Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 27 липня 2002 року з відповідачем [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між сторонами не склалось. В сім`ї відбувалися сварки. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Від спільного проживання мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати. Судові витрати стягнути з відповідача. На примирення не згідна. Позивач у підготовче засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує. Просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у підготовче засідання не з`явився. Подав заяву, в якій позовні вимоги визнає. Просить справу розглядати у його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони 27 липня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Старовижівського районного управління юстиції за актовим записом № 20 (а.с.8). Від спільного проживання мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10) Подружнє життя з відповідачем не склалося. Відносини, які склались між сторонами носять негативний характер. Відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя. Тобто шлюб носить формальний характер. Можливості збереження даного шлюбу немає. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає до задоволення. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання позивачки про стягнення з відповідача сплачений нею судовий збір задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до статей 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved