Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

31 травня 2022 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви і по день повноліття. Ухвалою суду від 08 червня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що має сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 20 вересня 2018 року, записаний відповідач [PERSON] . Позивачем зазначено, що після припинення сімейно-шлюбних відносин із відповідачем, дитина залишилась проживати разом із матір`ю. [PERSON] вказано, що відповідач працює, але добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 червня 2022 року відповідачу надавався строк для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами. Ухвала суду\~про прийняття\~позовної заяви\~до розгляду\~та відкриття\~провадження у\~справі з\~повісткою направлялись\~на зареєстровану\~адресу проживання\~відповідача та були ним отримані особисто (а.с.16). Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався, обмежившись усними поясненнями в судовому засіданні, з огляду на що суд прийшов до висновку про можливість вирішення спору за наявними матеріалами та з урахуванням пояснень відповідача. У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову. Повідомив, що добровільно допомагає та надає кошти на утримання сина. Однак жодних доказів на підтвердження цих обставин до суду ним надано не було. Позивач не з`явилась в судове засідання, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 14). 13 червня 2022 року [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 15). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 7 (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] \~від 20\~вересня 2018\~року (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а спільний син позивача і відповідача - [PERSON] - проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Суд враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, та не має самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідачем даного факту не спростовано. Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, зважаючи на наявний обов`язок в обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачем до суду не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги дитині. Належних і допустимих доказів, що спростовують аргументи позивачки про ненадання відповідачем матеріальної допомоги сину, [PERSON] не надано. Отже,\~з відповідача\~підлягають стягненню\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved