Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

21 грудня 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію на їх користь за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2021 року в сумі 15 337 грн. 86 коп., втрат від інфляції в розмірі 1 076 грн. 56 коп., трьох відсотків річних в розмірі 651 грн. 24 коп. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем теплової енергії, на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року за № 742 «Про визначення виконавця житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання», відповідно до якого СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську. Вказане рішення діяло до 16.08.2019 року, тобто в момент виникнення спірних правовідносин. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інших порядок та строк не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих до укладення відповідного договору. Свого обов`язку щодо укладення договору відповідач не виконав, надані послуги не оплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 грудня 2021 року по 01 листопада 2021 року, розмір якої склав 15 337 грн. 86 коп.. Крім того, посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає 1 076 грн. 56 коп. - інфляційні витрати, 651 грн. 24 коп. - 3% річних. Також, просить стягнути окрім сплаченого судового збору, судові витрати на відшкодування професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді від 12 січня 2022 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі з викликом сторін по справі.(а.с. 21-22) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, надав Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження зміни назви позивача з СП ТОВ «Світловодськпобут» на ТОВ «Світловодськпобут». (а.с.38-41) Відповідач в судові засідання не з`явився про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та повернутими поштовими конвертами з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". (а.с. 26, 27, 33, 34) В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 15 червня 2022 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року № 742, виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання визначено Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут". (а.с. 5) Довідкою СП ТОВ "Світловодськпобут" виданою станом на 01 листопада 2021 року підтверджується, що заборгованість за послуги СП ТОВ "Світловодськпобут" [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2021 року складає 15 337 грн. 86 коп. (а.с. 6). Відповідно до розрахунку наданого позивачем, інфляційні втрати по особовому рахунку [NUMBER] , за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2021 року складають 1 076 грн. 56 коп., три відсотки річних від простроченої суми становить 651 грн. 24 коп. (а.с. 6. Із інформації, наданої на запит суду Світловодським відділом Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області та Відділом ведення реєстру апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області встановлено, що боржник [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 19, 20) Згідно статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Із змісту ч. 1 ст. 901 ЦК слідує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ містить визначення поняття споживача як фізичної особи чи юридичної особи, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. СП ТОВ "Світловодськпобут" є постачальником теплової енергії в житловий будинок де зареєстрована відповідач і даний будинок забезпечується централізованим опаленням, що підтверджується наявністю договірних правовідносин та особовим абонентським рахунком. Заборгованість відповідачем добровільно погашена не була, а тому має бути стягнута в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до cт. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вказаної норми закону, позивачем проведено власний розрахунок індексу інфляції та трьох відсотків річних виходячи із розміру заборгованості за отримані відповідачем послуги, в результаті проведення якого відповідачу нараховано за період з 01 грудня 2019 року по 01 листопада 2021 року, інфляційні витрати в сумі 1 076 грн. 56 коп., три відсотки річних від простроченої суми 651 грн. 24 коп.. (а.с.6). Отже, заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми. При вирішенні вимог позивача про відшкодування понесених судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Проте, відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З огляду на викладене, у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. слід відмовити, а вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору відповідно ст. 141 ЦПК України задовольнити.

Outcome: approved