Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 13 жовтня 2016 року у виконавчому комітеті Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 11. Від шлюбних відносин в них з відповідачкою народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказав, що він бажає, щоб після розірвання шлюбу їхній син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з ним, оскільки він вже тривалий час проживає разом з ним і по сьогоднішній день, крім того їхній спільний син виявив бажання проживати саме з ним. Після розірвання шлюбу він готовий самостійно виховувати сина [PERSON] . Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що між ними почали часто виникати сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву інших відносин. Вважає, що подальше фактичне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. На даний час подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного. Тому, вважає, що їхня сім`я існує формально. Примирення між ними з відповідачем неможливе, оскільки їхнє сімейне життя не налагоджується вже досить тривалий час, в зв`язку з чим просить не надавати строку на примирення. Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, також просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд залишити після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] проживати разом з ним, на його вихованні. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. Не заперечувала проти того, щоб після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з батьком [PERSON] , на його вихованні. Розгляд справи просила проводити у її відсутності. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними в справі матеріалами. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши заяви\~сторін,\~письмові докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 13 жовтня 2016 року у виконавчому комітеті Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецькоїї області, за актовим записом № 11, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 жовтня 2016 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати з батьком [PERSON] , [INFO] , та знаходитися на його вихованні та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] від 20 січня 2017 року та серії [NUMBER] від 28 серпня 2019 року. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти того, щоб малолітній син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишився проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. У зв`язку із зазначеним вище, після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу слід залишити проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved