Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

06 січня 2022 року [PERSON] звернулась до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним рішення Куликівської селищної ради від 10.01.2012 року «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок» в частині безоплатної передачі земельної ділянки площею 0,15 га, стягнути з Куликівської селищної ради матеріальну шкоду у розмірі 56445,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Позов мотивує тим, що 25 червня 2011 року [PERSON] на підставі її заяви надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] площею 0,0752 га. Рішенням від 10 січня 2012 року Куликівська селищна рада передала [PERSON] безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після померлої [PERSON] прийняв чоловік останньої [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 7422755100:01:002:0174 межі якої були погодженні у відповідності до чинного законодавства та інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. 27.12.2018 року [PERSON] звернувся до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до КНП «Куликівська ЦРЛ», Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, ПП «Тепло-енергія плюс», підприємства «ТЕПЛОГАЗ-ВК», третя особа ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» в якій просив усунути перешкоди у праві користування його земельною ділянкою кадастровий номер 7422755100:01:002:0174. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 03.02.2020 року у справі № 737/1193/18 за вказаним позовом [PERSON] та зустрічним позовом КНП «Куликівська ЦРЛ» до [PERSON] , Куликівської ОТГ про скасування рішень, свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» задоволено частково: скасовано рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по [ADDRESS] ; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4196936 від 31.05.2013, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, яке посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 71755574227, номер запису про право власності 1127820, яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 414, що посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П.; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 414, посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П. яке посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 27.02.2020 на вищевказане рішення [PERSON] подав апеляційну скаргу. [INFO] [PERSON] помер. В подальшому все майно від свого батька успадкувала позивач [PERSON] . 19.03.2021 Чернігівський апеляційний суд своєю постановою залишив без змін вищевказане рішення Куликівського районного суду Чернігівської області. Позивач вказує, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, позивач [PERSON] позбавлена права володіти та вільно розпоряджатись земельною ділянкою 7422755100:01:002:0174 на якій розміщений фундамент сімейного будинку внаслідок чого їй було завдано матеріальних збитків, розмір яких дорівнює вартості вказаної земельної ділянки, визначеної звітом ПП «АКСІОМА» в сумі 56445,00. Крім того, вказує, що позивачу було завдано також моральну шкоду, розмір якої оцінює в 20000 грн.. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було розподілено головуючому судді. 10.01.2022 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із ненаданням позивачем доказів сплати судового збору. Після усунення недоліків позовної заяви позивачем, ухвалою суду від 19.01.2022 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15.02.2022 року. 07.02.2022 року відповідач Куликівська селищна рада подала відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Мотивує тим, що позивачем не надано доказів про порушення прав саме позивача як власника та завдання їй шкоди. Зазначає, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] та власником земельної ділянки в цілому з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174 площею 0,0752 га розташованої за вказаною вище адресою з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на які зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом номер 1307 від 23.11.2020, виданого приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Євгенієм Петровичем. На даний час право власності позивачки на вищезазначені об`єкти нерухомості не припинено. Вказує, що позивач в позовній заяві не зазначив: зміст позовних вимог щодо відповідача, докази, що підтверджують викладені в позові обставини, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися. Стверджує, що посилання позивача на те, що у відзиві на апеляційну скаргу у справі № 737/1193/18 відповідач визнав незаконним своє рішення про надання дозволу на земельну ділянку, не є належним, допустимим та достовірним доказом протиправності рішення селищної ради від 10.01.2012 «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок» в частині безоплатної передачі земельної ділянки 0,15 га. Вказує, що в задоволені позовних вимог позивача необхідно відмовити, так як позовні вимоги вказані в п. 1 позову були предметом розгляду в справі №737/1193/18, за результатами якого було скасовано рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по [ADDRESS] . При цьому причиною скасування рішення судом був визнаний факт не повідомлення про всіх співвласників об`єкта нерухомості первинними власниками земельної ділянки, а порушення сільською радою вимог законодавства при винесенні даного рішення. Вказує, що понесені витрати позивачем не є матеріальною шкодою, в розумінні цивільного законодавства. Також зазначає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди. Ухвалою суду 15.02.2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 28.02.2022. У зв`язку із введенням на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, розпорядженням Верховного суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», була змінена територіальна підсудність судових справ Куликівського районного суду Чернігівської області. Справу було знято з розгляду. Розпорядженням голови Верховного суду від 04.05.2022 року №27/0/9-22 з 05 травня 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ. Справу призначено до судового розгляду на 06.06.2022 року. Судовий розгляд справи відкладався за клопотанням представника позивача. Представник позивача в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити з підстав вказаних в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в заявах по суті справи просив справу розглядати за відсутності представника відповідача. Судом встановлено, що рішенням Куликівської селищної ради 6 сесії 6 скликання від 25 червня 2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації» надано дозвіл на виготовлення технічної документації для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.9 на звороті). Рішенням Куликівської селищної ради 10 сесії 6 скликання «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок» передано безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови [PERSON] [ADDRESS] 0,0752 га (а.с.10). Судом досліджено рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 03.02.2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 19.02.2021 року у справі № 737/1193/18 за позовом [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської селищної ради, Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, Приватного Підприємства «Тепло-енергія плюс», Підприємства «ТЕПЛОГАЗ-ВК» про скасування та визнання недійсним рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації Комунальному закладу «Куликівська центральна районна лікарня»; скасування та визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації щодо складання документів на виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою; скасування та визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою; про знесення незаконно збудованої димової труби газової котельні, бункеру, металевих натяжних тросів, газової котельні Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня», а також приведення земельної ділянки до стану придатного до використання, та за зустрічним позовом Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради до Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, [PERSON] , третя особа ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» про скасування рішень Куликівської селищної ради; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Судовими рішеннями у справі № 737/1193/18 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . 19 квітня 2018 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його дружини [PERSON] .. Спадщина на яку видане дане свідоцтво складається із земельної ділянки площею 0,0752 га, кадастровим номером 7422755100:01:002:0174 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області 31 травня 2013 року. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 03.02.2020 року, залишеного без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 19.03.2021 року у справі № 737/1193/18 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: - скасовано рішення Куликівської селищної ради від 16.03.2017 року про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Комунальному закладу «Куликівська центральна районна лікарня», кадастровий номер 7422755100:01:002:0216, з виключенням даної земельної ділянки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та Державного земельного кадастру; - скасовано рішення 14 сесії 5 скликання Куликівської селищної ради від 18 липня 2008 року про затвердження технічної документації щодо складання документів на виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Комунальному закладу «Куликівська центральна районна лікарня»; - визнано недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серія ЯЯ № 373756, який 23.07.2008 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 030883500001 земельну ділянку площею 2.4469 га, кадастровий номер №7422755100:01:002:0070, яка розташована по [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» задоволено частково: - скасовано рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по [ADDRESS] ; - визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4196936 від 31.05.2013, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, яке посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 71755574227, номер запису про право власності 1127820, яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 414, що посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П.; - визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 414, посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П. яке посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-32). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після померлого прийняла позивач [PERSON] (а.с. 55) Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0752 га, кадастровий номер 7422755100:01:002:0174, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою земельної ділянки. (а.с. 55, 56) Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 04.02.2022 року право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7422755100:01:002:0174, зареєстроване з 23.11.2020 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 1307, виданий 23.11.2020 року. Відповідно до звіту № 67/21 з експертної грошової оцінки, вартість земельної ділянки кадастровий номер 7422755100:01:002:0174, площею 0,0752 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована [ADDRESS] , що належить [PERSON] станом на 17 вересня 2021 року становить 56\~445 грн. 00 коп. (а.с. 37 75). Докази скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі якого у позивача виникло право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер 7422755100:01:002:0174 та докази припинення права власності позивача на дану земельну ділянку суду не надано. Інших письмових доказів щодо суті спору матеріали справи не містять, з клопотанням про витребування доказів сторони не звертались. Заслухавши представника позивача, дослідивши заяви по суті справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, 8, 9, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст.\~77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Розглядаючи позовні вимоги позивача про визнання протиправним рішення Куликівської селищної ради від 10.01.2012 року суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії та/або нормативно-правовий акт виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що оскарженню підлягають лише ті нормативно-правові акти, які є чинними та породжують для особи певні правові наслідки. Отже, не підлягають оскарженню правові акти, які втратили чинність. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Куликівської селищної ради від 10.01.2012 року «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок» в частині безоплатної передачі земельної ділянки [PERSON] , яке позивач просить визнати протиправним, скасовано рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 03.02.2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 19.03.2021 року (справа № 737/1193/18). Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання правового акта індивідуальної дії органу місцевого самоврядування протиправним після того, як такий акт скасований, втратив чинність та вже не створює правових наслідків для позивача, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог позивача в цій частині, оскільки визнання неправомірним правового акту, який є нечинним та таким, що не підлягає застосуванню, є неможливим. Розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд приходить до наступного. Статтею 56 Конституції України закріплено право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Суд зауважує, що відповідно до вимог закону, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є по-перше доведення факту неправомірних дій або бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, по-друге наявність шкоди та, по-третє, причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду, і саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В обґрунтування заподіяння позивачу органом місцевого самоврядування своїм рішенням шкоди, позивач посилається на те, що оспорюваним рішенням Куликівської селищної ради від 10.01.2012 року «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок», яку позивач просив визнати протиправним, було передано у власність [PERSON] , яка є матір`ю позивача, земельну ділянку площею 0,0752 га,. В подальшому після смерті [PERSON] дану земельну ділянку успадкував батько позивача [PERSON] , правонаступником якого є позивач. За твердженням позивача, внаслідок скасування вищевказаного рішення селищної ради від 10.01.2012 року, позивач позбулася права володіти та вільно розпоряджатися названою земельною ділянкою. Проте позивачем не наведено аргументів на користь того, яким чином вищевказане оскаржене рішення сільської ради вплинуло на позбавлення позивача права власності на зазначену земельну ділянку, приймаючи до уваги, що саме цим рішенням сільської ради було передано у власність [PERSON] земельну ділянку та у випадку неприйняття такого рішення [PERSON] та її спадкоємці взагалі би не набули жодних прав на вказане майно. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0752 га, кадастровий номер 7422755100:01:002:0174, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [PERSON] , на момент подання позову право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за позивачем. Доказів припинення права власності на дану земельну ділянку внаслідок прийняття Куликівською селищною радою рішення від 10.01.2012 року позивачем не надано. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність всіх необхідних елементів для притягнення відповідача до відповідальності за майнову шкоду внаслідок неправомірних дій в порядку визначеному ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, а саме не доведена наявність шкоди та наявність причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд зважає на наступне. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 23\~ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Положеннями ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1173, 1174\~ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду\~України які\~він надав\~в п.\~3\~Постанови №\~4\~від 31.03.1995\~р.\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» - моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Позивачем не доведено, у чому саме полягає моральна шкода, не доведено факт завдання позивачу цієї шкоди та не обґрунтовано її розмір, не вказано з яких міркувань позивач виходив, визначаючи саме такий розмір заподіяної йому моральної шкоди. З урахуванням вищевикладеного в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed