Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» з 12.06.1984 року по 29.07.2021 року. 29.07.2021 року його було звільнено за станом здоров`я за п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України з виплатою одноразової допомоги як пенсіонеру. В день звільнення він не працював. При звільненні йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату та інші платежі, на які він мав право при звільненні. Відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки в день звільнення він не працював, обрахування часу затримки розрахунку проведено ним з робочого дня, наступного за днем отримання відповідачем його заяви про розрахунок, яка отримання 17.09.2021 року. Відповідно до довідки відповідача його середньоденний заробіток становить 1637,47 грн. Таким чином, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 20.09.2021 року по 29.12.2021 року становить 116260,37 грн., (з розрахунку 1637,47 грн. х 71 робочий день =116260,37 грн.). Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.09.2021 року по 29.12.2021 року у сумі 116260,37 грн. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки відповідач у повному обсязі розрахувався з позивачем 30.12.2021 року. Вважають, що в задоволенні вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід відмовити. Зазначає, що згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до ст. 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц. Крім того вважає, на фінансовий стан підприємства відповідача безумовно впливає карантин, запроваджений Кабінетом Міністрів України на всій території України у зв`язку із захворюванням на COVІD-19, що призводить до заборгованості перед працівниками. У зв`язку з вищевикладеним просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 12.06.1984 року по 29.07.2021 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті, був звільнений за власним бажанням згідно п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я з виплатою одноразової допомоги як пенсіонеру (а.с. 12-17). Згідно довідки відповідача від 20.10.2021, середньоденна заробітна плата позивача становить 1637,47 грн. (а.с.20). Згідно довідок відповідача від 20.10.2021 року та від 18.02.2022 року, заборгованість перед позивачем по заробітній платі та іншим нарахованим сумам була виплачена позивачу в повному обсязі 30.12.2021 року (а.с. 29). Відповідачем вимогу позивача про проведення повного розрахунку при звільненні отримано 17.09.2021 року (а.с.18). Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що позивач у день звільнення не працював, відповідачем вимогу про проведення розрахунку при звільненні отримано 17.09.2021 року та відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, чим порушені вимоги, передбачені ст.116 КЗпП України, тому відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України згідно заявлених позовних вимог за період з 20.09.2021 (наступний робочий день після пред`явлення вимоги про розрахунок) по 29.12.2021 (відповідно до вимоги позивача) середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні складає 116260,37 грн. із розрахунку: 1637,47 грн. х 71 робочий день за період з 20.09.2021 по 29.12.2021. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Тому, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), приймаючи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (станом на час пред`явлення вимоги про проведення розрахунку 105790,23 грн.), період затримки виплати цієї заборгованості та інші обставини справи, суд вважає необхідним зменшити розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.09.2021 по 29.12.2021 в сумі 105000,00 грн. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 1162,60 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1050,00 грн. (105000 грн. х 1162,60 грн. : 116260,37 грн. = 1050,00 грн.). На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial