Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

16.02.2022 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до Черкаської міської ради, в якій просив: - витребувати у Черкаської міської ради, металевий кіоск площею 20 кв.м., сарай - літера F', що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який було зареєстровано на праві власності за. Черкаською міською радою: реєстраційний номер об`єкта, нерухомого майна: 1184660171249; як складова, частина, об`єкту нерухомого майна: комплекс бази відпочинку вчителів, і передати його [PERSON] (РІІОКПП [NUMBER] ); - припинити речове право Черкаської міської ради на. сарай - літера F' за адресою: [ADDRESS] , шляхом часткового скасування рішення Державного реєстратора Крилової Оксани Миколаївни у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в частині державної реєстрації права власності на сарай - літера F', за адресою: [ADDRESS] , за Черкаською міською радою . Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним. 19.04.1997 року, позивач на підставі нотаріально засвідченого договору, придбав у МП «КОМПРОМІС» металевий кіоск площею 20 кв.м. за 200,00 грн. Даний факт підтверджується нотаріально посвідченим договором серії ААІ №191768, зареєстрованим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. за №2359. В подальшому, з дозволу керівництва ОК «Дніпро 2003», я з 2005 року, зберігав цей кіоск на території кооперативу Дніпро 2003, за адресою: [ADDRESS] . В лютому 2022 року, позивач звернувся до керівника ОК «Дніпро 2003» з вимогою повернути належний мені на праві власності кіоск, він сказав, що на даний час це неможливо, оскільки Черкаська міська рада зареєструвала його за собою на праві приватної власності - як нерухоме майно, сарай - літера F'. В цей же час від [PERSON] , позивач отримав витяг з державного реєстру речове прав на нерухоме майно, який вона отримала разом з позовною заявою, з якої дійсно вбачається, що 02.10.2018 року о 15:49:29, державним реєстратор: Криловою Оксаною Миколаївною Департаменту організаційного забезпечення Черкаської місь ради, Черкаська обл. було вчинено запис про право власності (номер запису про право власності: 28455767); підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43584696 від 19.10.2018 16:27:07 [PERSON] , Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради, Черкаська обл. Позивач вважає, що належне йому рухоме майно - металічний кіоск, без його згоди, та безвідплатно, було зареєстровано як нерухоме майно за Черкаською міською радою 17.02.2022 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області даний позов прийнятий до розгляду, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 19.04.2022 року від третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача обслуговуючий кооператив Дніпро 2003 надійшли письмові пояснення, в яких голова правління А.Горбатов підтримв позов та заначив, що дійсно металічний кіоск позивача був безпідставно зареєстрований як сарай літера F'. 11.05.2022 року від Черкаської обласної прокурату надійшла заява про вступ до розгляду справи з метою захисту державних інтересів. 13.05.2022 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області в задоволенні заяви Черкаської обласної прокуратури відмовлено. 16.05.2022 року від Черкаської міської ради надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти позову, з тих підстав, що позивач не доводить належними доказами ідентичність металевого гаражу, який він придбав та спірного сараю, який належнить відповідачу на праві власності. Право власності на даний сарай відповідачем набуто правомірно, на даний час право власності на спірне майно, сарай зареєстровано також за [PERSON] , яку позивач не визначив в якості відповідача. Відповідь на відзив не надходила. Таким чином, розгляд справи проведений за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 19.04.1997 року, [PERSON] на підставі нотаріально засвідченого договору, придбав у МП «КОМПРОМІС» металевий кіоск площею 20 кв.м. за 200,00 грн. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на складову частину комплексу бази відпочинку вчителів, сарай під літерою F', який як вважає [PERSON] належить йому, зареєстроване за Черкаською міською радою 02.10.2018 року. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1, 2 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 № 911/1902/19 (п. 22, 23) наголосив, що у статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, у тому числі на нерухоме майно, є наявність підтвердженого належними доказами права власності позивача щодо нерухомого майна, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права. Зважаючи на встановлену презумпцію саме на позивача покладається обов`язок доказування правомірності набуття матеріального права ним, так і протиправності набуття права власності на майно відповідачем. У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 № 694/1726/18 викладено правовий висновок про застосування положень статті 387 ЦК України, згідно з яким зазначено, що тлумачення статті 387 ЦК України свідчить, що на підставі віндикаційного позову може бути витребуване з чужого незаконного володіння майно яке є індивідуально визначеним. Згідно з абзацом 1 частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Тобто необхідною умовою для витребування сараю під літерою F', який як вважає [PERSON] належить йому, є доведення, що саме це майно за індивідуальними ознаками є ідентичним з металевим кіоском, придбаним ним згідно з договором купівлі-продажу від 19.04.1997. Разом з тим, жодних доказів, ідентичності металевого кіоска, який є рухомим майном та нерухомого майна - сараю під літерою F', який в передбаченому законом порядку зареєстрований, позивач суду не надає. При цьому, як на докази ідентифікації сараю під літерою F' як «металевого кіоску (гаражу, вагон-битовки)» та приналежності спірного сараю саме [PERSON] , позивач посилається на акт Обслуговуючого кооперативу «Дніпро-2003», довідку надану головою правління Обслуговуючого кооперативу «Дніпро-2003» та фотокартки, на яких він сфотографований біля невідомої споруди.. Дані докази суд оцінює критично, оскільки Обслуговуючий кооператив «Дніпро-2003» не являється власником та володільцем комплексу бази відпочинку вчителів за адресою: [ADDRESS] . А отже Обслуговуючий кооператив «Дніпро-2003» не може підтверджувати чи спростовувати будь-які фактичні обставини відносно майна, з яким не має жодного правового та фактичного зв`язку. Крім того, оспорюючи правомірність набуття Черкаською міською радою права власності на частину комплексу бази відпочинку вчителів, [PERSON] не надав жодних доказів на підтвердження цієї обставини. Натомість правомірність набуття права власності презюмується. А отже саме [PERSON] , а не Черкаська міська рада зобов`язаний спростувати цю презумпію. Зважаючи на встановлену презумпцію саме на позивача покладається обов`язок доказування правомірності набуття матеріального права ним, так і протиправності набуття права власності на майно відповідачем. Суд вважає, що жодних доказів щодо набуття права власності на нерухомого майна - сараю під літерою F' [PERSON] не надано. Так само не наданого жодного доказу протиправності набуття такого права Черкаською міською радою. Зважаючи на все викладене вище, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Що стосується заяви представника відповідача, про застосування строків позовної давності, то суд відмовляючи в задоволенні позовної заяви по суті спору, не вбачає можливості для застосування в даному випадку пропущення строків звернення до суду, як підставу для відмови в позові. Суд, при розподілі судових витрат, керується положенням ст. 141 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено повністю, судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed