Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

09 лютого 2022 року на адресу суду надійшла позовна заява, відповідно до якої позивачка просить стягнути з [PERSON] , на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 41406 грн. 00 коп (сорок одна тисяча чотириста шість гривень нуль копійок) В обґрунтування поданої заяви зазначає, що позивачка проживала з відповідачем в шлюбі з 18 липня 2008 року . З 2013 року вони стали проживати окремо та припинили ведення спільного домашнього господарства. Оскільки відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання старшого сина. Рішенням Летичівського районного суду справа № 678/589/19 провадження 2-678-293/18 від 30 жовтня 2018 року вирішено стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Виконавчий лист був направлений на виконання до Тисьменицького районного відділу державної виконавчої служби. Починаючи з січня 2019 року і до кінця липня 2021 року відповідач не заплатив жодної копійки аліментів на утримання дитини. 03.06.2019 року Головний державний виконавець Тисьменицького районного відділу державної виконавчої служби винесла постанови: про встановлення обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України; про встановлення обмеження у праві користування вогнепальною мисливською зброєю; про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві полювання; 02.03.2021 року Головний державний виконавець Тисьменицького районного відділу державної виконавчої служби винесла постанови: про арешт коштів боржника та постанову про накладення штрафу. Відповідно до довідки-розрахунку про сплату та заборгованість з виплати аліментів станом на 01.08.2021 року згідно виконавчого листа по справі №678/589/19 від 30 жовтня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на сина становить 41406 грн. 00 коп. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність та без звукозапису. позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідно до довідки від 10.06.2022 року, відповідач повідомив про те, що про дату та час проведення судового засідання йому відомо, прибути у судове засідання не має змоги у зв`язку зі тим, що проживає за межі області. Позов не визнає, заперечує проти його задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України,за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Аналіз абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України дає підстави для висновку, що у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. В силу ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У абз. 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Отже, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до цієї особи відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. В СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ч. 1 ст. 8). У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19). Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 і зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки №330 від 31.12.2021 року, виданої Летичівською селищною радою, на утриманні [PERSON] знаходяться двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №329 від 31.12.2021 року, виданої Летичівською селищною радою,у складі сімї [PERSON] проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Летичівського районного суду від 30.10.2018 року, позов було задоволено. Виіршено стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.05.2018 року і до повноліття сина. Стягнути, одноразово, з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. Рішення набрало законної сили 22.01.2019 року. 03.06.2019 року Головний державний виконавець Тисьменицького районного відділу державної виконавчої служби винесла постанови у ВП № 58213733: про встановлення обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України; про встановлення обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві полювання; 22.02.2021 року Головний державний виконавець Тисьменицького районного відділу державної виконавчої служби винесла постанову про накладення штрафу. 02.03.2021\~року Головний\~державний виконавець\~Тисьменицького районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~винесла постанову\~про арешт\~коштів боржника. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів станом на 01.08.2021 року згідно виконавчого листа по справі №678/589/19 від 30 жовтня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на сина становить 41 406 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі, тому враховуючи вимоги ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір, який підлягав сплаті позивачем при поданні позовної заяви до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved