Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в лютому 2022 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання. В позовній заяві зазначено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2021 року у справі № 127/22616/21 скасовано судовий наказ за заявою КП ВМР «ВМТЕ» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, суми втрат від інфляційних процесів та 3% річних від суми основного боргу на підставі ст.ст. 170, 171, 260, 272 ЦПК України Житлове помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де фактично зареєстрований та проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідач, регулярно порушуючи умови п. 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», в період з грудня 2018 по червень 2021 року заборгував за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання 35902,22 грн., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач зазначає, що за період з грудня 2018 року включно по червень 2021 року відповідачу нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 35978,49 грн., з них: 35902,22 грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 59,55 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 16,72 грн. - суми втрат від інфляції. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, також надала суду письмові пояснення. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Також просили суд застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст.ст. 526, 625 ЦК України,Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Судом установлено, що помешкання за адресою: [ADDRESS] , де фактично зареєстрований та проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця. Відповідно до оборотної відомості встановлено, що позивачем надавались житлово-комунальні послуги, зокрема за період з грудня 2018 року по червень 2021 року, однак їх вартість відповідачем сплачена не в повному обсязі. Згідно з розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позовної заяви, загальний розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги станом на 31.06.2021 року становить 35978,49 грн., з них: 35902,22 грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 59,55 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 16,72 грн. - суми втрат від інфляції. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4 статті 319\~ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 1 ст.\~6\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1,5 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~жовтня 1992\~року №\~572 індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно абз. 3 ч. 4 ст.\~13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року в справі № 751/3840/15-ц). Так, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~жовтня 1992\~року №\~572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала. Відповідно до ст.ст. 509, 526\~ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 67, 68\~ЖК України квартиронаймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності по сумам заборгованості. Згідно із\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі\~ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначалось вище за період з грудня 2018 року включно по червень 2021 року відповідачу нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 35978,49 грн., з них: 35902,22 грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 59,55 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 16,72 грн. - суми втрат від інфляції. Слід зазначити, що Вінницьким міським судом Вінницької області 13.09.2021 року було видано судовий наказ про\~стягнення з\~ [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Стягнуто з [PERSON] на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 грудня 2018 року включно по 30 червня 2021 року з урахуванням 3 % річних та суми втрат від інфляції в розмірі 35988,06 грн., з них: 35902,22 грн. - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 16,72 грн. сума втрат від інфляції; 59,55 грн. 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги. Ухвалою суду від 29.11.2021 року заяву [PERSON] про поновлення пропущеного строку та про скасування судового наказу виданого Вінницьким міським судом Вінницької області за заявою КП ВМР «ВМТЕ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого теплопостачання з [PERSON] задоволено. Судовий наказ виданий 13.09.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/22616/21 про стягнення з [PERSON] на користь КП ВМР «ВМТЕ» 35 988,06 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, з них: 35902,22 грн. - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 16,72 грн. - сума втрат від інфляції; 59,55 грн. 55 3%\~річних від суми заборгованості за спожиті послуги та 227 грн. сума судового збору скасовано. Також як вбачається з квитанцій за оплату комунальних послуг, відповідач систематично сплачували за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, а тому з огляду на зазначене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального теплопостачання та гарячого водовідведення, даний позов поданий у межах строку позовної давності. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач сплачувала за спожиті послуги з центрального теплопостачання та гарячого водовідведення, але в меншому обсязі, на що також звернула і представник позивача. Також в судовому засіданні з`ясовано, що у відповідача немає лічильника, і у зв`язку з вказаною ситуацією, оплата за послуги з гарячого водопостачання не може здійснюватись за фактичними показниками по лічильнику. За змістом ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved