39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Європейський суд з прав людини в рішенні від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» (заява № 44009/05) зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції наголошується у рішенні ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (заява № 49069/11). Конституційний Суд України у Рішенні від 1 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016 зазначив, що недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних із наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав. Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажанням скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції). Суд, на виконання вищезазначених вимог залучив особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною до участі у якості заінтересованої особи, повідомив про розгляд справи. Водночас, за станом здоров`я [PERSON] не могла брати участі в судовому засіданні (а.с. 38, 62. 74). Разом з тим, з урахуванням медичної документації та акту судово-психіатричного експерта, суд дійшов висновку про обгрунтованість поданої до суду заяви про визнання її недієздатною. Таким чином, наявні передбачені законом підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням характеру та ступеня психічного розладу [PERSON] суд вважає доцільним визначити максимальний строк дії рішення - 2 роки. Відповідно до ст. 41 ч. 1, ст. 60 ч.1 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно зі ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради № 4 від 06.07.2021, надано згоду на встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] і призначення опікуном над нею Новосанжарського дитячого будинку - інтернату в особі директора (а.с.16). Враховуючи, що [PERSON] є підопічною Новосанжарського дитячого будинку-інтернату з 09.12.2016, суд вважає доцільним призначити вказаний заклад - Новосанжарський дитячий будинок-інтернат, в особі директора, опікуном над підопічною [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законодавством підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved