Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

30.12.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 03.06.2022 року уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0642 га, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:038:0013. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя залишив заповіт, яким заповів усе своє майно [PERSON] . Спадщину після його смерті вона прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , позивач являється спадкоємицею за законом п`ятої черги та вона прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 26.10.2021 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.07.2008 року; - 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0642 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:038:0013 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №066155, виданого 17.06.2002 року Ізмаїльською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2436. Відповідно розпорядження Ізмаїльського міського голови №57-р від 19.02.2016 року, [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 21.04.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановською С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4-614, [PERSON] заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право - [PERSON] , [INFO] . Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58072372 від 26.10.2019 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 21.04.2009 року, зареєстрований за № 4-614, не змінювався та не скасовувався. Відповідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 14.05.1975 року Болградським районним відділом ЗАГС. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом, які заявили свої спадкові права є [PERSON] . Отже розмір належної [PERSON] обов`язкової частки у спадщині у спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON] , складає 1/2 частку від спадкового майна, а саме її частка складає: 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.07.2008 року; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0642 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено заявою від 25.06.2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Теревніковою Л.М., тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] вважається такою, яка фактично прийняла спадщина відповідно до вимоги ч.4 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] частка якого на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.07.2008 року, 1/4 частка якого вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , але не оформила свої спадкових прав; - 3/4 частки земельної ділянки площею 0,0642 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:038:0013, 1/2 частка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №066155, виданого 17.06.2002 року Ізмаїльською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2436, 1/4 частка якої вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , але не оформила свої спадкових прав. Відповідно розпорядження Ізмаїльського міського голови №57-р від 19.02.2016 року, [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 21.04.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановською С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4-613, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право - [PERSON] , [INFO] . Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68695726 від 10.03.2022 року, наданого Ренійською районної державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 21.04.2009 року, зареєстрований за № 4-613 скасований заповітом 51556118 від 11.08.2011 року, заповіт [PERSON] від 21.04.2009 року, зареєстрований за №1-1251 скасований за заявою 52782307 від 11.05.2012 року. Відповідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої, четвертої черги, які заявили свої спадкові права, немає. Відповідно до ст. 1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємицею за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті [PERSON] являється онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 28.05.1947 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 11.11.1978 року Іллічівським ЗАГС Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 22.07.1974 року Приморським районним відділом ЗАГС м. Одеса. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено заявою від 13.11.2012 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Теревніковою Л.М., тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Постановою державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори від 26.10.2021 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved