Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

20 січня 2022 року до Березнегуватського районного суду з Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Херсонської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом по трансмісії. В позовній заяві позивач зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої вона отримала спадщину за заповітом. Під час оформлення спадкових прав дізналася, що на бабусю був складений заповіт [PERSON] , який помер [INFO] , за три місяці до смерті [PERSON] . Нотаріусом ій було роз`яснено, що за життя [PERSON] за оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не зверталась. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, по спадковій трансмісії після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 10,42 га, розташовану на території Калузької сільської ради Березнегуватської ОТГ Миколаївської області. Ухвалою суду від 05 травня 2022 року первісного відповідача Херсонську міську раду було замінено належним відповідачем Березнегуватською селищною радою Миколаївської області. Позивачка та її представник адвокат Рева С.Л. в судове засідання не з`явились, до суду направили заву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що подав до суду відповідну заяву ( а.с.99). За положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. З матеріалів справи убачається, що 28 жовтня 2020 року [PERSON] склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований в реєстрі за № 638, за яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, в тому числі належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,12 га, розташовану на території Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, кадастровий номер:4821181300:03:000:0613, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] позивачці по справі, яка доводиться їй внучкою по лінії батька (а.с.49-51). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого того ж дня Корабельним районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.8). З копії спадкової справи №100/2020 зареєстрованої нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. убачається, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та отримала 01 жовтня 2021 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1251 га, розташовану на території Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. [PERSON] чоловік померлої, від права на обов`язкову частку у спадщини та від виділу Ѕ частки майна, у спільній сумісній власності відмовився, про що свідчить його заява від 23 грудня 2020 року ( а.с.41-77). Під час встановлення обсягу спадково майна було виявлено, що 27 листопада 2006 року [PERSON] , уродженцем та мешканцем с.Калуга Березнегуватського району Миколаївської області було складено заповіт, посвідчений секретарем Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 285, за яким земельну ділянку розміром 10,42 га на території Калузької сільської ради Миколаївської області він заповідав [PERSON] (а.с.11). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22 лютого 2022 року № 9-14-0.61-967/2-22 земельна ділянка площею 10,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV- МК№010027 виданого 28 грудня 2001 року на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Калузької сільської ради народних депутатів від 19 грудня 2001 року № 2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2248 ( а.с.80-81). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12 серпня 2020 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( а.с.12). За інформацією завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 15.02.2022 року за № 75/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.38). Разом з тим, нотаріусом позивачці було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 10,42 га, розташовану на території Калузької сільської ради Миколаївської області, належну [PERSON] , яку він на випадок смерті заповідав [PERSON] , через те, що вона за життя не зверталася до нотаріуса за оформленням права власності в порядку спадкування за заповітом та не отримувала свідоцтва про право власності на зазначене майно (а.с.77). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ статтею 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти(трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців - трансміссарів (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За\~ статтею1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ частин 1 і 3 статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто від спадкоємця-трансмітента до спадкоємця-трансмісара має перейти вся спадкова маса, яка йому належала на момент відкриття спадщини. Сюди відноситься також майно, яке він міг отримати за першим спадкодавцем, хоча й не встиг прийняти спадщину, і в спадок переходять не самі конкретні речі, а право на їх спадкування, яким можна скористатися або ні. З огляду на те, що [PERSON] як спадкоємиця за заповітом, померла після відкриття спадщини після смерті [PERSON] , та не встигла її прийняти, суд доходить висновку про те, що право на прийняття належної їй за заповітом спадщини перейшло до її спадкоємиці (спадкова трансмісія) [PERSON] , за заявою якої і відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Позивачка у шестимісячний строк після смерті бабусі [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідно до неї, у відповідності до абзацу першого\~статті 1276 ЦК України, перейшло право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , таким правом вона скористалась, подавши заяву нотаріусу з дотриманням строків на прийняття спадщини, встановлених частиною першою статті\~1270\~та статтею\~ 1276 ЦК України. З огляду\~на те,\~що позивачка\~скористалась правом\~на прийняття\~спадщини за\~заповітом після\~смерті бабусі\~ [PERSON] ,\~у тому\~числі і\~тієї,\~яку остання\~не встигла\~прийняти після\~смерті [PERSON] ,\~оскільки до\~неї перейшло\~її право\~на прийняття\~спадщини за\~заповітом,\~тому вона\~вважається такою,\~що прийняла\~спадщину як\~після смерті\~ [PERSON] \~так і\~в порядку\~спадкової трансмісії. Відповідно до частини першої\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивачка відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулася до суду за захистом порушеного права, інших спадкоємців які б на час розгляду справи прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved