Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач АТ\~КБ «ПриватБанк»\~пред`явив до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором б/н\~від 02\~липня 2010\~року у\~розмірі 23303,80\~гривень яка\~складається із:\~21677,74\~гривень \~заборгованість за\~тілом кредиту,\~у тому\~числі 16633,33\~гривень заборгованість\~за поточним\~тілом кредиту\~та 5044,41\~гривень заборгованість\~за простроченим\~тілом кредиту;\~1066,12\~гривень \~заборгованість за\~нарахованими відсотками;\~559,94\~гривень заборгованість\~за простроченими\~відсотками.\~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що відповідач\~ [PERSON] \~звернувся до\~АТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~із чим\~підписав Заяву\~№б/н\~від 02\~липня 2010\~року,\~згідно якої\~отримав кредит\~у \~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок,\~розмір якого\~у подальшому\~ було\~збільшено до\~22279,22\~гривень. Відповідач \~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~анкета-заява\~разом з\~«Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг»\~та «Тарифами»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~ним та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг. Однак, у порушення виконання зобов`язань відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 14 грудня 2021 року у нього наявна заборгованість у розмірі у розмірі 23303,80 гривень яка складається із: 21677,74 гривень заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 16633,33 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту та 5044,41 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1066,12 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 559,94 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Покликаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просить стягнути із боржника заборгованість за договором кредиту б/н від 02 липня 2010 року у розмірі 23303,80 гривень яка складається із: 21677,74 гривень заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 16633,33 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту та 5044,41 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1066,12 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 559,94 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] до суду не подавав. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, подав до суду заяву від 14 червня 2022 року про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Попередньо у судовому засідання заявлених позовних вимог не визнавав, стверджував, що сплачував відсотки за користування кредитними коштами. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно зі ст. 223 ЦПК України слід ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: 02 липня 2010 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому було збільшено до 22279,22 гривень, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. (а. с. 14, 17) У заяві зазначено, що відповідач згідний із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Довідку про зміну умов кредитування, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з наданим банком розрахунком, який долучено до позовної заяви, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором б/н від 02 липня 2010 року станом на 14 грудня 2021 року становить 23303,80 гривень яка складається із: 21677,74 гривень заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 16633,33 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту та 5044,41 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1066,12 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 559,94 гривень заборгованість за простроченими відсотками.( а. с. 6-13) До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 липня 2010 року підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги процентів за користування позиченими коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім наданого розрахунку заборгованості, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (https://privatbank.ua) як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (https://privatbank.ua), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, підвищення процентної ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд також вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком у період з часу виникнення спірних правовідносин (02 липня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01лютого 2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17, у якій зазначено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зауважила, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно реалізувати своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг, та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, за захистом яких він вправі звернутися до суду шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній цивільній справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості судом установлено, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в розмірі 21677,74 гривень у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» ним не повернуті. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02 липня 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до переконання про порушення права позивача на повернення відповідачем фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 21677,74 гривень. Вимоги позивача про стягнення відсотків, а саме:1066,12 гривень заборгованості за нарахованими відсотками та 559,14 гривень заборгованості за простроченими відсотками, до задоволення не підлягають, оскільки їх сплата умовами заяви-анкети, підписаної сторонами, не передбачена, а Тарифи і Умови, якими передбачається порядок їх нарахування та розміри, відповідачем не підписані, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 липня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони порядок нарахування та розміри відсотків за користування кредитними коштами, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 21677,74 гривень фактично отриманих та використаних відповідачем кредитних коштів. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 2481 гривні. На підставі наведеного,

Outcome: partial