Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 16.06.2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення, взаємодопомогу один до одного та виховання дитини. Він ухиляється від виконання сімейних і батьківських обов`язків. Подружжя фактично не проживають разом біля 5 років. На думку позивачки, їх сім`я перестала існувати, тому шлюб необхідно розірвати. На примирення не згідна. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим. Із врахуванням наведеного просила суд розірвати шлюб, залишити їх прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути із відповідача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, покладаючись на викладені в ньому обставини, просила задовольнити в повному обсязі, миритись із відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 16 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 138) (а.с.\~3). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~24 Сімейного\~кодексу України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, щодо відповідача, то він позов визнає і миритись не бажає. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до\~уваги наведене,\~позовна вимога\~позивачки [PERSON] \~про залишення\~прізвища « [PERSON] »\~підлягає до\~задоволення.

Outcome: approved