Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 10 лютого 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хмельницьке обласне управління звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 22925,41 грн., яка включає: основний борг (кредит) 18394,67 грн.; проценти за користування кредитом 4216,88 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 95,25 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 36,30 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 110,37 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 71,94 грн., а також про стягнення судових витрат в розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 21 грудня 2020 року між банком та [PERSON] укладено договір у формі Заяви про приєднання №594959123/031220 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), підписавши яку відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання, розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір. На виконання умов договору відповідачу встановлено кредитну лінію (кредит) в розмірі 20000 грн. за картковим рахунком № [NUMBER] та визначено строк користування кредитом - до дати закінчення строку платіжної картки. Крім того, встановлено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами (крім Грейс-періоду) у розмірі 55 % річних; за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки - 0,001% річних; за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (несанкціонований овердрафт) - 60 % річних. Позивач зазначив, що ним виконані взяті на себе зобов`язання за Договором, а відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 28 січня 2022 року має заборгованість в сумі 22925,41 грн., яка включає заборгованість за основним боргом (кредитом), процентами за користування кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом згідно ст. 625 ЦК України, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, направив до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», згідно акту про неможливість вручення повістки та матеріалів позову, складеного 20 червня 2022 року, останній відсутній за зареєстрованим місцем проживання, зі слів сусідів він за вказаною адресою не проживає, про причини неявки не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав. Згідно відповіді начальника Шепетівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вих. №9/2251 від 17 червня 2022 року, [PERSON] до Збройних Сил України за загальною мобілізацією через Шепетівський РТЦК не призивався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 21 березня 2022 року, яке відкладено на 21 квітня 2022 року, 16 травня 2022 року, 13 та 30 червня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 30 червня 2022 року постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Судом встановлено, що 21 грудня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір у формі заяви №594959123/031220 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», надано кредитну картку типу Mastercard Debеt World PayPass та ПІН конверт до неї. Згідно заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання, відповідачу визначено максимальний розмір кредиту в сумі 250000 грн. та встановлено процентну ставку за кредитом, яка є фіксованою та становить 55% річних за користування кредитними коштами (крім грейс-періоду), 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки та 60% річних за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (несанкціонований овердрафт). Погашення кредиту визначено здійснювати щомісячно в розмірі, визначеному Умовами користування кредитною лінією (кредитом), що є Додатком 1 до договору. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду копію Заяви №594959123/031220 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), витяг з вказаного Договору, тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки за тарифним пакетом «Мій комфорт». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 28 січня 2022 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 22925,41 грн., яка складається з основного боргу (кредиту) в сумі 18394,67 грн.; процентів за користування кредитом в сумі 4216,88 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 95,25 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 36,30 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 110,37 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 71,94 грн. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Банк надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом (кредитом) та відсотків за користування кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім основної заборгованості (тіла кредиту) та процентів за користування кредитними коштами, стягнути 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини 4 статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Водночас, аналіз норми частини 1 статті 1048 ЦК України дає підстави зробити висновок, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку сплатити проценти за право тимчасово користуватися наданими йому коштами, однак до спливу визначеного договором строку кредитування. Суд зазначає, що проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошовими коштами, зокрема за кредитним договором, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК і охоронна норма ч.2 ст. 625 ЦК не можуть застосовуватись одночасно. Тому в межах строку дії кредитної картки підлягають стягненню проценти від суми кредиту відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК, як плата за наданий кредит, а за період після закінчення строку кредитування підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. З огляду на викладене, вимоги про стягнення заборгованості за інфляційними втратами та відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК не підлягають задоволенню, оскільки термін дії строку кредитування не закінчився, адже кредитний ліміт в розмірі 20000 грн. встановлено 23 грудня 2021 року, а термін дії банківської платіжної картки, що відповідає строку дії договору, визначено до грудня 2023 року, що вказано в розрахунку заборгованості за даним кредитним договором. Суд зазначає, що саме з моменту пред`явлення вказаного позову припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом та, відповідно, виникло право на нарахування врегульованої приписами статті 625 ЦК плати за прострочення виконання грошового зобов`язання. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги на 98,63% (22611,55:22925,41х100%). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2481 грн., а тому поверненню підлягає судовий збір в розмірі 2447,01 грн. На підставі ст. ст.526, 530, 549, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial