Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому просить суд визнати виконавчий напис №5941, вчинений 29.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630014441 укладеним 15.08.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] у загальній сумі 33 796,23 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає наступне, в лютому 2021 року з Єдиного реєстру боржників, позивачу стало відомо про виконавче провадження №66489581, відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. на підставі виконавчого напису від 19.10.2018 № 5941, щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості боржника, з моменту виникнення права вимоги на момент вчинення виконавчого напису минуло більше 3-х років та в її діях наявні грубі порушення порядку вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус КМНО Гамаль І.М. не переконалась у безспірності боргу та порушила вимоги щодо порядку оформлення та змісту виконавчого напису, адже право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» не підтверджене належними доказами. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2021 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2021 в рамках вжиття заходів забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №5941 від 29.10.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною в межах виконавчого провадження ВП №64489581 з примусового стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання в рамках п. 7 ч. 2 ст. 248 ЦПК України, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав до суду заяву, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Приватний нотаріус КМНО Гамаль І.М. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням проводити розгляд справи без його участі. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням заяв, які надійшли від учасників процесу, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності усіх учасників процесу. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 15.08.2013 [PERSON] подала анкету-заявку про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». Згідно вказаного договору банку відкрив рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку з встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75 000,00 грн. Договір укладено в письмовій формі, без нотаріального посвідчення (а.с.85,86). 21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, згідно якого було відступлено право вимоги за кредитним договором (а.с.87-89). 28.08.2018 уповноваженим представником ТОВ «Кредитні ініціативи» було направлено [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов`язання (а.с.93,94). 12.10.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М, з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.90,91). З виконавчого напису від 29.10.2018, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. убачається, що його вчинено внаслідок невиконання [PERSON] вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» погашення заборгованості у розмірі 32 796, 23 грн.за період 15.08.2013 по 06.08.2018, та зареєстровано в реєстрі №5941. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (а.с.84). Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістомст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус КМНО Гамаль І.М. керувалась визнаним не чинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Разом з тим, як убачається з виконавчого напису № 5941 вчиненого 29.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М., строк платежу за кредитним договором № 630014441 від 15.08.2013 настав 16.08.2015. Отже приватний нотаріус вчинив вказаний виконавчий напис без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивачем не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved