Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди у звя`зку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 425 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що з 03 листопада 2003 року по 04 квітня 2005 року та з 01 березня 2007 року по 26 березня 2019 року працював на шахті «Інгульська» Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах з повним робочим днем у підземних умовах. 26 березня 2019 року позивача звільнено з роботи. П7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10 вересня 2019 року, затвердженого заступником начальника управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеня. - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п. 15 зазначеного акту у позивача відсутні раніше встановлені хронічні професійні супутні захворювання. Згідно п.17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: робота в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» недосконалість технологічного процесу. Згідно п.18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двооксиду кремнію: середній максимальний - 2,5 мг/м3, при нормі 2,0 мг/м3; підвищені та знижені температури, і поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +10,3°+ 11,2° С при нормі +17 вологості 96% при нормі 60-95%; швидкість руху повітря 0,27-0,42 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень шуму до 95 дБА при нормі 80 дБА; рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає 46,8% при нормі до 25% часу зміни, кількість більше 30°) нахилів корпусу за зміну становить 168-198 при нормі51-100 відносяться до ступеню важкості трудового процесу. Величина динамічного навантаження при навантаженні до 80 при нормі до 90 (кг/м). Маса вантажу, що підіймається та переміщується до 26,2 кг при нормі до 30 кг; за показниками напруженості трудового процесу особистий ризик та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну III клас 2 ступінь напруженості трудового процесу. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 25 вересня 2019 року серія 12 ААБ № 565608 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 25 вересня 2019 року серія 12 ААА № 012263 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 16 вересня 2020 року серія 12 ААБ № 568622 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 16 вересня 2020 року серія 12 ААА № 085801 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, 45% - радикулопатія, 15% - хронічне захворювання. Згідно із випискою-епікриз № 19/642 позивача він скаржиться на біль в шийному і п/кр від хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і суглобах, болі і оніміння рук. мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. навантаженні, кашель сухий, запаморочення, втому, і зниження слуху. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються : життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. \~ \~ \~ \~Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 425 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.05.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~21 червня 2022 року на адресу суду, від ДП "Схід ГЗК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП "СхідГЗК" позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що дійсно, позивач в період з 03 листопада 2003 року по 04 квітня 2005 року та з 01 березня 2007 року по 26 березня 2019 року працював на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» за професіями: підземний слюсар, підземний гірник. Наказом від 26.03.2019 № 131 о/с [PERSON] звільнено з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2 ст. 40 КЗпП України. Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. На підтвердження законності позовних вимог посилається на довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 25.09.2019, в якій визначено, що позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. 03.09.2019 між ДП «СхідГЗК» та [PERSON] укладено договір про відшкодування моральної шкоди №18/355. Відповідно до зазначеного договору, на підставі заяви [PERSON] від 27.08.2019 про виплату одноразової грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди у зв`язку із профзахворюванням, отриманим за час роботи на ДП «СхідГЗК» сторони узгодили виплату [PERSON] відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок отриманого ним професійного захворювання у розмірі 6500 грн. У своїй заяві позивач також просить здійснити утримання визначених законодавством податків і зборів з сум моральної шкоди, що відшкодовується підприємством. Пунктом 2 зазначеного договору визначено, що [PERSON] відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання з ДП «СхідГЗК». Пунктом 7 договору передбачено, що сторони стверджують, що угоду уклали при повному розумінні всіх її наслідків добровільно без будь-якого примусу. Позивач погодився на умови договору, підписав договір, зазначив, що у майбутньому претензій до ДП «СхідГЗК» щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням не матиме. Таким чином, на думку відповідача, позивач реалізував своє право на відшкодування моральної шкоди та не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом.) Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17. 23.06.2022 року від представника позивача, [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив де останній зазначив, що не погоджується з такими доводами відповідача, виходячи з наступного. Договір про\~відшкодування моральної\~шкоди було\~укладено 03\~вересня 2019\~року,\~тобто раніше,\~ніж складено\~акт розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання форми\~П-4\~від 10\~вересня 2019\~року. Даним актом встановлено не лише наявність шкідливих виробничих факторів на робочому місці позивача, а й перевищення їх встановлених норм, що вказує на наявну вину відповідача у заподіянні професійних захворювань позивачу. До моменту ознайомлення з актом позивач вважав, що професійні захворювання виникли в нього через роботу в шкідливих умовах. Після цього ж стало очевидним, що не сам факт роботи в шкідливих умовах потягнув за собою виникнення професійних захворювань, а вони виникли виключно з вини відповідача, яких не забезпечив дотримання норм шкідливих виробничих факторів. Під час\~укладення договору\~про відшкодування\~моральної шкоди\~від 03\~вересня 2019\~року,\~сторонам не\~було відомо,\~що внаслідок\~отриманих професійних\~захворювань позивач\~втрачає працездатність\~на 60%\~та йому\~встановлюється третя\~група інвалідності. В обґрунтуванні позову зазначається, що моральна шкода полягає не лише в самому факті наявності професійних захворювань та погіршення стану здоров`я у зв`язку з цим, а й значною мірою у втраті працездатності та встановленні інвалідності у відносно молодому віці. На підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди позивач надає не лише акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а й довідки МСЕК, які вказують не на сам факт наявності захворювань, а як раз на їх наслідки - втрату працездатності та встановлення інвалідності. Згідно з\~рішенням Конституційного\~Суду України\~від 27\~січня 2004\~року №\~1-\~9/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Станом на момент укладення договору про відшкодування моральної шкоди від 03 вересня 2019 року сторони визначили розмір відшкодування моральної шкоди виходячи лише із самого факту наявності професійних захворювань, оскільки про втрату працездатності позивачем на той час відомо не було через відсутність відповідних висновків МСЕК. Однак Конституційний суд у вказаному рішенні безальтернативно наголосив, що у випадку втрати працездатності працівник зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Зазначене вказує на об`єктивну неможливість станом на 03 вересня 2019 року обґрунтовано визначити розмір заподіяної моральної шкоди позивачу у спірних правовідносинах. Враховуючи здійснену виплату на користь позивача в сумі 6 500,00 грн., відповідач лише міг би заявляти про доцільність відняти дану суму від визначеного судом розумного, виваженого та справедливого відшкодування з урахуванням всіх обставин справи(як самого факту наявності професійних захворювань, так і їх наслідків у вигляді втрати працездатності та встановлення інвалідності позивачу). Загалом нелогічною є та обставина, що договір від 03 вересня 2019 року в останньому абзаці на першій сторінці містить посилання на акт розслідування причин виникнення професійного захворювання від 10 вересня 2019 року. Даного акту на момент укладення договору ще не існувало і незрозуміло, як відповідач, складаючи текст договору, міг знати що такий акт зявиться в майбутньому. Очевидно, що дата вказаного акту в договір була вписана вручну відповідачем вже після підписання сторонами даного договору та після складання акту, що вважає неприпустимим для оформлення такого роду документів. Даний доказ з такими грубими помилками і невідповідностями не може бути належним та допустимим доказом по справі. 27.06.2022 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив де останній зазначив, що твердження позивача про те, що заява від 27.08.2019 та договір від 03.09.2019 про відшкодування моральної шкоди підписаний ще до моменту отримання ним акту за формою П-4 від 10.09.2019 та до встановлення згідно довідки Медико- соціадьної експертної комісії №012263 Серії 12ААА від 25.09.2019, вперше ступеню стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання 60% з 25.09.2019 та встановлення третьої групи інвалідності є безпідставними та спростовуються зазначеними вище доводами. До вказаного висновку також прийшла колегія суддів Дніпровського апеляційного суду у постанові від 13 травня 2022 справа №176/2113/21, де зазначила, що позивач погодився про сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням на ДП «СхідГЗК» у відповідній сумі, про що укладено договір про відшкодування шкоди. Отримав таку виплату одноразово, з урахуванням сплати відповідачем ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням. У договорі зазначив, що відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь іншим сум з ДП «СхідГЗК» по відшкодуванню моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням. Колегія суддів погодилась з судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку, що позивач скористався правом на одноразове відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням та відмовив у задоволенні позову. Окрім того як вбачається з пунктів 1.5-1.7 «Положення про відшкодування моральної шкоди, працюючим та колишнім працівникам ДП «СхідГЗК», яким встановлено професійні захворювання або які отримати виробничі травми в результаті нещасного випадку на виробництві» з текстом якого [PERSON] ознайомився під особистий підпис на засіданні комісії з визначення розміру відшкодування моральної шкоди, моральна шкода працюючим та колишнім працівникам ДП «СхідГЗК» відшкодовується одноразово, не дивлячись на кількість професійних захворювань та зміни ступеня працездатності в подальшому. Тобто позивач погодився на одноразову грошову компенсацію моральної шкоди з урахуванням можливих змін ступеня працездатності в майбутньому. Оскільки розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши подані сторонами докази, на підтвердження обставин, на які посилаються, матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача [PERSON] , останній дійсно в період з 03 листопада 2003 року по 04 квітня 2005 року та з 01 березня 2007 року по 26 березня 2019 року працював на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» за професіями: підземний слюсар, підземний гірник. Наказом від 26.03.2019 року №131 о/с [PERSON] звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України./а.с.8-11/. По факту виникнення у позивача хронічного професійного захворювання проведено розслідування та складено акт за формою П-4 від 10 вересня 2019 року про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Встановлено наявність у позивача професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеня. - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п. 15 зазначеного акту у позивача відсутні раніше встановлені хронічні професійні супутні захворювання. Згідно п.17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: робота в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» недосконалість технологічного процесу. Згідно п.18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двооксиду кремнію: середній максимальний - 2,5 мг/м3, при нормі 2,0 мг/м3; підвищені та знижені температури, і поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +10,3°+ 11,2° С при нормі +17 вологості 96% при нормі 60-95%; швидкість руху повітря 0,27-0,42 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень шуму до 95 дБА при нормі 80 дБА; рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає 46,8% при нормі до 25% часу зміни, кількість більше 30°) нахилів корпусу за зміну становить 168-198 при нормі51-100 відносяться до ступеню важкості трудового процесу. Величина динамічного навантаження при навантаженні до 80 при нормі до 90 (кг/м). Маса вантажу, що підіймається та переміщується до 26,2 кг при нормі до 30 кг; за показниками напруженості трудового процесу особистий ризик та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну III клас 2 ступінь напруженості трудового процесу./а.с.12-14/ Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 жовтня 2020 року серія 12ААБ № 565608 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з причин . /а.с.15/ Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 25 вересня 2019 року серія 12ААА № 012263 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. /а.с.16/ Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 20 жовтня 2020 року серія 12 568745 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності ./а.с.16/ Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 жовтня 2022 року серія 12ААБ № 568622 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності з причин профзахворювання та згідно довідки 12 ААА №085801 [PERSON] , повтороно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, 45% - радикулопатія, 15% - хронічне захворюванн . /а.с.17-18/ Згідно з випискою-епікриз № 19/642 [PERSON] , останній скаржиться на біль в шийному і п/кр від. Хребта з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. Навантаженні, кашель сухий, запаморочення, втому, зниження слуху. /а.с.19-20/ Позивач у позові посилається на те, що у зв`язку із хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів та кашлю, що спричиняє дискомфорт та задуху, навіть незначні фізичні навантаження не дають йому вільно дихати. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах. На даний час незмінним є те, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, оскільки не зважаючи на постійні курси лікування, які лише тимчасово полегшують його стан, відновлення стану здоров`я є неможливим, тим паче, що втрата працездатності та інвалідність, свідчать про незворотність втрати та неможливість відновлення стану його здоров`я. Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилається на те, що згідно договору про відшкодування моральної шкоди від 03.09.2019 р. № 18/355 Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», враховуючи заяву [PERSON] від 27.08.2019 року про виплату йому одноразової грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в зв`язку із профзахворюванням, отриманим за час роботи на ДП «СхідГЗК» було виплачено останньому одноразову грошову виплату у розмірі 6500 гри. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної профзахворюванням, що підтверджується договором та платіжним дорученням від 17.09.2019 року. На думку відповідача, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17. Частиною 1 ст. 1168 Цивільного кодексу України також визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом досліджено договір №18/355 про відшкодування моральної шкоди від 03.09.2019 року, підписаний між ДП «СхідГЗК» в особі генерального директора Сорокіна О.Г. та [PERSON] , де сторони дійшли згоди про те, що ДП «СхідГЗК» сплачує одноразову грошову виплату [PERSON] у розмірі 6500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого ним професійного захворювання. [PERSON] відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання з ДП «СхідГЗК». Даний договір відповідач долучив до свого відзиву на позов. Хотілося б зазначити, що про наявність даного договору позивач у своєму позові навіть не згадував. Більше того, у своїй відповіді на відзив, представник позивача вважає даний договір неналежним доказом по справі. Однак, суд приймає вищезазначений договір ячк належний доказ по справі, оскільки останній є діючим, ніким не оскаржений та судом достеменно встановлено, що позивач [PERSON] погодився на такі умови договору, підписав договір, зазначив, що у майбутньому претензій до ДП «СхідГЗК» щодо відшкодування йому моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням не матиме. Відповідно до платіжного доручення від 17.09.2019 року №2403 [PERSON] сплачено 5232,50 грн., з урахуванням сплачених ДП «СхідГЗК» податків у відшкодування моральної шкоди заподіяної профзахворюванням на підставі договору. Таким чином, позивач скористався правом на одноразове відшкодуванню моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням. Тому суд бере до уваги доводи відповідача, які належним чином обґрунтовані доказами. Відповідно до вимог\~статті 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За вказаних вище обставин у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судові витрати слід залишити за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed