Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач 18.11.2021 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. З 14.09.2002 року вона, [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але 16.07.2009 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття, однак продовжує навчатися у «Нікопольський фаховий коледж національної металургійної академії України», початок навчання 01.09.2019 року, закінчення навчання 30.06.2023 року. Форма навчання денно-бюджетна, що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 05.11.2022 року. Враховуючи, що син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток він потребує матеріальної допомоги батька, яка в добровільному порядку батьком не надається. Відповідач є працездатним, однак офіційно не працевлаштований, має мінливий заробіток працює закордоном водієм. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) на утримання сина до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2023 року але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою про відкриття провадження від 22.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, що відповідає вимогам \~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 17.02.2022 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення з нього аліментів на час навчання (а.с.23-32), згідно якого відповідач просив суд стягувати аліменти на час навчанні сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, посилаючись на те, що позивачка чомусь не вказує, що від шлюбу з нею у них є ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Нікопольського міськрайонного суду з нього стягують аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Також вказав, що на теперішній час перебуває у шлюбі з [PERSON] і на його утриманні знаходиться її неповнолітній син від першого шлюбу [PERSON] . Вказує, що дійсно періодично вимушений виїжджати на заробітки за кордон, але офіційно не працевлаштований та має нестабільний, мінімальний заробіток. Його заробітків, крім розходів на утримання дітей, вистачає на їжу та предмети першої необхідності. Крім того йому потрібно сплачувати комунальні платежі за житло. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але 16.07.2009 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.3,4). Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.8), який на даний час досяг повноліття однак продовжує навчатися у «Нікопольський фаховий коледж національної металургійної академії України», початок навчання 01.09.2019, закінчення навчання 30.06.2023 року. Форма навчання денно-бюджетна, що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 05.11.2022 року (а.с.7) . [PERSON] у зв`язку із навчанням на денній формі навчання не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток тому потребує матеріальної допомоги батька. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що він офіційно не працевлаштований та має нестабільний і мінімальний заробіток, що він перебуває у іншому шлюбі, оскільки вказані обставини не мають вирішального значення для даної справи такої категорії. Також суд, не може покласти в основу рішення твердження відповідача, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син його теперішньої дружини, оскільки належних та допустимих доказів щодо цього не надано. Доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не представлено. В той же час судом враховано ту обставину, що відповідач за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 12.01.2022 року сплачує аліменти на користь позивачки у розмірі ј частини, з усіх видів його заробітку та доходів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Отже, суд приходить до висновку про те, що сторони за час розгляду справи в суді розпорядилися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд, даючи оцінку доказам наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач має обов`язок надавати допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, виходячи з наступного. Відповідач, згідно наданих суду документів офіційно не працевлаштований, однак при цьому він працездатного віку, обмежень щодо праці не має, може працювати та надавати матеріальну допомогу сину під час навчання. У відзиві відповідач зазначив, що офіційно не працює, отримує нестабільний дохід, та вважає, що аліменти повинні стягуватися у розмірі 1/6 частин з усіх видів його заробітку. Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частці від заробітку (доходу), беручі до уваги обставини справи, матеріальне положення сторін, та те, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки. Отже, суд при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання, проте у меншому розмірі ніж просить позивач, а саме в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) на період навчання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у «Нікопольський фаховий коледж національної металургійної академії України», до 30.06.2023 року, але не більш як до досягнення ним 23 років. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів на повнолітнього сина на час його навчання забезпечить поліпшення майнового становища сина, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial