Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить: ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №211/1116/22 про стягнення з відповідача КП «Міський тролейбус»на користь [PERSON] , витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. В обґрунтування заяви навів наступне, що [PERSON] поніс судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу та витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. 04.02.2022 року [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Фаворит», відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язалась надавати правничу допомогу, а позивач зобов`язався оплачувати її на умовах, визначених договором. Станом на момент подання позову позивачу було надано правничу допомогу щодо консультацій з правових питань на суму 500,00 грн., складання позовної заяви на суму 2000,00 грн. В ході розгляду справи позивач також поніс додатково витрати на правову допомогу на суму 2000,00 грн., за складання відповіді на відзив. Копія зазначеної заяви вручена позивачем (представником позивача), відповідачу 08.06.2022 року. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 03.06.2022 року, позов [PERSON] задоволено частково, вирішено:Визнати незаконним та скасувати Наказ директора КП «Міський тролейбус» Приходько О.Я. № 64-к від 31.01.2022 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». Стягнути з Комунального підприємства «Міський тролейбус» (50086, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 22, Код ЄДРПОУ 34811465) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , середній заробіток за час відсторонення від роботи, починаючи з 01.02.2022 року до 09.03.2022 року у розмірі 16293 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто три ) грн. 42 коп. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 03.06.2022 р., не вирішувалось питання про стягнення з КП «Міський тролейбус» на користь [PERSON] судового збору в сумі 992,40 грн., що сплачено позивачем під час подання позову до суду. Разом з тим, у поданій заяві позивач зазначає, що поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 992,40 грн., у підтвердження чого до позовної заяви було додано оригінал квитанції № 24 від 15.02.2022 року. Таким чином, суд вважає, що компенсації підлягають саме такі судові витрати. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Так у позовній заяві вказано, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, у зв`язку з розглядом справи, які позивач поніс і які очікує понести становить 3500 грн., з яких 500,00 грн. - правова допомога щодо консультацій з правових питань, 2000,00 грн., - складання позовної заяви, 1000,00 грн. - орієнтовні додаткові витрати на правову допомогу, які позивач понести. Докази на підтвердження витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги будуть подані до суду до моменту завершення розгляду справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача Мотуз О.В. надано суду: копію договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 року, копію додатку №1 від 04.02.2022 року до договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 року, копію ордера Серія АЕ № 1006673 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , адвокатом Мотуз О.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДП № 3602, та копію акту приймання - передачі наданих послуг від 02.06.2022 року, згідно договору про надання правової допомоги від 04.02.2022 року на загальну суму 5000,00 грн., з яких: 500,00 грн., надання консультацій щодо обов`язкової вакцинації від COVID-19; 500,00 грн., надання консультацій правового характеру щодо процедури виконання рішення суду про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 2000,00 грн., складання позовної заяви; 2000,00 грн., складання відповіді на відзив. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом. Так розрахунковий документ це документ встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Вказаний висновок суду кореспондується з позицією колегії суддів Верховного суду, викладені у постанові від 26.02.2020 по справі № 127/21552/17. Так заявлена сума витрат на правничу допомогу не підтверджена відповідними доказами щодо обсягу надання послуг і виконання робіт, їх вартості, витраченого адвокатом часу на надання послуг, відсутні квитанції про фактичну оплату наданих послуг, тому заява представника [PERSON] - Мотуза О.В. в частині стягнення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: partial