Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Позивач звернувся 25.05.2021 року до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 січня 2021 року близько 20 год. 15 хв. в с. Софіївська Борщагівка, Київської області, по вул. Жулянська, 17, відбулась ДТП за участю автомобілю «Mercedes Sprinter 411 CDI» н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілю «Ford S-Мах» д/н [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , що належить йому на підставі права власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/994/21 від 15.02.2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1457752 розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 130 000,00 грн. Згідно абзацу 1 п.12.1 ст.12 Закону про ОСЦПВВНТЗ розмір франшизи, не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. В даному випадку розмір франшизи дорівнює 2 500,00 грн. Таким чином, ліміт відповідальності Страховика за шкоду, завдану майну Позивача, в межах Полісу АР1457752 становить 127 500,00 гривень Відповідно до ст. 6 Закону про ОСЦПВВНТЗ страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону). Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону). Отже, в розумінні Закону про ОСЦПВВНТЗ ДТП від 15 січня 2021 року за участю транспортних засобів Позивача та Відповідача є страховим випадком та передбачає для Страховика наслідки обумовлені ст.22 Закону про ОСЦПВВНТЗ (відшкодування шкоди). Позивач зазначав, що відповідно до вищенаведеного, на виконання вимог ст. 33,35 Закону, він звернувся до Страховика ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду з заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до своєї заяви усі необхідні документи. ТДВ «СГ`ОБЕРГГ» виплатила страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду завдану автомобілю «Ford S-Мах» д/н [NUMBER] внаслідок ДТП від 15 січня 2021 року в розмірі 127 500,00 грн., а також здійснила виплату у розмірі 2 935,00 грн, за шкоду заподіяну здоров`ю Позивачу. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна Позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Ford S-Мах» д/н [NUMBER] , Позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та між ними було укладено договір про проведення оцінки. Так, ринкова вартість авто до моменту ДТП була встановлена 287\~773,02 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів та деталей 791\~740,53 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь вартість матеріального збитку у розмірі 100 273,02 грн., витрати на проведення оцінки в розмірі 6 000,00, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, судовий збір 1\~112,373 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 04.10.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.12.2021року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 21.03.2022 року . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, не надав відзив, не повідомив про причини неявки. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 15.01.2021\~року,\~близько 20\~годин 15\~хвилин,\~в с.\~Софіївська Борщагівка,\~Київської області,\~по вул.\~Жулянська,17,\~водій [PERSON] ,\~керував транспортним\~засобом «Mercedes\~Sprinter\~411\~CDI»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~не врахував\~дорожньої обстановки,\~не обрав\~безпечної швидкості\~руху,\~виїхав на\~зустрічну смугу\~та скоїв\~зіткнення з\~автомобілем «Ford\~S-Max»,\~номерний знак\~ [NUMBER] .\~В наслідок\~ДТП автомобілі\~отримали механічні\~пошкодження з\~матеріальними збитками. Водій [PERSON] порушив п. 15.13\~Правил дорожнього руху\~України, за що передбачена адміністративна відповідальність за\~ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.2021 року ЄУН 369/94/21, провадження № 3/369/1817/21, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КпАП України\~та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 (триста сорок) гривень в дохід держави. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та між ними було укладено договір про проведення оцінки. Так, ринкова вартість авто до моменту ДТП була встановлена 287\~773,02 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів та деталей 791\~740,53 грн. Отже, відповідно до звіту про оцінку вартості морального збитку №48/02-21 від 02.02.2021 року, сума матеріального збитку складала 287\~773,02 грн. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу автомобіль «Ford S-Max», номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску зазнав низьку пошкоджень, які потребують заміни та пофарбування. Відповідно до квитанцій до прибуткового ордеру № 15 та № 16 від 02.2.2021 року [PERSON] сплатив експерту за оцінку матеріального збитку 3\~000,00 грн., за проведення оцінки ринкової вартості в пошкодженому стані 3\~000,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ"», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1457752. Згідно з Полісом № АР1457752 розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становив - 130 000,00 грн. ТДВ «СГ`ОБЕРГГ» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду завдану автомобілю «Ford S-Мах» д/н [NUMBER] внаслідок ДТП від 15 січня 2021 року в розмірі 127 500,00 грн. (130 000,00 грн (максимальна страхова сума) - 2500,00 грн.(франшиза)), а також здійснила виплату у розмірі 2 935,00 грн. (2\~795,50 грн. (шкода пов`язана з лікуванням потерпілого) та 139,77 грн. (моральна шкода)), за шкоду заподіяну здоров`ю позивачу. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України),\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.22.1\~ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, аналіз норм статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~- роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Позивач [PERSON] , внаслідок ДТП, вчиненого з вини [PERSON] , зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Судом встановлено, що позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 287\~773,02 грн., позивач отримав від страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 127 500 грн., тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю фактичного розміру завданої матеріальної шкоди. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2\~ст. 23 ЦК України\~\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини,\~що мають\~значення для\~вирішення спору. Отже, на думку суду, 5\~000,00 грн. є достатньою та обґрунтованою сумою моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім цього, позивачем сплачено при поданні даного позову судовий збір у розмірі 1\~112,73 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved