Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Прима" про відшкодування моральної шкоди. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 05.03.2018 р. чоловік позивача [PERSON] був працевлаштований в ТОВ «Династія-буд», яке 03.08.2020 р. змінило назву на ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Прима" та виконував роботу муляра на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирної житлової забудови з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, паркінгу по [ADDRESS] . Зранку 19.03.2018 р. чоловік позивача приступив до роботи на будівництві 81-квартирного житлового будинку [ADDRESS] , де під час виконання своїх трудових обов`язків, о 15 год. 30 хв. цього ж дня, з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого він загинув. Позивач зазначає, що причиною цього нещасного випадку було порушення вимог чинного законодавства про охорону праці з боку відповідача. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19.03.2018 р. о 15:30 год. в ТОВ «Династія-буд» від 19.03.2018 р., складеним комісією з спеціального розслідування нещасного випадку Управління Держпраці у Вінницькій області, нещасний випадок, що стався з чоловіком позивача, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. В акті №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 20.04.2018 р., складеному комісією з спеціального розслідування нещасного випадку Управління Держпраці у Вінницькій області після проведеного розслідування зазначено, що причинами, які призвели до загибелі [PERSON] були: незабезпечення відповідачем безпечних умов праці, порушення вимог п. 6.2.4 «ДБН А.3.2-2-2009 Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека у будівництві», затверджених наказами Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 27.01.2009 р. №45, від 04.06.2010 №202, від 25.05.2011 р. №53 та наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 30.12.2011 р. №41 (НПАОП 45.2-7.02-12). Відповідно до наведеної норми, прорізи у стінах за однобічного прилягання до них настилу (перекриття) повинні бути огородженні, якщо відстань настилу до низу прорізу менше 0,7 метра. Також, позивач зазначає, що в акті №1 про нещасний випадок зазначено, що відповідач такі огородження у прорізах не встановив, внаслідок чого і стався нещасний випадок з [PERSON] 27 березня 2018 року в ТОВ "Династія-буд" головним державним інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області, Головащенко С.В. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно правових актів з охорони праці та промислової безпеки. За результатами перевірки iнспектором виявлено порушення законодавства про працю та складено припис №008.02.03.18 від 27 березня 2018 про їх усунення. А також було складено протокол про адміністративне правопорушення BI №000057 про порушення норм законодавства з охорони праці від 27 березня 2018 року. На відповідача, було покладено обов`язок забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці, однак, дане зобов`язання вiдповiдач не виконав, внаслідок чого чоловік позивача загинув під час виконання ним трудових обов`язків, чим позивачу було завдано душевних та моральних страждань. Позивач вважає, що в неї є всі підстави для відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок непоправної втрати чоловіка їй заподіяно великі душевні страждання, цілком була порушена її нормальна життєдіяльність, вона перебуває у постійному стресі через втрату чоловіка. Все це негативно позначається на її нервовій системі та заподіює моральне страждання, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 300 000, 00 грн. Ухвалою суду від 21.01.2022 року відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14.06.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечили. Представник відповідача на неодноразові виклики на підготовче засідання та в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на офіційному сайті. Письмового відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки представник відповідача не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.09.1990 року, у зв`язку з чим [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.17). 05.03.2018 р. між ТОВ «Династія-буд» та [PERSON] укладено цивільно-правовий договір (договір підряду) № б/н, в якому передбачено що ТОВ «Династія-буд» доручає, а [PERSON] бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): будівництво (муляр) на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирної житлової забудови з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, паркінгу по [ADDRESS] » (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23.03.2018 р., [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Як вбачається із лікарського свідоцтва про смерть №470ж виданого 20.03.2018 р. та довідки про причину смерті - [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті зазначено - сполучна травма тіла, травматичний шок, падіння з будинку. Смерть настала внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом (а.с. 22). Із акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 19.03.2018 р. о 15:30 год. в ТОВ «Династія-Буд» від 19.04.2018 р., вбачається, що комісією Управління Держпраці у Вінницькій області під час розслідування нещасного випадку встановлено, що [PERSON] смертельно травмований на об`єкті будівництва 4-го дванадцятиповерхового будинку по [ADDRESS] , де він перебував під час виконання робіт згідно з цивільно-правовим договором, укладеним з ТОВ «Династія-Буд» від 05.03.2018 р. При цьому, дія Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 №1232, поширюються на осіб, що працюють за договором, укладеним відповідно до законодавства. Відповідно до вимог ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами, внесеними згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017 р. страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах цивільно-правового договору. Враховуючи викладене в даному акті та згідно з п. 15(2) Порядку проведення розслідування, комісією Управління Держпраці у Вінницькій області нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, на нього складається акт формою Н-1 (а.с. 25-28). Крім того, Актом № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом що стався 19.03.2018 року о 15.30 год. за адресою м. Вінниця. Вул. Ак. Янгеля,6-Г, встановлена вина не тільки [PERSON] , а також і [PERSON] - виконроба ТОВ «Династія-Буд», який не забезпечив встановлення при виконанні цегляної кладки зовнішньої стіни 7 поверху у віконних прорізах захисного огородження, чим порушив вимоги п. 6.2.4 ДБН А.3.2.-2-2009 ССБП. Охорона праці і промислова безпека у будівництві, затверджених наказами Мінрегіонбуду України від 27.01.2009 №45, від 04.06.2010 №202, від 25.05.2011 №53 та наказом Мінрегіону від 30.12.2011 №417 (а.с.29-34). Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №000057 від 27.03.2018 р. вбачається, що 27.03.2018 р. 14.00 год., директор ТОВ "Династія -Буд" [PERSON] не забезпечив працівників підприємства засобами індивідуального захисту (спецодягом і спец-взуттям), допустив роботи працівників, які не пройшли попередніх та періодичних медичних оглядів, тим самим порушив вимоги статті 8; 17 ЗУ «Про охорону праці» та п. 4.10. ДБН А.3.2-2-2009 «Система стандартів безпеки праці. Промислова безпека у будівництві», затверджений наказом Мінрегіонбуду від 25.05.2011р №53 та наказом Мінрегіону від 30.12.2011р № 417. НПАОП 45.2-7.02-12.(а.с.24). Відповідно до припису від 27.03.2018 р. № 008.0203.18 виданим головним державним інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області Головащенком С.В. у присутності директора [PERSON] , інженера з охорони праці [PERSON] , начальника дільниці Бундзяк І.П., у період з 09.00 год. 27.03.2018 р. по 17.30 год. 27.03.2018 р. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки в ТОВ «ДИНАСТІЯ- БУД», виробничий об`єкт «Будівництво багатоквартирної житлової забудови з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, паркінгу по вулиці Ак.Янгеля, 6-Г, м. Вінниця. В результаті перевірки головним державним інспектором Головащенком С.В. припис видано з вимогами усунути численні порушення (а.с.35-38). Також судом встановлено, що 03.08.2021 р. ТОВ «Династія- Буд» змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Прима», про що зазначено на офіційному сайті товариства. Статтею 3 Конституції України передбачено, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю її чоловіка, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Суд вважає, що між смертю потерпілого [PERSON] , який працював на підприємстві відповідача та нещасним випадком, що стався з ним на виробництві, наявний причинний зв`язок, що передбачає право позивача як дружини померлого на відшкодування їй моральної шкоди. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Оскільки моральна шкода, завдана позивачу у зв`язку зі смертю її чоловіка в результаті нещасного випадку на виробництві не відшкодовується ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ні Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 427, така моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 1168 ЦК України. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач завдав позивачу моральну шкоду, оскільки в результаті нещасного випадку на виробництві загинув чоловік позивачки, що призвело до хвилювань та моральних страждань. В даному випадку факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Факт моральних страждань у зв`язку зі смертю, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач ТОВ "Інвестиційно-Будівельна компанія "Прима" (ТОВ «Династія-Буд») є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дружині померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, дружина померлого переносить моральні страждання, вона переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати чоловіка, що завдає їй душевного болю. Так, позивач втратила чоловіка, його смерть спричинила їй психологічну травму. Смерть чоловіка однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму її життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн., тим самим задовольняючи позов у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved