Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 30.07.2021 з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №20239 від 18.05.2021 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 29 725,00 грн, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 1 362,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що в липні 2020 головним бухгалтером КП «Криворізька муніципальна гвардія», в якій працює позивачка, повідомлено [PERSON] , що з її заробітної плати проведено відрахування у розмірі 20% на підставі постанови приватного виконавця Сидорук Л.В. від 09.07.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП №65713723 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 29 725,00 грн, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк О.В. Жодних постанов приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП №65713723 позивач не отримувала, з їх копіями вона ознайомилася на підприємстві, в якому працює. Позивачка зазначає, що ніяких правовідносин із ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» вона не мала, жодних правочинів, зокрема і кредитних договорів, не укладала, грошових коштів від них не отримувала, тому вважає, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки останнім не враховано та не перевірено факту безспірності заборгованості, відносно якої вчинився виконавчий напис. Оскільки зазначений у виконавчому напису кредитний договір із ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» позивачкою не укладався, тому його не могло бути подано нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Крім того, [PERSON] не отримувала від стягувача будь-якого повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення за нотаріально посвідченим договором позики. Таким чином, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, де просить визнати виконавчий напис №20239 від 18.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 02.08.2021 позовна заява прийнята в провадження із призначенням до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання позивачки про витребування доказів від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. Разом із позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 02.08.2021 задоволена, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №65713723, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі виконавчого напису №20239, вчиненого 18.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 29 725,00 грн, до ухвалення по справі рішення. На виконання ухвали суду від 02.08.2021 в частині витребування доказів від приватного виконавця Сидорук Л.В. надійшли копії матеріалів, витребувані судом, та постанова від 03.080.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій до ухвалення рішення по цивільній справі №214/6241/21 (а.с. 32, 75-87). У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, розглядати справу за його та позивачки відсутністю. Представник відповідача та третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні не подали. Від третьої особи - приватного виконавця Сидорук Л.В. надійшла заява про проведення розгляд справи за її відсутністю. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 15.12.2019 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір №949486821, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 8 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65% річних (розділ 1 договору). (а.с. 76-77). Відповідно до графіка розрахунків, що є додатком №1 до договору №949486821 від 15.12.2019, сукупна вартість кредиту складає 100,30% від суми кредиту або 8 024,00 грн та включає в себе: проценти за користування кредитом 0,30% від суми кредиту або 24,00 грн та суму кредиту 8 000,00 грн (а.с. 78). Укладаючи договір № 949486821 від 15.12.2019, сторони погодилися, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною п. 1.4-1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Сторони погодили, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 17,70% розповсюджуються на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 1.3. договору (п. 4.2, 4.3 договору). Також, у договорі визначено, що товариство має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором (п. 2.1.1.1 договору), укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.6 договору). Позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором (п. 2.2.2.1 договору). У випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним, сплатити також пеню в розмірі, нарахованому відповідно до умов цього договору (п. 2.2.2.2 договору). У договорі визначено розмір пені 1,3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом (п. 3.4. договору). При цьому, договір не містить розміру та умов нарахування штрафів. Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 18.05.2021 вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 949486821від 15.12.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого на підставі договору відступлення права вимоги №75 від 22.04.2020 є ТОВ «ФК «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», за період з 09.04.2021 по 07.05.2021 у розмірі 28 525,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 8 000,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14 960,00 грн, заборгованості за штрафом і пенями 5 565,00 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 18.05.2021. Строк пред`явлення його до виконання - 3 роки. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», в розмірі 1 200,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Зареєстровано у реєстрі за №20239 (а.с. 78 зворот). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 08.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65713723. Боржником вказано [PERSON] , стягувачем ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»(а.с. 81). Також, за виконавчим провадженням № 65713723 приватним виконавцем Сидорук Л.В 08.06.2022 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди, а 09.07.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи божника (а.с. 11, 82-83, 84, 85-86). Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. При цьому, нотаріусом вчинено виконавчий напис на договорі, не посвідченому нотаріально. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»до нового кредитора ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»права вимоги за договором, укладеним із [PERSON] , та з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу договору №949486821 від 15.12.2019, укладеного із [PERSON] виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать, витрати пов`язані із залученням спеціалістів, проведенням експертиз, вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362,00 грн, та витрати, понесені на правову допомогу, у розмірі 6 000,00 грн Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362,00 грн, з яких 908,00 грн - за пред`явлення позову, 454,00 грн - за подання заяви про забезпечення позову. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Верховний Суд України в постанові від 01.10.2002 по справі № 30/63 звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. У даній справі представництво інтересів позивачки [PERSON] здійснював адвокат Радченко О.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 28.07.2021, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2176 (а.с. 15, 16). Відповідно до наданої позивачкою квитанції про оплату послуг №03/07//21 від 28.07.2021, витрати на правничу допомогу склали 6 000,00 грн (а.с. 17, 18, 19). Дослідивши подані розрахунок витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт, врахувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 02.08.2021 в силу ч. 7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved