Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 92234,90 грн, з яких: 85000 грн сума основного боргу; 817,40 грн три відсотки річних від простроченої суми; 6417,50 грн інфляційні збитки, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.06.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою, яка засвідчує передання [PERSON] та отримання ним в борг від [PERSON] суми грошових коштів в розмірі 108000 грн з покладенням на відповідача [PERSON] зобов`язання повернути вказані кошти у визначений сторонами строк, а саме до 30.12.2021 року. На день звернення до суду відповідач повернув борг у визначений сторонами у договорі строк лише частково в розмірі 23000 грн, з яких 14000 грн було повернуто 15.09.2021 року, 6000 грн 11.11.2021 року, 3000 грн 29.12.2021 року. Решта сума боргу в розмірі 85000 грн відповідачем не повернута до цього часу. Позивач неодноразово зверталася з усними вимогами до відповідача щодо повернення отриманої ним в борг суми грошових коштів. Враховуючи, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за розпискою не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 92234,90 грн, яка складається з: 85000 грн сума основного боргу; 817,40 грн три відсотки річних від простроченої суми; 6417,50 грн інфляційні збитки. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 18.05.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. [PERSON] було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, що підтверджується даними поштового повідомлення. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходило, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 23.06.2021 року, відповідно до умов якого [PERSON] надала у борг грошові кошти [PERSON] у сумі 108000 грн. Факт отримання коштів підтверджено особистою розпискою [PERSON] від 23.06.2021 року, згідно якої [PERSON] зобов`язувався повернути кошти [PERSON] в термін до 30.12.2021 року. Згідно вказаної розписки від 23.06.2021 року, [PERSON] частково повернув борг у визначений сторонами у договорі строк в розмірі 23000 грн, з яких 14000 грн було повернуто 15.09.2021 року, 6000 грн 11.11.2021 року, 3000 грн 29.12.2021 року. Решта сума боргу в розмірі 85000 грн відповідачем не повернута до цього часу. Станом на 26.04.2022 року відповідач грошові кошти у сумі 85000 грн не повернув. Згідно наданих позивачем розрахунків, сума інфляційних втрат становить 6417,50 грн, 3% річних від прострочення суми боргу у сумі 817,40 грн, а всього сума заборгованості становить 92234,90 грн. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за індексом інфляції по простроченому виконанню грошового зобов`язання становить 6417,50 грн та 3% річних від прострочення суми боргу 817,40 грн. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості.\~Договір позики\~є укладеним\~з моменту\~передання грошей\~або інших\~речей,\~визначених родовими\~ознаками. Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша\~статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Слід також зазначити, що аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі № 569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі № 564/680/15-ц Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за умовами\~ст. 1047 ЦК України\~розписка сама по собі посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми і дата написання розписки не свідчить і не може свідчити про її безгрошовість. Крім того, виходячи із вимог\~ст. 1046 ЦК України, дата написання розписки не є обов`язковими умовами укладання договору позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно наданого позивачем копії розписки вбачається, що [PERSON] особисто написав вказану розписку і даний факт не оспорюється позивачем. У вказаній розписці чітко вказана сума позики, термін повернення коштів, засвідчено особистим підписом. Дана розписка, яка є правочином, не визнана недійсною у встановленому законом порядку, даних про її оспорювання у судовому порядку до суду сторонами не надано. Враховуючи вказані обставини, суд вважає вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошові кошти в розмірі 92234,90 грн, з яких: 85000 грн сума основного боргу; 817,40 грн три відсотки річних від простроченої суми; 6417,50 грн інфляційні збитки. Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 992,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 4950 грн суд вважає законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1049 ЦК України,

Outcome: approved