Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї (дочки) [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON] , є рідною дочкою [PERSON] . Відомості про батька в її свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 35 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Позивач вказує, що останніх п`ять років її вихованням та забезпеченням займаються її прабабуся та рідна тітка з чоловіком, відповідач не займається її вихованням та забезпеченням. Відповідач взагалі фактично покинула її, проживає разом зі своїм співмешканцем в буд. [ADDRESS] . Увесь цей час відповідач не цікавилася її життям, не телефонувала їй, сама постійно змінювала номер телефону, не виявляє бажання спілкуватися та брати участь у вихованні дочки. Позивач живе із прабабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , куди постійно приїздить її рідна тітка [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] . Саме вони не тільки займаються вихованням позивача, але і забезпечують її матеріально. Відповідач жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування її дочки (позивача), позивачем ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні та участі відповідача у вихованні. Однак відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов`язки. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15 вересня 2021 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно позивача. Комісія надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки мати систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28 січня 2022 року. Ухвалою суду від 28 січня 2022 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. У судове засідання відповідач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Носівської міської ради Чернігівської області, у судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу за відсутності представника служби у справах дітей Носівської міської ради Чернігівської області. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] неповнолітня [PERSON] народилася [INFO] в м. Носівка Носівського району Чернігівської області, її батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а. с. 12). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 11), тобто зі слів матері. Відповідно до копії акта обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Носівської міської ради 29 липня 2021 року, [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає [PERSON] , [INFO] . Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, [PERSON] проживає вдвох з бабусею, мати не приходить, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, матеріально не допомагає (а. с. 16). Відповідно до інформації Носівської міської ради Чернігівської області від 17 листопада 2021 року № 19-10/3000 [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 23). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки [PERSON] досягла 14 років, то вона має право звертатися до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Так, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З висновку Носівської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] вбачається, що [PERSON] вже півроку не проживає з донькою, не спілкується, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, не забезпечує матеріально, проживає разом зі своїм співмешканцем по [ADDRESS] живе з прабабусею [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акта обстеження умов проживання від 29 липня 2021 року, складеного службою у справах дітей за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, будинок невеликий, але доглянутий, умебльований. Фінансовий стан в родині дуже складний, адже проживають на пенсію прабабусі, а дівчина навчається в 11 класі ЗНЗ ДНЗ І-ІІІ ст. № 3, тому [PERSON] працювала під час літніх канікул та проживала в родині тітки в м. Бровари. [PERSON] ігнорує всі свої зобов`язання відносно доньки та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 14 вересня 2021 року надала заяву, згідно з якою погодилася з позбавленням її батьківських прав, на комісії з питань захисту прав дитини від 15 вересня 2021 року підтвердила свої наміри. Виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги висновок служби у справах дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] (а. с. 9-10). Вищевказаний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затверджено рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 07 жовтня 2021 року № 376 (а. с. 8). Відповідно до копії заяви [PERSON] від 14 вересня 2021 року, поданої Носівському міському голові, [PERSON] надає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] у зв`язку з тим, що вона не виконує батьківські обов`язки, не має можливості матеріально забезпечувати її та не турбується про її життя та здоров`я, [PERSON] веде такий спосіб життя, який заважає їй виконувати батьківські обов`язки (а. с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач беззастережно визнала позовні вимоги [PERSON] та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її належної участі у вихованні дитини, що є елементом протиправного невиконання відповідачем передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, яка визначає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Однак, по справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки буде суперечити інтересам дитини, відповідачем, яка не заперечувала в судовому засіданні проти позбавлення її батьківських прав та визнала позовні вимоги в повному обсязі, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що вона спроможна забезпечити необхідні умови для розвитку, виховання, матеріального забезпечення дочки. Натомість докази, надані стороною позивача та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, підтверджують те, що поведінка відповідача свідчить про її свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дочки, нехтування батьківськими обов`язками. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, на які посилається позивач, доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дочки, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини та забезпечити якнайкращі умови для її розвитку, виховання, навчання, нормального самоусвідомлення. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтями 180-181 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд робить висновок, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved