Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №\~1060. В обґрунтування позову зазначала, що 19 липня 2019 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу дітей вони не мають. За час перебування у шлюбі між ними часто виникали непорозуміння через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Між ними втрачені взаємні почуття любові та поваги один до одного. Із травня 2020 року сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть. Примирення між ними неможливе. Їхня сім`я фактично розпалась. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. 08 червня 2022 року ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, у зв`язку з вагітністю позивача [PERSON] , до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, залучено [PERSON] , який визнає батьківство зачатої дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Філіпова О.В. у суді позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю. Третя особа [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, його представник адвокат Філіпова О.В. у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити його. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, визнання батьківства зачатої дитини іншою особою, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 19 липня 2019 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №\~1060. Від шлюбу дітей вони не мають. Із медичної документації, зокрема, довідки №\~154, обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні, протоколу ультразвукового обстеження у ІІІ триместрі вагітності, вбачається, що позивач [PERSON] вагітна, станом на 12 квітня 2022 року строк вагітності 32 тижні. Третя особа [PERSON] у своїй заяві від 21 квітня 2022 року, посвідченій приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С., зазначив, що визнає себе батьком зачатої дитини [PERSON] , оскільки з квітня 2021 року вони проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За змістом положень ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 9 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №\~11 роз`яснив, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (ч. ч. 3, 4 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з травня 2020 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, оскільки на даний час вона вагітна від іншого чоловіка, третьою особою [PERSON] визнано батьківство зачатої дитини, останні з квітня 2021 року проживають разом та ведуть спільне господарство. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved