Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та витрат за надану правову допомогу. В обґрунтування позову вказує, що\~21 грудня 2014 року о 05 гол 35 хв. на 127 км +300м. автомобільної дороги Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «AUDI А8» р.н.з. [NUMBER] не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Мерседес Бенс» р.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП. Як зазначає позивач, вина [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується постановою Рівненською міського суду віл 22 липня 2016 року, яка набрала законної сили 02 серпня 2016 року, в якій зазначено, що 21 грудня 2014 року о 05 годині 35 хвилин на 127 км 300 м автомобільної дороги Р-05 Городише-Рівне-Старокостянтинів [PERSON] керуючи автомобілем марки «AUDI А8», реєстраційний номер [NUMBER] , не обрав безпечну швидкість руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечною інтервалу допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенс», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Саме ці обставини і призвели до виникнення ДТП та наслідкам що настали. Позивач зазначає, що закриття справи відносно [PERSON] за строками давності не є реабілітуючою обставиною і тому він повинен нести цивільно-правову відповідальність. Відносно [PERSON] протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення взагалі не складався, що говорить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того позивач зазначає, що на досудовому розслідуванні та в суді [PERSON] визнав свою вину і страхова компанія «ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА ГРУПА ТАС» виплатила потерпілій [PERSON] шкоду в сумі 4785. 36 грн, так як автомобіль [PERSON] застрахований саме в цій страховій компанії. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена. До сьогоднішнього дня шкода, заподіяна позивачу внаслідок ДТП, ніяким чином не відшкодована, тому вона змушена звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнених позовних вимог та просив суд їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Просив суд врахувати клопотання про поновлення строків предявлення позову. Також, просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Гуль Н.В. заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, однак подали до суду відзив на позовну заяву в якому зазначичи, що з не погоджуються з вимогами позивача, оскільки тільки 18.04.2017 року отримали заяву від позивача про страхове відшкодування, тобто більше ніж через 2 роки та 3 місяці після ДТП, яке відбулося 21.12.2014 року. Позивач пропустив річний термін на звернення із заявою про страхове відшкодування і в силу п.37.1.4. ст.. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має права на отримання страхового відшкодування у звязку з чим йому було обґрунтовано відмовлено. Також Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» подано письмову заяву про застосування до вимог строку позовної давності. Постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Рівненського міського суду від 02 листопада 2020 року справу прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року в даній справі залучено співідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». Ухвалою від 17 березня 2021 року призначено судову автотехнічну експертизу, зупинено провадження. Постановою Волинського апеляційного суду від 15 червня 2021 року ухвалу суду від 17 березня 2021 року про призначення судової автотехнічної експертизи залишено без змін. 30 вересня 2021 року суд поновив провадження у даній справі. 07 грудня 2021 року суд повторно направив матеріали справи для проведення експертизи, провадження у справі зупинено. 11 лютого 2022 року провадження у даній справі понволено. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 грудня 2014 року о 05 год. 35 хв. на 127 км + 300 м автомобільної дороги Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів за участю водія [PERSON] , керував автомобілем марки «AUDI А8» р.н.з. [NUMBER] та водія [PERSON] керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенс» р.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] сталася дорожньо транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії [PERSON] , [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. По даній події було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014180150000814 від 21 грудня 2014 року, яке постановою слідчого СВ Костопільського ВП ГУ НП в Рівненській області Регеза Ю.В. 31 травня 2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; для розгляду та вирішення питання про притягнення винних до адміністративної відповідальності матеріали по факту зазначеної дорожньо-транспортної пригоди направити т.в.о. начальника Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області. Як встановлено судом, відносно водія [PERSON] , 13 червня 2016 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та направлено до суду. Постановою Рівненського міського суду від 22 липня 2016 року по справі №569/8548/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Слід зазначити, що вину [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення данною постановою не встановлено. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «AUDI А8», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в страховій компанії ПАТ «СГ «ТАС», поліс №АС/9644136 від 16.03.2014р. Щодо притягнення до відповідальності [PERSON] , адміністративні матеріали до суду не направлялися, у зв`язку із його смертю ( [PERSON] , помер [INFO] Серія [NUMBER] ). Також, судом дослідженні матеріали кримінального провадження внесеного до реєстру досудових розслідувань за №12014180150000814 від 21.12.2014 року в яких наявні висновки експертів, а саме: - відповідно до висновку експерта №61 від 08 квітня 2015 року убачається , що в процесі даного ДТП, між собою контактували передня права частина автомобіля «AUDI А8» реєстраційний номер [NUMBER] та передня права мікроавтобуса Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , при цьому перекриття кузовів вказаних транспортних засобів по ширині становило приблизно 0,8 м. Зіткнення автомобілів «AUDI А8» реєстраційний номер [NUMBER] та мікроавтобуса Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , відбулося на проїздній частині автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, в межах ділянки осипу уламків скла частин деталей автомобілів. Встановити координати місця зіткнення в абсолютних величинах не представилось можливим за причиною вказаною у дослідницькій частині висновку (за відсутності в наданому на експертне дослідження матеріалів достатньої сукупності уточнюючих послідовних даних). - відповідно висновоку експерта №2 від 19 січня 2015 року виконаного НДЕКЦ УМВС України в Рівненській області вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику наданого на експертизу автомобіля марки Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] у результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 грудня 2014 року, на момент проведення експертизи складає 284259,93 гривень. - відповідно до висновок експерта №5 від 27 січня 2015 року виконаного НДЕКЦ УМВС України в Рівненській області вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику наданого на експертизу автомобіля марки «AUDI А8» реєстраційний номер [NUMBER] у результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 грудня 2014 року, на момент проведення експертизи складає 153614,10 гривень. На виконання ухвали суду від 17 березня 2021 року про призначення експертизи суду наданий висновок експерта №СЕ-19/118-22/577-ІТ від 08.02.2022 року, в п.2.2 висновки зазначено, що встановити, яка з технічної точки зору причина виникнення даної ДТП, за вихідними даними, вказаними представником позивача, не представляється можливим через відсутність достатнього комплексу вихідних даних, який дозволив би це встановити. В даному висновку експерт надає відповіді на вихідні дані, які вказали представники сторін, однак висновки не містить конкретної відповіді хто з водіїв порушив ПДР, що стали причиною дорожньо транспортної пригоди через відсутність достатнього комплексу вихідних даних. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП ( в редакції чинній на день закритят кримінального провадження), у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Відповідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини 6 стаття 82 ЦПК України , вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Однак, досліджені судом матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які вказують, що [PERSON] не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, допустив зіткнення і саме він є винною особою у вчиненні ДТП, або ж його вину встановлено у передбаченому законом порядку. Щодо вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» то суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу АУДІ А8, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в страховій компанії ПАТ «СГ «ТАС», поліс №АС/9644136 від 16.03.2014р. В разі настання страхового випадку з участю забезпеченого транспортного засобу страховик відповідно до ст.979, 988 ЦК України мав сплатити суму відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 25 Закону України «Про страхування»,здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до пункту 22.1.\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої, другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями\~1187,\~1188 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України\~урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них. Відповідно до цієї статті шкода, завдана\~внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вже було зазначено вище вина [PERSON] у встановленому законом порядку у згаданому ДТП не встановлена та й не встановлювалась, тому у відповідача в даній справі, тобто страховика не виникло обов`язку виплачувати страхове відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed