Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Жук О.Б. звернувся в її інтересах до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 542100 грн, а судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що позивач, працювала в аптеці за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 27, що у Шевченківському районі на фірмі ТОВ «САНАТА-ФАРМ», керівником якої є відповідач [PERSON] . Відповідач запропонував позивачу вкласти кошти в аптеку та стати співвласником аптеки, при цьому стверджував, що за ці кошти він розвине компанію та гарантував позивачу великі прибутки та зарплату. Також [PERSON] запропонував крім вкладення в розвиток аптеки купити частку 33% в статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ». Позивач погодилась на ці умови та 13 березня 2017 року передала особисто відповідачу грошові кошти в сумі 542100 грн, які останнім повинні були використані на розвиток аптеки. 16 березня 2017 року було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ» №2, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому частку в статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ», розмір якої становить 333,33 грн статутного капіталу підприємства, а [PERSON] прийняла цю частку та зобов`язалася сплатити за неї грошову суму в розмірі, визначеному договором. Відповідно до п.5.1. вищевказаного договору вартість частки, що відчужується, становить 333,33 грн. Дані кошти були оплачені, що також підтверджується п.5.3 Договору. Також після передання коштів вже 16 березня 2017 року протоколом №16-03/17 загальних зборів учасників ТОВ «САНАТА-ФАРМ» від 16.03.2017 року було вирішено прийняти до складу учасника [PERSON] з часткою 333,33 грн, що складає 33,33% від статутного капіталу ТОВ «САНАТА-ФАРМ». Отримання відповідачем коштів в сумі 542100 грн є фактом, який взнається безпосередньо самим [PERSON] . Факт передачі грошей позивачем на користь відповідача підтверджується також протоколами допитів свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у межах кримінального провадження №12018100100012237, відкритого 17.11.2018 року за заявою позивача Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з приводу шахрайських дій громадянина [PERSON] щодо заволодіння коштами. Також згідно довідки ТОВ «САНАТА-ФАРМ» №01/01 від 2019 року «Про внесення зворотної безвідсоткової фінансової допомоги на рахунок підприємства за період березень 2017 року-вересень 2018 року» на рахунок ТОВ «САНАТА-ФАРМ», а також копій відповідних квитанцій вбачається, що починаючи з 14.03.2017 року по 12.09.2018 року було внесено 542100 грн від фізичної особи [PERSON] . Позивач вважає, що відповідач отримавши грошові кошти в якості позики, зобов`язаний повернути усі грошові кошти в сумі 542100 грн позивачу, оскільки строк повернення настав. 29 січня 2021 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення коштів, проте відповідач коштів не повернув. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 березня 2021 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 14 червня 2021 року представник відповідача - адвокат Самойленко А.М. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, адже між сторонами не було укладено ні усного, ні письмового договору позики. Зазначив, що відповідач дійсно запропонував [PERSON] придбати частку в підприємстві. Позивач погодилася придбати частку, а саме 1/3 в ТОВ «САНАТА-ФАРМ», а також що вже готова передати йому кошти в розмірі 542100 грн. При цьому відповідач наполягав на тому щоб передача грошових коштів за придбання позивачем частики в товаристві відбувалась після належного оформлення документів та подачі їх до реєстраційної служби, саме на таких умовах і відбулось відчуження 1/3 частки ТОВ «САНАТА-ФАРМ» на користь позивача, що підтверджується протоколом № 16-03/17 загальних зборів учасників ТОВ «САНАТА-ФАРМ» від 16.03.2017 року, а також договором №2 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ» від 16.03.2017 року. Після укладання вищезазначених документів позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 542100 грн як плату за придбану частку 1/3 в товаристві. В подальшому ці грошові кошти були внесені відповідачем, як керівником товариства, на розрахунковий рахунок ТОВ «САНАТА-ФАРМ» для подальшого розвитку. Вказав, що відповідач не спростовує факт отримання грошових коштів від позивача, проте ці кошти в сумі 542100 грн були передані відповідачу в якості оплати за придбану частку у ТОВ «САНАТА-ФАРМ», а не на виконання договору позики, якого сторони не укладали. Зазначені обставини підтверджується також копією листа, надісланого позивачем на адресу ТОВ «САНАТА-ФАРМ» у травні 2019 року з вимогою повернути надану фінансову поворотну допомогу в розмірі 542100 грн, а також копією листів, які у березні та липні 2019 року позивач направляла іншим співвласникам ТОВ "САНАТА-ФАРМ" з пропозицією викупити її частку в статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ», що була оцінена в розмірі 22000 доларів США (550000 грн). 16 червня 2021 року позивачем було подано відповідь на відзив, в якому позивач, серед іншого зауважила, що передача коштів відповідачу відбулася до укладення договору №2 купівлі-продажу частки та проведення загальних зборів від 16.03.2017 року, оскільки гроші передано відповідачу 13 березня 2017 року. Крім того вказала, що посилання відповідача на те, що позивач передала 542100 грн за 1/3 часки у статутному капіталі товариства не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ця частка придбана на підставі договору №2 купівлі-продажу частки від 16.03.2017 року, в якому вказана ціна і факт оплати іншої суми. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Позивач вказала, що 13 березня 2017 року нею було передано [PERSON] грошові кошти в сумі 550000 грн, які були отримані ним особисто та повинні були використані на розвиток аптеки. Вважає, що відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти, оскільки строк повернення настав. Тому позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 542100 грн на підставі ст.1049 ЦК України. Як стверджує вважає позивач, отримання відповідачем коштів в сумі 542100 грн є фактом, який взнається безпосередньо самим [PERSON] . Факт передачі грошей позивачем на користь відповідача підтверджується також протоколами допитів свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у межах кримінального провадження №12018100100012237, відкритого 17.11.2018 року за заявою позивача Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з приводу шахрайських дій громадянина [PERSON] щодо заволодіння коштами, а також довідкою ТОВ «САНАТА-ФАРМ» №01/01 від 2019 року «Про внесення зворотної безвідсоткової фінансової допомоги на поточний рахунок підприємства за період березень 2017 року - вересень 2018 року» та копіями відповідних квитанцій, з яких вбачається, що на рахунок ТОВ «САНАТА-ФАРМ» починаючи з 14.03.2017 року по 12.09.2018 року було внесено 542100 грн від фізичної особи [PERSON] . Проте представник відповідача у відзиві позов не визнав, вказав, що між сторонами не було укладено ні усного, ні письмового договору позики. Відповідач не спростовує факт отримання грошових коштів від позивача, проте ці кошти в сумі 542100 грн були передані відповідачу в якості оплати за придбану частку у ТОВ «САНАТА-ФАРМ», а не на виконання договору позики, якого сторони не укладали. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною. Таким чином, відповідно до ст.81 ЦПК України, обов`язок доведення тих обставин, на які посилається сторона, як на обґрунтування свої вимог, покладений на відповідну сторону. На підтвердження обставин укладення договору позики, відповідно до положень чинного законодавства, позивач має надати суду оригінал розписки позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Проте позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження укладення між нею та відповідачем [PERSON] договору позики, умов отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Додана до позовної заяви довідка ТОВ «САНАТА-ФАРМ» №01/01 від 2019 року «Про внесення зворотної безвідсоткової фінансової допомоги на рахунок підприємства за період березень 2017 року-вересень 2018 року» на рахунок ТОВ «САНАТА-ФАРМ», а також копії відповідних квитанцій, з яких вбачається, що починаючи з 14.03.2017 року по 12.09.2018 року було внесено 542100 грн від фізичної особи [PERSON] не підтверджує факту передачі грошових коштів позивачу. При цьому суд не приймає до уваги подані позивачем копії протоколів допитів свідків [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та інших, отриманих в межах кримінального провадження, оскільки в силу ст.78 ЦПК України визнає їх недопустимими доказами, адже вони отримані з порушенням порядку, встановленого законом, та не мають преюдиційного характеру. Позивач не заявляла клопотань про виклик цих свідків, а тому суд безпосередньо не досліджував показання таких свідків у судовому засіданні шляхом їх допиту. Також суд визнає неналежними докази - копію договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та договір безпроцентної позики від 07 березня 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Натомість судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також [PERSON] є засновниками ТОВ «САНАТА-ФАРМ» (код ЄДРПОУ39992357), місцезнаходження юридичної особи 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 21/2, офіс 3, розмір статутного капіталу -1000 грн, керівник - [PERSON] , що підтверджується відомостями витягу з ЄДРПОУ. Розмір внеску до статутного фонду засновників [PERSON] та [PERSON] - 333,33 грн, а [PERSON] - 333,34 грн. Так, 16 березня 2017 року між відповідачем [PERSON] (продавець) та позивачем [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ» №2, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому частку в статутному капіталі ТОВ «САНАТА-ФАРМ», розмір якої становить 333,33 грн статутного капіталу підприємства, а [PERSON] прийняла цю частку та зобов`язалася сплатити за неї грошову суму в розмірі, визначеному договором. Відповідно до п.5.1. вищевказаного договору вартість частки, що відчужується, становить 333,33 грн. Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «САНАТА-ФАРМ» №16-03/17 від 16 березня 2017 року, на загальних зборах «САНАТА-ФАРМ» вирішили прийняти до складу учасників товариства [PERSON] у зв`язку з відступленням частки [PERSON] у статутному капіталі товариства у розмірі 333,33 грн, що складає 33,33% статутного капіталу та [PERSON] у зв`язку з відступленням частки [PERSON] у статутному капіталі товариства у розмірі 333,33 грн, що складає 33,33% статутного капіталу. Відповідач визнав, що позивач передала йому грошові кошти в розмірі 542100 грн, проте це була сплата коштів за придбану частку в ТОВ «САНАТА-ФАРМ». Позивач заперечувала цей факт, посилаючись на те, що частка в статутному капіталі товариства придбана на підставі договору №2 купівлі-продажу частки від 16.03.2017 року, в якому вказана ціна і факт оплати іншої суми. Проте на спростування таких доводів відповідача [PERSON] не надала суду належних доказів. Таким чином суд вважає, що даний спір між сторонами виник з корпоративних правовідносин щодо реалізації засновниками ТОВ «САНАТА-ФАРМ» їх корпоративних прав та обов`язків, а не з правовідносин, які виникають з договору позики. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту укладення договору позики між сторонами, а відтак, у відповідача відсутнє зобов`язання щодо повернення вказаної суми коштів. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed