Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-Банк». 04.07.2019 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку, Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що підтверджується його підписом в заяві позичальника. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 22.09.2021 року наявна заборгованість на загальну суму 27988,12 грн., що складається з: 22242,82 грн. - заборгованість за кредитом, 5745,30 грн. - заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - штраф. Просять стягнути з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.07.20119 року у розмірі 27988,12 грн., а також судові витрати у розмірі 2270 грн. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк», проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що позивач жодним чином не навів докази про укладення кредитного договору. Між сторонами відсутній, у визначеній для цього законом письмовій формі, як кредитний так і кредитно-заставний договір, бо саме у останньому мають бути зазначені усі необхідні для нього істотні умови, як підстава для дійсності правочину, виникнення взаємних прав і обов`язків та відповідальності за порушення його умов. Відповідач дійсно отримала кошти у відділенні позивача в м. Черкаси у сумі 30515 грн. Як позичальник, [PERSON] має статус середньостатистичного споживача банківських послуг і не зобов`язана володіти знання\-ми у банківській сфері на рівні банківського працівника - це обов`язок ос\-танніх повно та доступно донести інформацію про банківський продукт і усі його особливості, до відома клієнтів.; З пояснень уповноваженого працівника позивача відповідач зрозуміла на\-ступне: отримані кошти в сумі 30515 грн. гасити частинами згідно «Графіку по\-гашення кредиту (№ ДОГОВОРУ АВН0Р0217410007974 ВІД 2019-07-04 р.) не пізніше 4 числа кожного місяця; перші чотири місяці становлять пільговий період та у випадку пов\-ного погашення позичених коштів, ніяких додаткових платежів не буде; при внесенні коштів через касу А-Банку банк самостійно зараховує їх на погашення позики; відмовитися від отримання пластикової картки банку неможна, так як це одна з умов надання коштів. Відповідач добросовісно у відповідності до доведеної банком інформа\-ції впродовж наступного періоду - з 05.08.19 року по 04.11.19 року вніс через касу позивача наступні суми коштів: 05.08.19 - 7630 грн.; 04.09.19 - 7630 грн.; 04.10.19 - 7630 грн.; 04.11.19 - 7688 грн., що сумарно становить 30578 грн., що на 63 грн. більше ніж отрима\-но від банку - позивача і це підтверджується виданою Позивачем випис\-кою від 21.12.2020 року; Якби позивач не ставив собі за мету ошукати відповідача, тобто не вдатися до обману, зловживання довірою та ненадання повної та достовірної інформації з метою отримання неправомірної вигоди(про що за певних обставин буде доведено до відома НБУ), внесені відповідачем кошти спрямовувалися б на погашення боргу, а не на, як тепер з`ясу\-валося, поповнення карткового рахунку відповідача, у чому в останнього не було жодної потреби. Крім цього незрозуміло, яке змістовне навантаження містять у собі та на підтвердження яких фактів, що мали б значення як докази у справі, несуть додані до позову Анкета-заява (в розділах «назва компанії» та «службове становище» - можливо кредит отримував приватний підприємець) та Паспорт споживчого кредиту (в розділах «кількість та розмір платежів, періодичність внесення»), що повністю не узгоджується з «Графіком погашення кредиту», а звідси питання - то на підставі якого до\-кументу з цих двох обраховувалася заборгованість за жодним чином не підтвердженому факту надання кредиту, адже існує лише факт отримання відповідачем позики (що повністю погашена), але за зовсім іншими доку\-ментами, також наданими відповідачу позивачем. Понесені відповідачем у справі витрати, останній приймає на себе. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, відзив на позов відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», у зв`язку зі зміною організаційно - правової форми та назви, відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року. Відповідно до кредитного договору від 04.07.2019 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.7 оборот). З тексту даної анкети-заяви вбачається, що [PERSON] висловила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклету складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач додав до позову Витяг з Умов та правил надання банківських послуги у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна COLD», які відповідачем не підписані. Згідно із розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 22.09.2021 року мається заборгованість в сумі 27988,12 гривень, яка складається з наступного: - 22242,82 грн. - заборгованість за кредитом; - 5745,30 грн. - заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. - штраф. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною другою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку А - Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.07.2019 року, посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», яка була підписана відповідачем, Витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент -Банк» розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», на яких відсутній підпис відповідача. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитним коштами, пені та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://а-bank.com.ua/ terms) неодноразово змінювалися самим АТ «А-БАНК», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-якій редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Зелена», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», Тарифи, з огляду на мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, у даному випадку - анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 04.07.2019 року відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ «Акцент-Банк» має надати [PERSON] .. Також анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів. Ця анкета-заява не вказує на те, що 04.07.2019 року між АТ «Акцент-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір б/н. Матеріали справи не містять доказів отримання [PERSON] , на підставі анкети-заяви від 04.07.2019 року, кредитної картки А-Банку з номером та строком її дії, номеру відкритого кредитного рахунку, руху коштів по такому рахунку та в якому розмірі надавався кредит. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо укладення сторонами кредитного договору 04.07.2019 року та істотних умов цього договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимог чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з висловленою правовою позицією у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц, від 20.10.2020 № 456/3643/17, належним доказом у справі даної категорії може бути виписка по картковому рахунку на підтвердження користування відповідачем кредитними коштами. Однак, така виписка у матеріалах справи відсутня. Відповідно до ч. 7 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що факт укладення між АТ «Акцент-Банк» і [PERSON] кредитного договору № б/н від 04.07.2015 року та невиконання відповідачем зобов`язання за цим договором, не доведені. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, з виписки банку по рахунку відповідача [PERSON] , який надав банк та відповідачка вбачається, що банком нараховувався щомісячний платіж по кредитному договору «Розстрочка» АВН0F0217410007974 від 04.07.2019 року, який не є предметом позову у справі № 712/1291/21, що зазначено представником позивача в поясненнях від 25.05.2022 року. Також з зазначеної виписки вбачається, що відповідачем у 2019 році був погашений кредит по угоді № SАМАВWFС10072823656 від 04.07.2019 року, на підтвердження даного факту і відповідачем надані копії квитанцій, які свідчать про погашення кредиту по угоді № SАМАВWFС10072823656 від 04.07.2019 року На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed