Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , де просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3950 грн. та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій останнього у розмірі 3000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2022 близько 18 год. 30 хв., [PERSON] , перебуваючи у будинку [ADDRESS] , де проживає позивачка, незаконно заволодів банківською карткою, яка є офіційним документом, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що [PERSON] не помітила, як у неї випала з кишені, таємно, викрав банківську картку видану на її ім`я в АТ «Альфа-банк» № [NUMBER] . В подальшому, 08.01.2022 о 21 год. 40 хв., умисно, таємно з корисливих мотивів, маючи безпосередній доступ до вказаної картки відповідач в банкоматі, який розташований біля входу в приміщення відділення №10023/0218 Черкаської філії РУ АТ «Ощадбанк», незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 500 грн. 09.01.2022 о 14 год. 09 хв., повторно [PERSON] незаконно заволодів коштами з картки у сумі 2000 грн. 10.01.2022 в період часу з 07 год. 47 хв. до 07 год. 49 хв. відповідач незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 3000 грн., шляхом проведення 3-х транзакцій, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 2050 грн. Так, за період з 08.01.2022 по 10.01.2022 [PERSON] незаконно заволодів грошовими коштами на загальну суму 7550 грн., чим завдав [PERSON] матеріальної шкоди на вказану суму, що підтверджується вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.03.2022 по справі №696/101/22. Відповідач частково відшкодував 3600 грн., а іншу частину 3950 грн. відмовляється повертати. Щодо моральної шкоди вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачка була змушена жити в боргах, тому що позичала кошти у сусідів для купівлі продуктів харчування. Факт крадіжки коштів та відсутність можливості купувати собі ліки і продукти харчування суттєво вплинули на її психологічний стан. [PERSON] була змушена витрачати час на підготовку заяв та судових позовів, відвідувати установи органів державної влади, щоб добитися належного захисту порушених прав. Моральну шкоду від протиправної поведінки відповідача оцінює у 3000 грн. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 18.05.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених в позові, та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позовних вимог та з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.03.2022 по справі №696/101/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, [PERSON] визначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на [PERSON] обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Позивачкою до матеріалів справи додано угоду про примирення від 31.01.2022 між нею та відповідачем відносно вказаних правопорушень (а.с. 9-11). Вказаний вирок учасниками провадження до суду апеляційної інстанції не оскаржувався та вступив у законну силу 18.04.2022. Як вбачається з описової частини вищевказаного вироку, судом під час розгляду кримінального провадження №696/101/22, 1-кп/696/36/22 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, встановлено, що: « [PERSON] , 08.01.2022 близько 18 год. 30 хв., перебуваючи у будинку [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , маючи намір на заволодіння банківською картою, яка являється офіційним документом, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла [PERSON] не помітила, як її банківська карта випала у неї з кишені, таємно, викрав банківську карту, видану на ім`я [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» № [NUMBER] (яка за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням відповідно до чинного законодавства є засобом доступу до банківських рахунків, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, тому відповідає визначенню поняття «офіційний документ»), після чого картку залишив у себе та використав у власних цілях. В подальшому, 08.01.2022 о 21 год. 40 хв., [PERSON] умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи безпосередній доступ до банківської картки, виданої на ім`я [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» № [NUMBER] , яку незаконно отримав 08.01.2022 шляхом її викрадення, в банкоматі, який розташований біля входу в приміщення відділення №10023/0218 Черкаської філії РУ АТ «Ощадбанк», за адресою: м. Кам`янка, вул. Г. Майдану, 41, незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 500 грн., які знаходились на її картковому рахунку, шляхом проведення однієї транзакції, чим заподіяв [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Він же, повторно, 09.01.2022 в період часу з 14 год. 09 хв. до 14 год. 10 хв., повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи безпосередній доступ до банківської картки, виданої на ім`я [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» № [NUMBER] , яку незаконно отримав 08.01.2022 шляхом її викрадення, в банкоматі АТ «Ощадбанк», який знаходиться біля платформи «Знам`янка-сортувальна», за адресою: м. Знам`янка, вул. Транспортна, 12-А, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 2000 грн., які знаходились на її картковому рахунку, шляхом їх зняття та проведення двох транзакції по 1000 грн. кожна, чим заподіяв [PERSON] , матеріальну шкоду на вказану суму. Він же, 10.01.2022 в період часу з 07 год. 47 хв. до 07 год. 49 хв., перебуваючи в м.Знам`янка Кіровоградської області, повторно умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи безпосередній доступ до банківської картки, виданої на ім`я [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» № [NUMBER] , яку незаконно отримав 08.01.2022 шляхом її викрадення, в банкоматі АТ «Ощадбанк», що по вул. Транспортна, 12-а, який розташований поблизу локомотивного депо ст.. Знам`янка, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 3000 грн., які знаходились на її картковому рахунку, шляхом проведення 3-х транзакцій по 1000 грн. кожна, після чого реалізуючи єдиний злочинний умисел на викрадення чужого майна, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 2050 грн., шляхом їх зняття із карткового рахунку в банкоматі АТ «Ощадбанк», що розташований за адресою: м.Знам`янка, вул. Станційна, 22, чим заподіяв [PERSON] , матеріальну шкоду на загальну суму 5050 грн.». Згідно ч.6 ст.82 ЦК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпіла від кримінального правопорушення [PERSON] з цивільним позовом в межах кримінального провадження не зверталався. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доказів відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди у сумі 3950 грн. 00 коп., завданої позивачу [PERSON] кримінальним правопорушенням, матеріали справи не містять та відповідачем не надані. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Так, позивач [PERSON] звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка завдана кримінальним правопорушення та оцінена нею у сумі 3000 гривень, вказує на те, що внаслідок протиправних дій [PERSON] нею понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав. Дії відповідача змусили її жити в боргах, оскільки вона була вимушена позичати кошти у сусідів для купівлі продуктів харчування. Факт крадіжки коштів та відсутність можливості купувати собі ліки і продукти харчування суттєво вплинули на її психологічний стан. Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Однак, доказів, які підтверджують обставини, на які посилається позивач як на підставу обґрунтування заявленої моральної шкоди, матеріали справи не містять. Разом з тим, суд враховує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, у зв`язку із завданими матеріальної шкоди, позивач зазнала моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує глибину та ступінь моральних і душевних страждань [PERSON] , яких вона зазнала у зв`язку з вчиненням протиправних дій відповідача, їх тривалість, а також принципи розумності та справедливості. Суд вважає, що заявлена матеріальна шкода підлягає частковому задоволенню у розмірі 1000 грн., які підлягають стягненню з відповідача. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави половину судового збору у сумі 496 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.22, 1166, 1177 ЦК України та

Outcome: partial