Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

07.02.2022 позивач пред`явив позов відповідно до якого просить стягнути з ТзОВ «МАК УКР ТРАК» заборгованість з невиплаченої заробітної плати в розмірі 52000грн. В обґрунтування позову покликається на те, що він з 08.09.2017 працював на посаді директора ТзОВ «Торговий дім «Алов» на умовах 0,25 зайнятості робочого часу з оплатою 0,25 ставки від посадового окладу в сумі 2000грн. за місяць. З травня 2019року відповідач не виплачує позивачу заробітню плату. У лютому 2021р. позивач повідомив учасників Товариства про своє бажання звільнитися. 29.06.2021 року наказом відповідача №18к позивача звільнено з роботи. При звільненні позивачу не виплатили належних йому сум, зокрема заробітної плати. Згідно підрахунку позивача заборгованість за відповідачем перед ним становить 52000грн., які позивач просить стягнути в його користь. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав, однак протягом строку, встановленого в ухвалі суду, не надав суду відзив на позовну заяву. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У статті 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України "Про оплату праці", заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 116 ЦК України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.6 вище вказаної статті, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] із 08.09.2017 працював на посаді директора ТзОВ «Торговий дім « Алов» 29.06.2021 року наказом начальника ТзОВ «Торговий дім « Алов» №18к [PERSON] звільнено за угодою сторін згідно п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. Як вбачається із листа Управління Держпраці у Сумській області від 06.01.2022, ТОВ « МАК УКР ТРАК» знаходиться за адресою: Сумська область, місто Конотоп, вул.Красногірська,31. Посадовими особами Управління Держпраці у Сумській області було встановлено, що за вказаною адресою знаходиться Територіальний центр соціального обслуговування Конотопської міської ради. ТОВ «МАК УКР ТРАК» за зазначеною адресою відсутнє. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, стороною позивача не представлено суду: наказу про прийняття [PERSON] на роботу на посаду директора ТзОВ «Торговий дім « Алов» та встановлення посадового окладу; розрахунку заборгованості по виплаті заробітної плати; довідку про наявну суму заборгованості по виплаті заробітної плати, виданої ТзОВ «Торговий дім» Алов»; інформації, про те, що ТОВ « МАК УКР ТРАК» являється правонаступником ТзОВ «Торговий дім «Алов». Крім цього, [PERSON] не надав документального підтвердження перебування у трудових відносинах з ТОВ « МАК УКР ТРАК»; не представлено суду наказу про звільнення №18к від 29.06.2021р Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підтвердженні належними доказами, а тому у задоволенні таких слід відмовити за безпідставністю та не доведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з позивача судовий збір

Outcome: dismissed