Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення процентів за користування грошовими коштами за розпискою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розпискою від 01 липня 2011 року передав відповідачу 10 000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 01.07.2012 р.. В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2018 р. задоволено позов [PERSON] та стягнуто на його користь з відповідача борг у сумі 496 доларів США та судовий збір. Оскільки відповідач добровільно не виконав рішення судів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його (позивача) користь суму процентів за користування грошовими коштами 23 798 грн. 43 коп., що еквівалентно 900 доларам США на день звернення до суду з позовом. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 зазначену справу передано до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. Представник позивача надав заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином,без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У серпні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 липня 2011 року ним передані відповідачу в позику кошти в сумі 10 000 доларів США, що еквівалентно 79 717 грн., про що була складена розписка. Згідно розписки відповідач в справі повинен був повернути гроші в сумі еквівалентній 10000 доларів США до 01 липня 2012 року, однак до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання не виконав, і не повернув позивачу вищезазначену грошову суму. За таких обставин просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу з урахуванням 3%відсотків річних в розмірі - 82307,80 грн., та судовий збір у розмірі - 823,08 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі - 82307,80 грн. та судові витрати в сумі - 823,08 грн. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року залишено без змін. Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області ухвалено рішення від 28.11.2016 року, яким позовні вимоги позивача було задоволені та стягнуто на його користь із відповідача відсотки за користування грошовими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання на загальну суму 177 182 грн. 14 коп. та 1 771 грн. 82 коп. - судового збору. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2018 р. задоволено позов [PERSON] та стягнуто на його користь з відповідача проценти за користування коштами у сумі 79 181 грн.80 коп. та 791 грн. судового збору. За інформацією про виконавчі провадження про стягнення грошових коштів з [PERSON] рішення боржником не виконано (а.с.6-7) Згідно із вимогами ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносинами, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Враховуючи, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу з урахуванням трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора та те, що їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору, компенсація позивачу за період з 19.11.2018 року по 19.11.2021 відповідно до поданого розрахунку складає: 23 798, 43 грн., що за курсом курс НБУ на 19.11.2021 складає 900 доларів США. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 908 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 526, 560, 625, 1048 ЦК України,

Outcome: approved