Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] 31 січня 2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 5 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 10 лютого 2022 року було подано до суду квитанцію про оплату судового збору і копії документів учасникам справи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2022 року підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] . Дитина проживає з позивачем. Вона працює викладачем в університеті і має постійний дохід. За місцем проживання для дочки створені належні умови, що підтверджується відповідним актом обстеження житлово-побутових умов проживання. Малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий клуб з розвитку «Пірамідка», секцію плавання та танцювальну студію. Також вона самостійно організовує дитині лікування, необхідне за медичними показаннями, оздоровлення та профілактичні заходи. За заявою [PERSON] розпорядженням голови адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 27 вересня 2021 року, відповідачеві було визначено графік побачень з дитиною. Проте, відповідач постійно намагається штучно створювати конфлікти, проявляє агресивну поведінку як по відношенню до позивача, так і до інших членів сім`ї. Також відповідач не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини через наявність спору про місце її проживання. Враховуючи інтереси дочки, вона з народження і по теперішній час проживає з позивачем за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , відвідує дитячий садок, що територіально наближений до місця фактичного проживання, а також буде навчатися в школі за місцем фактичного проживання, у будинку створені належні умови для життя і розвитку дочки, доцільним буде визначити місце проживання дитини з позивачем. Просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації матері [PERSON] без згоди батька, відповідача [PERSON] . У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, 21 червня 2022 року подав заяву про визначення наступної дати розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання. Судом не вбачається підстав для відкладення судового засідання, оскільки провадження у справі було відкрито 15 лютого 2022 року, копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додаткам відповідачем було отримано 03 травня 2022 року, підготовче провадження закрито 15 червня 2022 року, своїм правом на подання заяв по суті або клопотань відповідач не скористався, тому відкладення судового розгляду буде сприяти затягуванню розгляду справи та порушенню процесуальних строків, визначених чинним ЦПК України. Представник третьої особи Управління-служба у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 24 вересня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 46), від якого мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 47-49). Розпорядженням голови адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27 вересня 2021 року [PERSON] було визначено графік спілкування з малолітньою [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). [PERSON] згідно з відміткою у паспорті зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). 25 січня 2022 року [PERSON] звернулася до відділу формування та ведення реєстру Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньою дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідач [PERSON] 25 січня 2022 року відмовив у наданні дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання матері, [PERSON] (а.с. 15). Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 25 січня 2022 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньою дочки, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю згоди батька (а.с. 15). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21 січня 2022 року, складеного комісією Управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, умови для проживання у буд. [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] задовільні, умови перебування дитини належні (а.с. 18). Згідно з висновком ООП адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 4/3-39 від 07 червня 2022 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначити місце реєстрації разом з матір`ю - [PERSON] . З приводу визначення місця проживання дитини комісія прийшла до висновку у зв`язку із відсутністю спору розглянути справу відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 72-74). На підставі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю. Принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у виняткових ситуаціях, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізовувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Таким чином, дослідивши і встановивши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має задовільні умови проживання, де створено належні умови для проживання дитини, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дочку, створення для неї належних соціально-побутових умов для проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Крім того, судом приймаються до уваги положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що в усіх діях щодо дітей, у тому числі судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а в даному випадку, з урахуванням думки дитини, їй буде краще проживати з матір`ю. За таких обставин, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» покладає на громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, обов`язок зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно з п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року № 44/25, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Так Європейській суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини (п. 67) «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п.45). Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, її найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, такий спосіб захисту є ефективним способом захисту прав дитини. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, суд оцінює як неналежні докази службову характеристику [PERSON] (а.с. 13), оскільки зазначений доказ доводить ставлення позивача до виконання нею посадових і службових обов`язків, а також листи ГУНП в Дніпропетровській області від 28 серпня 2021 року (а.с. 26), 30 серпня 2021 року (а.с. 25) і ВП № 7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області від 13 грудня 2021 року (а.с. 24), які характеризують взаємини між сторонами, і жодним чином не можуть довести чи спростувати позовні вимоги. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 984 грн. 80 коп. (а.с. 1, 44), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved