Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року, з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на тверду грошову суму в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] ; виконавчий лист, виданий Ленінський районним судом м. Кіровограда 03.12.2012 року у цивільний справі № 1111/8294/12 (провадження № 2/1111/8294/12) відізвати; стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за період з квітня 2017 року по січень 2020 року в розмірі 31 396,01 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2017 року по січень 2020 року в розмірі 9 333,36 грн., додаткові витрати на дитину в розмірі 18 490,00 грн. та судові витрати в розмірі 1 100,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З 11.08.2012 року вони стали проживати окремо і рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.10.2013 року їх шлюб було розірвано. 28.09.2012 року вона звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Виконавчий лист видано 03.12.2012 року та 04.12.2012 року був пред`явлений до виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. З 04.12.2012 року з відповідача стягуються аліменти у примусовому порядку. За період примусового стягнення аліментів відповідач самоусунувся від виховання та належного матеріального забезпечення сина. Крім аліментів, у мінімальному розмірі, додаткових грошових коштів відповідач не перераховує. У 2012 році на потреби сина їй надав 500 грн., а також перед першим класом - серпень 2016 року перерахував додаткових до аліментів 500 грн. Виключенням становить період роботи у ПАТ КБ «ПриватБанк» - з січня 2014 року по березень 2015 року, а також виплати по безробіттю Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості - з кінця березня 2015 року по грудень 2015 року. Середній розмір аліментів за цей період складав 1\~557 грн. Вказані обставини свідчать про сплату аліментів з реальної заробітної плати та соціальної допомоги. У 2016 році відповідач своєчасно не сплачував аліменти, тому утворилася велика заборгованість близько 10 000,00 грн., яка погашалася з моменту прийняття на роботу у ПП «Фенікс Агро» - грудень 2016 року, по березень 2020 року у розмірі 50% від розміру заробітної плати. З урахуванням відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2016 року по 1.01.2020 рік включно вона одержала аліменти в наступних розмірах: за 2016 рік - 4 423,09 грн.; за 2017 рік - 14 099,04 грн.; за 2018 рік - 12 233,5 грн.; за 2019 рік - 20 337,28 грн.; за 2020 рік - 15 991,70 грн. Фактично, з 2016 року відповідач офіційно працевлаштовується на мінімальну заробітну плату з метою сплати аліментів та відрахувань у мінімальному розмірі та отримання основної частини заробітної плати в конверті. Доказом вищевказаних тверджень є лист Головного сервісного центру МВС України № 31/331 аз від 31.03.2020 року на її адвокатський запит. Згідно вказаного листа станом на 31.03.2020 року за інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за відповідачем зареєстровано (було зареєстровано) наступні транспортні засоби: MITSUBISHI LANCER, д.н.з. [NUMBER] , 2006 року випуску, дата реєстрації за особою -15.11.2014 р., дата зняття з обліку або перереєстрації на іншу особу - 02.01.2019 р.; TOYOTA CAMRY, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, дата реєстрації за особою - 15.02.2019 р. У зв`язку з тим, що у неї не було можливості дізнатися реальну вартість вказаних транспортних засобів, з метою визначення середньої ринкової вартості вказаних транспортних засобів вона звернулася до оцінювача [PERSON] . Відповідно до Звіту про оцінку майна № 197-1 від 01.07.2020 року середня ринкова вартість MITSUBISHI LANCER станом на момент придбання: 15.11.2014 року складала 125 760,00 грн., в доларовому еквіваленті - 8 161 долар. Згідно Звіту про оцінку майна № 197-2 від 01.07.2020 року середня ринкова вартість TOYOTA CAMRY станом на момент придбання: 15.02.2019 року складала 330 260,00 грн., в доларовому еквіваленті - 12 160 доларів. Зазначає, що очевидним фактом є високий рівень доходу відповідача, так як Тойота являється автомобілем бізнес-класу з високими цінами на паливо та запчастини, але для сина аліменти нараховуються з мінімальної зарплати, які покривають лише витрати на місячний проїзд маршруткою до школи, додаткові заняття англійською мовою 2 рази на тиждень та місячний абонемент в спортивному залі. З метою перевірки майнового стану відповідача вона звернулася з клопотанням від 19.08.2020 року до Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де знаходилося виконавче провадження по виконанню рішення суду про стягнення аліментів. Листом AT КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-200918/4324 від 21.09.2020 року надав частково інформацію про рахунки відповідача та рух коштів, з січня 2016 року по січень 2018 року включно. Після чого вона повторно звернулася з клопотанням до державного виконавця щодо надання інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахункам відповідача з 01.01.2018 року по листопад 2020 року. У зв`язку з чим Фортечним відділом ДВС було направлено ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу № 5226155/16 від 06.11.2020 року, яку банк задовольнив частково - надав інформацію з 02.01.2018 р. по 14.02.2020 року. Нею подані виписки лише по картці для соціальних виплат, які містять інформацію про доходи відповідача з моменту працевлаштування в ПП «Фенікс Агро»: з грудня 2016 року до 14.02.2020 року. Зі змісту виписок вбачається, що, крім заробітної плати, ПП «Фенікс Агро» перераховуються додаткові грошові кошти, які по виписці іменуються як: «Безналичное пополнение, ФЕНИКС АГРО ПП», « [PERSON] , ФЕНІКС АГРО ПП. Комментарий к платежу: Vіdігуаdzhennya», «Служебная операция, Безналичное зачисление, Відрядження». Вважає, що додаткові грошові кошти є доходом відповідача, з якого згідно виконавчого листа від 03.12.2012 року роботодавцем повинні були бути сплачені аліменти,у зв`язку з чим утворилася заборгованість з виплати аліментів у розмірі 31 396,01 грн. Крім того, з 1 класу по 3 клас двічі на тиждень вона водила сина на секцію кунг- фу. Згідно довідки № 1-01 від 16.07.2020 року син з вересня 2019 року ходить до ФанКлубу на секцію таеквон-до. Для занять необхідно було придбати форму: кімоно вартістю 800,00 грн. та захисне спорядження вартістю 3 500,00 грн. Щомісячний абонемент спочатку був 400,00 грн., а з вересня 2020 року - 500,00 грн. Одни раз у 6 місяців проводиться атестація на пояс, вартість якої складає 850,00 грн., а також змагання. Участь у змаганнях також є платною - від 500,00 до 700,00 грн. На підтвердження участі в атестаціях та змаганнях подає іменні сертифікати та грамоту. З першого класу і по даний час дитина 2 рази на тиждень протягом навчального року займається додатковими уроками з англійської мови. За вказаний час вартість додаткових занять становила від 60 грн. до 80 грн. за 1 заняття. Також було звернення за медичною допомогою до стоматолога для вирівнювання зубів та формування правильного прикусу, лікування тривало більше року. Витрати на лікування склали 2 840,00 грн. Всього додаткові витрати на дитину складають 18 490,00 грн. Посилаючись на вказані обставини. норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою суду\~від 09.08.2021\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, вирішені клопотання про витребування доказів. 25.10.2021 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог і просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду\~від 02.12.2021\~року за\~клопотанням представника\~відповідача до\~участі в\~справі залучено\~в якості\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимогДобровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач з середини 2016 року виплачує аліменти в мінімальному розмірі, хоча має достойний заробіток, дві машини утримує, заборгованість по сплаті аліментів вона обрахувала сама, виходячи з виписок по рахункам відповідача та обрахувала пеню. Загальна сума додаткових витрат на дитину складає 18\~490,00 грн. вона бажає стягнути з відповідача всю суму витрат. Судові витрати в розмірі 1\~100,00 грн. вона понесла у зв`язку з проведенням оцінки автомобілів. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що сума заборгованості не нарахована ні бухгалтерією, ні державним виконавцем, безпідставність заявлених вимог ним обґрунтована у відзиві на позов, крім того, даткові витрати, в разі задоволення вимог мають покладатись в розмірі Ѕ понесених витрат. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, поряд з цим, є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Виконавчий лист видано 03.12.2012 року та 04.12.2012 року був пред`явлений до виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. З 04.12.2012 року з відповідача стягуються аліменти у примусовому порядку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181\~СК\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192\~СК\~України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тим самим, відзначається, що у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоров`я отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та, відповідно, погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13). Крім того, згідно з ч.2 ст.182\~СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15.05.2006\~року\~№ 3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу України\~при\~розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З\~урахуванням зазначених\~вище обставин,\~ вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , суд відповідно до статті 182\~СК\~України враховує стан здоров`я дитини та платника аліментів, їх матеріальне становище, крім того, судом під час розгляду справи, з наявних у справі доказів, не встановлено не можливості відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 10\~000 грн., так як відповідно до довідки ПП «Фенікс Агро» з травня 2021 року заробіток відповідача складає близько 6\~000 грн. Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. При цьому, судом відзначається, що відповідач є молодою, працездатною особою, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що син знаходиться на вихованні та утриманні матері (позивача по справі), суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині зімни розміру аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 3\~000 грн. щомісячно з відповідною індексацією до повноліття дитини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. На обгрунтування зміни майнового стану відповідача позивач навела тальки той факт, що у позивача у власності є два вартісні автомобілі Судом приймаються до уваги пояснення відповідача про те, що перший автомобіль MITSUBISHI LANCER було придбано в період роботи відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк» і позивач не має жодних претензій до відповідача за даний період сплати аліментів. В подальшому відповідач продав автомобіль MITSUBISHI LANCER та на виручені кошти придбав, автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску, вік якого на момент придбання перевищував 10 років, що не дає підстав стверджувати про велику вартість вказаного автомобіля та його представницький клас. Проведення оцінки майна з метою визначення середньої ринкової вартості обох автомобілів не є достовірним доказом покращення майнового стану відповідача, в розумінні ст. 79 ЦПК України, оскільки як позивач так і експерт не намагались отримати доступ до даного майна, їм не був відомий стан даних автомобілів, експерт не оглянув його та не визначив ступінь зносу кузова двигуна та інших деталей, а отже не мав можливості визначити точну вартість автомобілів. Також висновками про оцінку майна визначено середню ринкову вартість автомобілів, що не дає можливості стверджувати про дійсну вартість цього майна. Проведення вказаного дослідження є ініціативою позивача і оплата послуг експерта не є судовими витратами по справі. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що у відповідача заборгованість по аліментам відсутня, що також підтверджується довідкою від 19.10.2021 року № 9544 виданою ПП «Фенікс Агро». Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на отриману інформацію АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач отримував додаткові кошти, які по виписці іменуються як: «Безналичное пополнение, ФЕНИКС АГРО ПП», « [PERSON] , ФЕНІКС АГРО ПП. Комментарий к платежу: Vіdігуаdzhennya», «Служебная операция, Безналичное зачисление, Відрядження». Факт отримання відповідачем коштів в сумі 94\~188,03 грн., як компенсаційних витрат за відрядження підтверджується довідкою ПП «Фенікс Агро». У відповідності до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146, утримання аліментів не провадиться з компенсаційних виплат при відрядженнях. Законом\~України «Про\~виконавче провадження»,\~а саме\~частинами 3,\~4\~ст.\~71,\~встановлено порядок\~визначення суми\~заборгованості із\~сплати аліментів,\~ким може\~бути нарахована\~сума заборгованості\~по аліментам. Положення даної статті встановлюють, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї\~статті. Частина 6 вказаної статті передбачає можливість нарахування заборгованості за сплату аліментів підприємством, установою, організацією, фізичною особою-підприємцем, фізичною особою, які проводили відрахування, з заробітної плати, у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника а підприємстві, в установі, організації. Таким чином, законом чітко визначено суб`єктів які мають право нараховувати заборгованість по аліментам, це державний виконавець на виконанні у якого перебуває виконавчий документ про стягнення аліментів і підприємство, станова, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, з заробітної плати, у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника. Позивач по даній справі самостійно не може нарахувати заборгованість по аліментам, а потім звернутись до суду за стягненням даної заборгованості, оскільки згідно наведеного законодавства вона не є особою повноваженою нараховувати заборгованість по аліментам. В даному випадку позивач звертається до суду за стягненням заборгованості по аліментам хоча така можливість не передбачена законодавством, оскільки рішення про стягнення аліментів набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню, а суд в даному випадку має право розглядати виключно спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, розмір якої визначено уповноваженою особою. З урахуванням вимог діючого законодавства, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам не підлягають задоволенню, всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення. Станом на день винесення рішення виконавче провадження не закрито, задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості по аліментам призведе до подвійного стягнення коштів з відповідача. У разі нездійснення державним виконавцем дій, передбачених\~Законом України «Про виконавче провадження», діючим законодавством передбачено порядок оскарження такої бездіяльності. Крім того, суд звертає увагу, що сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, розмір якої стягувачем чи боржником не оспорюються у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки права стягувача аліментів вже є захищеними, так як виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Стягнення пені є похідною вимогою, яка залежить від вирішення судом питання про стягнення заборгованості, а відтак позовні вимоги в частині стягнення пені також не підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову враховуючи наступне. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриваються після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. «Особливі» обставини можуть бути зумовлені не лише хворобою (причому не обов`язково важкою), а й фактами, позитивними бажаними. Надані позивачем довідки і чеки на обґрунтування вказаних позовних вимог не є належним підтвердженням факту витрачання коштів у зазначеному нею розмірі. Довідка № 1-01 від 16.07.2020 року, в якій міститься інформація про те, що фінансові витрати на тренування сина несе позивач, кошти вона сплачує самостійно, придбала сину для занять кімоно вартістю 800 грн. і захисне спорядження вартістю 3 500 грн., а також сплачує за щомісячний абонемент 400 грн., несе додаткові витрати на атестацію та участь дитини у змаганнях, не підтверджується належними доказами (квитанціями про оплату товарів і послуг, або касовими ордерами чи іншими документами). Довідка від 06.11.2020 року за підписом [PERSON] містить відомості про те, що дитина відвідує секцію теквондо, містить інформацію про зроблені внески за липень, вересень, жовтень і листопад, проте не містить посилань - документи первинного бухгалтерського обліку, якими підтверджується сплата даних коштів. Довідка від 19.06.2021 року за підписом не встановленої особи містить інформацію про те, що дитина відвідує секцію «таєквон-до», та містить інформацію про зроблений внесок в розмірі 500 грн., проте не містить посилань на документи первинного бухгалтерського обліку, якими підтверджується сплата даних коштів. Копії документів в кількості 9 штук містять інформацію про сплату членського внеску за пакет послуг таеквондо, в різних розмірах проте встановити платника даних коштів не має можливості. Копія платіжного доручення від 03.06.2021 року на суму 854.27 грн., платником за яким є позивач, а отримувачем коштів [PERSON] встановити призначення платежу та яким чином даний документ відноситься до суті зави немає можливості. Сертифікати від 30.11.2019 року, 05.07.2020 року, 10.12.2020 року та 05.06.2021 року років не з стверджують факт витрачання будь-яких коштів позивачем. Суд приходить до висновку, що відвідування спортивної секції таеквондо не є додатковими витратами на дитину викликаними особливими обставинами. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, викладено висновок про застосування відповідних норм права в якому зазначено, що відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Щодо витрат понесених у зв`язку зі зверненням до стоматолога для вирівнювання зубів в сумі 2 840,00 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині. Вказані витрати підтверджені позивачем випискою із амбулаторної карти від 21.09.2019 року та копією чека від 05.07.2021 року про оплату лікування та підлягають стягненню з відповідача в розмірі Ѕ від понесених позивачем витрат. Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, судом відзначається наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2\~ст. 133 ЦПК України). Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1\~100,00 грн. судом зазначено вище. Відповідно до ч. 6 ст.\~141\~ЦПК\~України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~816,00 грн., за ставками судового збору на час пред`явлення позивачем позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат.

Outcome: partial