Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування\~позову зазначає,\~що після\~припинення шлюбних\~відносин з\~відповідачем їх\~дитина [PERSON] залишився\~проживати разом\~з нею\~та знаходиться\~на її\~утриманні,\~його вихованням\~позивач займається\~самостійно, без\~участі та\~підтримки з\~боку відповідача,\~отриманої нею заробітної плати недостатньо для забезпечення необхідного рівня життя дитини, що змусило звернутися до суду з позовом. Стверджує, що відповідач 01.02.2022 не пустив дружину з дитиною до дому, не дав можливість забрати їх особисті речі та повідомив, що вони більше в квартирі не мешкають.Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання сина, хоча має постійне місце роботи та регулярний дохід, його заробітна плата за 2020 склала 287\~197 грн., у нього відсутні інші діти або непрацездатні батьки, тому він має можливість та здатний, на думку позивача, сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно . В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове зсідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому частково заперечує проти позову та згоден оплачувати ј частину доходу з моменту набрання рішення законної сили, стверджуючи, що фактично подружні відносини припинені з лютого 2020, деякий період син проживав з ним, більшу частину часу-з матір`ю. Позивач намагається дискредитувати батька дитини, зверталася до поліції та Служби у справах дітей, перешкоджала відповідачу брати участь у житті сина, не надавала інформацію про місце їх проживання. Зазначає, що усі витрати, пов`язані з купівлею одягу, матеріальним забезпеченням дитини, витрат на навчання , лікування здійснював він до того, як позивач стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. [PERSON] вказує, що його заробітна плата складає 17500 грн., відповідно 1/3 частина аліментів, які просить стягнути позивач, вдвічі перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Крім того, відповідач має кредитні зобов`язання, хоча підтверджень цьому не надав. Відповідач просив задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з позивача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у сумі 10000 грн. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Сторони [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.05.2014, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Довідкою про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 10.02.2022 підтверджується, що [PERSON] , 2014 року народження зареєстрований і проживає з [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає один і зареєстрований по [ADDRESS] . Заперечень щодо проживання неповнолітньої дитини з матір`ю від відповідача не поступало. У позовній заяві позивач посилалась на те, що позов про розірвання шлюбу наразі перебуває на розгляді в Жовтневому районному суді. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною 1\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Таке положення відображене в статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу, згідно з яким батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Із норм\~чинного сімейного\~законодавства випливає,\~що в\~разі недосягнення\~згоди між\~батьками стосовно\~порядку чи\~розміру аліментів\~кошти на\~утримання дитини\~присуджуються за\~рішенням суду\~в частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі,\~ за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік»\~у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Визначаючи розмір\~аліментного платежу\~суд враховую,\~що [PERSON] \~ працює\~ заступником\~начальника відділу\~підтримки управління\~головної інспекції\~Головного управління\~Національної поліції\~в Харківській\~області,\~ не\~має зобов`язань\~щодо сплати\~аліментів на\~утримання інших\~дітей або\~непрацездатних членів\~сім`ї,\~а тому\~в змозі,\~виходячи із\~стану здоров`я\~та матеріального\~становища дитини\~і платника\~аліментів,\~виплачувати на\~утримання неповнолітнього\~сина щомісячно\~ј частину заробітку\~(доходу),\~але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про недостатність визначеної ј частини доходу відповідача для сплати аліментів на неповнолітню дитину. Крім цього, суд враховує, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини, тому забезпечення дитині прожиткового мінімуму у розмірі, визначеному законом, покладається як на батька, так і на матір. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а не з дня набрання рішення законної сили, як зазначено відповідачем у відзиві. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір. Відповідач у відзиві на позов просив стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають\~\~бути документально підтверджені та доведені. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи ( ч.4 ст. 137 ЦПК України).. Згідно ч. ч. 3, 8\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 07.02.2022, акт виконаних робіт від 01.07.2022, квитанція про оплату відповідачем 10000 грн., в якому надано опис наданих адвокатом послуг, а саме зустріч, консультація щодо предмету позову складає 2000 грн., узгодження правової позиції-1500 грн., підготовка відзиву-6500 грн. Договір про\~надання правової\~допомоги передбачає орієнтовну оплату адвокатських послуг (гонорар)-1500 грн. на годину. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, вартість виконаних представником відповідача робіт є явно завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру , не є співмірною зі складністю справи, оскільки справа про стягнення аліментів на неповнолітню дитини відноситься до малозначних, розглядається у спрощеному провадженні, не вимагає ніяких консультацій щодо предмету позову та узгодження правових позицій на протязі 2,5 годин, а зустріч з клієнтом не входить до складу правової допомоги. Що стосується підготовки відзиву на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому відповідач погоджується з вимогами та просить стягнути з нього не 1/3 частину доходу, а 1/4 частку , то витрати на складання такого відзиву дорівнювались згідно акту більше 4 годин часу роботи адвоката, що не відповідає критерію реальності таких витрат та необхідності, оскільки з 5 аркушів відзиву більше половини становлять витяги з норм Сімейного кодексу України. Дослідивши заяву щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, матеріальне становище позивача, яка проживає з дитиною та не отримує матеріальної допомоги від батька дитини, суд не знаходить підстав для стягнення заявлених відповідачем витрат. На підставі викладеного і

Outcome: partial