Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити, що частка спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 221,8 кв.м, житловою площею 72,5 кв.м та земельну ділянку площею 0,0906 га, розташовану у [ADDRESS] , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4610600000:01:014:0106, становить 1/2. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його бабця [PERSON] . Після смерті бабці відкрилася спадщина, до складу якої входить належні їй частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 221,8кв.м, житловою площею 72,5кв.м, згідно рішення Дрогобицької міської ради ЕІД 21.12.2018 №304, а також на земельну ділянку площею 0,0906га, розташовану у [ADDRESS] , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4610600000:01:014:0106, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК №904474. У визначений законодавством строк він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа 46/2022 після смерті [PERSON] . Однак, після розгляду документів, поданих ним для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті бабці, нотаріус повідомила, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки згідно цих документів житловий будинок і земельна ділянка належали на праві спільної сумісної власності спадкодавцю і [PERSON] , де частки співвласників не визначено, а тому він позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку. 19.05.2022 суддею скеровано запити щодо встановлення реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 19.05.2022 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано десятиденний термін для виправлення недоліків зазначених в ухвалі, які позивачем усунено 27.05.2022. 30.05.2022 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 21.06.2022. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, в якому просить розгляд даної справи проводив у її відсутності не заперечивши щодо задоволення заявлених в позові вимог. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Дрогобичі Львівської області, та його батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 04.10.1988 зазначено батьком - [PERSON] та матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.11.1995 року вбачається, що шлюб батьків позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №164 від 03.06.1992. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.02.1964, матір позивача [PERSON] народилась [INFO] в с. Брониця Дрогобицького району Львівської області та її батьками зазначено батьком [PERSON] та [PERSON] . Бабуся позивача - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Дрогобичі Львівської області. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 155126237 від 05.02.2019 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок на [ADDRESS] , загальною площею 221,8 кв.м., житловою 72,5 кв.м. Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №904474 вбачається, що власниками земельної ділянки площею 0,0906 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON] та [PERSON] . Частинами першою та другою\~статті 368 Цивільного кодексу України\~передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та другою\~статті 370 Цивільного кодексу України\~встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними бо законом. Стаття 322 ЦК України\~встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Конституції України\~власність зобов`язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону, але й мусить виконувати певні обов`язки, передбачені законом. Одним з таких обов`язків власника є його обов`язок утримувати майно, що йому належить. Це означає, що він має нести витрати, необхідні для збереженості майна, а також мусить вживати усіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. У відповідності до роз`яснень, наданих у\~Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., зазначено, що відповідно до\~ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. В зв`язку з наведеним, виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними та визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що частки спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку становить 1/2. За наведених вище підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved