Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки у спільному сумісному майні. Посилалася на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказувала, що земельна ділянка, площею 0,06 га, кадастровий номер 7310136300:20:003:1591, яка розміщена за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності померлого [INFO] [PERSON] та [PERSON] . При цьому, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку вона не має можливості, оскільки частка спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності визначена не була. Просила визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер 7310136300:20:003:1591, яка розміщена за адресою: [ADDRESS] , є рівними та кожному співвласнику належить по Ѕ частці. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав. Відповідач у підготовче засідання також не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позову, просив розгляд справи проводити у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у підготовчому засіданні. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 ЦПК цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2015 року земельна ділянка, площею 0,06 га, кадастровий номер 7310136300:20:003:1519, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розміщена за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (8). Вказана обставина також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Частки співвласників у майні визначені не були. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Чудейської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.12). 08.07.2014 року [PERSON] склав заповіт. Відповідно до заповіту, все своє майно, де б воно не було та з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , 1986 року народження (а.с.14). 12.01.2022 року приватним нотаріусом Савчук Ю.В. була заведено спадкова справа за номером №68966214 у спадковому реєстрі №6/2022. Відповідно до вказаного витягу спадкодавцем є [PERSON] (а.с.11). Згідно \~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У\~частині першій статті 368 ЦК України\~зазначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~частини другої статті 369 ЦК України\~розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У\~частині першій\~та\~другій статті 370 ЦК України\~зазначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частин першої-третьої статті 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений\~пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі № № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Позивач [PERSON] бажає отримати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,06 га, кадастровий номер 7310136300:20:003:1519, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , однак у зв`язку з тим, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені, остання не може реалізувати свої правомочності для права власності на вказану земельну ділянку. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у позивача відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачем не порушує його прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved