Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

В червні 2021 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександри Дмитрівни про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії. Позов обґрунтовується тим, що [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , [INFO] . 15 травня 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександри Дмитрівни з заявою про прийняття спадщини. 02 березня 2021 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із посиланням на ст. 49 ЗУ "Про нотаріат", пп 4.15, п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у зв`язку із, відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нерухомість. Позивачка вважає, що відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] не могла бути підставою для відмови в оформленні права власності, оскільки належність майна померлому [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданої на запит нотаріуса Відділом приватизації житла Подільського районної у місті Києві державної адміністрації та інформаційною Довідкою Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" КВ - 2020 № 14992 від 12.06.2020 року. Позивач просить суд визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 березня 2021 року, винесену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександрою Дмитрівною, про відмову у видачі [PERSON] спадкового свідоцтва, щодо прийняття спадщини за законом, після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27 вересня 2021 року. 20 липня 2021 року було отримано відзив Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександри Дмитрівни на позовну заяву [PERSON] , в якому державний нотаріус просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи наступним. 02 березня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. було винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , [INFO] . Дану постанову винесено, оскільки правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на квартиру, що належала померлому [PERSON] , відсутні. Відповідно до пп.4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальної дії нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до цього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Відповідно до даних з Інформаційної довідки виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське містке бюро технічної інвентаризації» від 12 червня 2020 року за № КВ-2020 № 14992, квартира належала на праві власності померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Подільського райдержадміністрації 03.12.2007 року (розпорядження № 1820) та зареєстрованого в бюро 24.01.2008 року за реєстровим № 979. Тобто, документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно видавався. Підстави вважати його втраченим чи зіпсованим відсутні, оскільки цей документ надавався для ознайомлення іншою особою - [PERSON] , що подавала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , та якій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкування. Окрім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис щодо права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи викладене, приватний нотаріус вважає, що правові підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії відсутні. 20 липня 2021 року разом з відзивом Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександра Дмитрівна подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. 27 вересня 2021 року за клопотанням представника позивача Троценко В.А. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександри Дмитрівни належним чином посвідчену копію спадкової справи № 2/2019 від 15 травня 2019, заведеною за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . 12 жовтня 2021 року витребувана ухвалою копія спадкової справи надійшла до Шевченківського районного суду м. Києва. 6 грудня 2021 року від представника позивача адвоката Троценко В.А. надійшла відповідь на відзив. 8 грудня 2021 року представник позивача адвокат Троценко В.А. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи № 758/7069/21 у Подільському районному суді м. Києва. 8 грудня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва представнику позивача Троценко В.А. було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи у Подільському районному суді м. Києва. 8 грудня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила позов задовольнити. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександра Дмитрівна в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони, яка заявила про розгляд справи за її відсутності. Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, відзиву, відповіді на відзив, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відноситься до другої черги на право на спадкування за законом на майно, що залишилося після смерті її рідного брата [PERSON] . З постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун Олександри Дмитрівни від 02 березня 2021 року № 07/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] подала до приватного нотаріуса документи для оформлення спадщини на квартиру, що залишилась після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , а саме: копію паспорта на ім`я [PERSON] , копію свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копію свідоцтва про народження [PERSON] .

Outcome: dismissed