Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] і просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У належній їй квартирі зареєстрували своє місце проживання її син [PERSON] та невістка [PERSON] , а також у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та неповнолітньої дочки [PERSON] [PERSON] . Спільне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося і шлюб між ними було розірвано. 25 червня 2021 року [PERSON] разом з дітьми переїхала проживати до іншого чоловіка і проживає в даний час за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що в добровільному порядку відповідачка не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись квартирою. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою на підставі\~ст. 19 СК України, ч. 6\~ст. 56 ЦПК України\~до участі в справі залучено орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області для надання письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 02 лютого 2022 року відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, вказала, що позов визнає частково та просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання втратившою право користування житловим приміщенням неповнолітньої [PERSON] . Окрім того, просила відмовити у стягненні з неї судових витрат на користь [PERSON] , мотивуючи відсутністю коштів та перебуванням у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей. 21 лютого 2022 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. 19 травня 2022 року до суду надійшло письмове пояснення від служби у справах дітей Крижопільської селищної ради за № 112 від 19.05.2022, згідно якого службою у справах дітей було здійснено виїзд за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , в результаті чого встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за вказаними адресами фактично не проживають. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в зв`язку з воєнним станом виїхали за межі України. Враховуючи викладене, проведення обстеження умов проживання дітей є неможливим. В підготовчому засіданні представник позивачки адвокат Лукавський І.А. підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідачки адвокат Глушкова О.І. вказала, що спілкувалася в телефонному режимі з відповідачкою [PERSON] і та підтвердила бажання залишитися проживати з дітьми за кордоном, наміру повертатися та проживати у спірній квартирі у неї немає. Таким чином [PERSON] визнає позов. Представник служби у справах дітей Коваль В.В. не заперечувала проти задоволення позовної заяви, вказала, що [PERSON] в зв`язку з воєнним станом виїхала з дітьми у Німеччину та наразі оформлює необхідні документи, щоб залишитися там. Суд, заслухавши учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~статтею 206 ЦПК України\~(ч. 4\~ст. 200 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачкою. Заяву про визнання відповідачкою позову зроблено у підготовчому засіданні її представником адвокатом Глушковою О.І., яка згідно договору (угоди) б/н про надання правничої допомоги у цивільній справі від 15 лютого 2022 року може вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії без винятків, що їх має право вчиняти клієнт. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. 17 жовтня 2017 року за р.№ 2305. 28 вересня 2018 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Крижопільського районного суду від 10 серпня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . На час розгляду даної справи відповідачка [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] перебуває за кордоном, де має намір отримати тимчасовий\~захист з\~огляду на\~бойові дії\~в Україні. Окрім того, вона не є членом сім`ї позивачки та не пов`язана із нею спільним побутом, при цьому вона з дітьми залишаються зареєстрованими у належній позивачці квартирі, однак у спірній квартирі не проживають та не користуються нею. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1\~ст. 82 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4\~ст. 41 Конституції України\~встановлено принцип непорушності приватної власності. За положеннями ч. 1 ст.\~317\~та ч. 1 ст.\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Визначальним критерієм для застосування\~статті 391 ЦК України\~є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житло є об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Позивачка [PERSON] , як власник квартири, не може користуватись своєю власністю у повному обсязі через те, що в належній їй квартирі зареєстровано місце проживання її колишньої невістки [PERSON] , онуки [PERSON] та дочки [PERSON] [PERSON] , які з червня 2021 року у спірній квартирі не проживають, на даний час перебувають за кордоном. Таким чином порушене право позивачки підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом визнання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Разом з тим, суд враховує думку представника органу опіки та піклування, яка не заперечувала проти задоволення позову та не вказувала, що задоволення позовних вимог щодо неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] є недоцільним та суперечить інтересам дітей. З огляду на викладене, визнання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , не порушує права останніх, в зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. При подачі позову позивачкою було сплачено 992,40 грн. судового збору та 2000 грн. на правничу допомогу. В підготовчому засіданні представник позивачки вказав, що у зв`язку з визнанням відповідачкою позову просить не стягувати з неї на користь позивачки судові витрати та залишити їх за позивачкою.

Outcome: approved