Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням а саме: житловим будинком по [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідачка, яка зареєстрована у даному будинку, фактично не проживає в ньому більше шести років. Реєстрація відповідачки в належному позивачу будинку перешкоджає їй вільно володіти, користуватись та розпоряджатись ним, користуватись пільгами, а також вона несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідачка до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила, що позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. На підставі статей 211, 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №294883883 від 17.01.2022 (а.с.9), житловий будинок, який знаходиться за адресою:\~\~ [ADDRESS] , позивачка є власником Ѕ частки вказаного будинку на підставі договору купівлі продажу № 1565, виданого 24.10.1987 року Чуднівською державною нотаріальною конторою (а.с.7-8). Відповідно до довідки №316 від 08.02.2022, виданої Чуднівською міською радою Житомирської області (а.с.11), та копії паспорта позивачки (а.с.6) вона зареєстрована і проживає в зазначеному будинку. Актом № 287 від 07.12.2021 складеним головою комісії, начальником відділу праці та соціального захисту населення та охорони здоров`я Малахівською Т.М. встановлено, що [PERSON] фактично проживає в вказаному будинку і, що з нею зареєстровані, але фактично не проживають діти: дочка [PERSON] (не проживає близько 6 років), син- [PERSON] (здійснює догляд за матір`ю). Відповідно до довідки №2400 від 22.12.2021, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] , станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.1987 р., р №1565, посвідченого Чуднівською державною нотаріальною конторою - Ѕ ід.частка ж/буд. (кв.2) та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.1987 р., р.№1567, посвідченого Чуднівською державною нотаріальною конторою Ѕ ід.част. ж/буд.(кв.1). Судом встановлено, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані троє осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому будинку/ приміщенні осіб за №2240 від 16.02.2022, виданим головним спеціалістом ЦНАП Чуднівської міської ради (а.с.12). Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, припинення дії, яка порушує право, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Конституцією України\~та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України (надалі по тексту ЦК України), член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно ст.\~163\~Житлового кодексу України (№ 5464-X від 30.06.1983 року) у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ст.\~71\~Житлового кодексу України (№5464-X від 30.06.1983 року) при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України\~ (№5464-X\~від 30.06.1983 року) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірному будинку, в ньому не проживає, а проживає без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.30). Тому, в силу закону, коли відповідач без поважних причин не проживає в спірному будинку більше одного року, його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що є також одним із способів захисту права приватної власності позивача у справі. Виходячи з наведеного вище суд вважає позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком обґрунтованою та доведеною.

Outcome: approved