Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що на день звернення до суду з вказаним позовом сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, вони фактично припинили шлюбні відносини з вересня 2021 року. В провадженні Хотинського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зараз проживають разом з позивачкою за однією адресою. Зазначає, що відповідач участі в утриманні та вихованні синів не бере, хоча перешкод вона в побаченнях з ними не чинить. За пів року окремого проживання сторін [PERSON] надав їй 1500 грн. на утримання дітей. На основі викладеного, позивач просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня подання позовної заяви до настання повноліття дітей, а також просить стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. А також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4900,00 грн. та судовий збір. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 3500 грн. на утримання двох дітей. Пояснив, що він працює в КП «Містосервіс» на посаді слюсара-сантехніка 4-го розряду. Його середньомісячний заробіток складає 9188,71 грн. При цьому, ствердив, що [PERSON] є швея та має дохід. На даний час вона знімає квартиру в м. Чернівцях. Він дітей бере до себе на вихідні, вітає їх на дні народження. Не заперечував, що він давав лише 1500 грн. в місяць на двох дітей, оскільки на той час не міг надавати більше. А також, просив зменшити суму судових витрат, пов`язану з наданням правової допомоги, вважаючи її завищеною. Суд, вислухавши покази сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 12 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON] , як батько неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. За наведених обставин, враховуючи офіційний заробіток відповідача; обставин, а також враховуючи і обов`язок самої позивачки утримувати дитину, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі по 1900,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання кожної дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів, а саме в розмірі по 1900,00 гривень на кожну дитину щомісячно, суд враховує і факт визнання відповідачем позову на суму 3500,00 грн. на двох дітей. При цьому, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, спроможний працювати та забезпечувати дитину. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1900,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2022 року до настання повноліття дитини. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем була заявлена вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат на правову допомогу в сумі 4900,00 грн. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, під час розгляду цивільної справи №753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Так, як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру представляв адвокат Загарія О.Д. (а.с.13-14). Відповідно до розрахунку судових витрат які понесла [PERSON] від 24.02.2022 року адвокат Загарія О.Д. надав позивачу наступні послуги: перша зустріч з клієнтом та надання усної консультації, складання позовної заяви, виготовлення копій документів (додатків до позовної заяви), їх засвідчення та подача позову в суд, загальною вартістю 4900,00 грн.(а.с. 15). Згідно з квитанції до прибуткового касового ордера №39 від 24 лютого 2022 року адвокат Загарія О.Д. прийняв від [PERSON] на виконання вимог договору про надання професійної правничої допомоги грошові кошти в сумі 4900,00 грн. (а.с.16). Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи вищевикладені обставини, а також невелику складність справи даної категорії та висловлену з цього приводу позицію відповідача, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі, який вказаний у розрахунку судових витрат в сумі 4900,00 грн. За наведених обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, а також надавши оцінку співмірності витрат виконаним роботам та наданим послугам, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 3000 грн. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: partial