Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Семенівської об`єднаної територіальної громади яким просив, визнати за ним право на земельну частку (пай) Відкритого акціонерного товариства "Веселоподолянський бурякорадгосп" на території Семенівської об`єднаної теритоіральної громади Кременчуцького району Полтавської області площею 3,42 умовних кадастрових гектарів, вартістю 90008,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з 27.10.1996 він працював різноробочим Чапаєвського відділу бурякорадгоспу. 27.12.1996 ДП бурякорадгосп "Веселоподолянський цукровий комбінат" перетворено у ВАТ "Веселоподолянський бурякорадгосп". 15.07.1998 позивач був звільнений із бурякорадгу за власним бажанням. 25.03.1997 у ВАТ "Веселоподолянський бурякорадгосп" проводилося розпаювання земель на території колишньої Устимівської сільської ради. Того ж дня ВАТ "Веселоподолянський бурякорадгосп" видано державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ № 000369. На час розпаювання позивач [PERSON] не був внесений до списку громадян, які мають право на пай, хоча на цей час від працював у ВАТ "Веселоподолянський бурякорадгосп". Вважає, що оскільки на час розпаювання земель бурякорадгоспу він був його працівником, тому має право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель запасу Семенівської об`єднаної територіально громади розміром 3,42 умовних кадастрових гектарів, тобто відновити його право на земельну частку (пай). Просить відновити його право на земельну частку (пай) та виділити її в натурі можливо за рахунок земель комунальної власності відповідача. Ухвалою суду від 14.12.2021 прийнято справу до провадження судді В.Ф.Харченка та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. Відповідач Семенівська об`єднана територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування - Семенівської селищної ради повністю заперечувала проти позову таких підстав. Позивачем надано копію його трудової книжки, яка свідчить про те, що у 1997 році позивач дійсно працював у ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп", тобто перебував із вказаним ВАТ у трудових відносинах. Проте позивачем не надано доказів того, що на момент проведення розпаювання бурякорадгоспу [PERSON] був його членом. Факт перебування в трудових відносинах із ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" та отримання таким підприємством державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки в такому підприємстві. Також позивачем не надано ані рішення про видачу державного акта на право колективної власності, виданого ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп", ані державного акту на право колективної власності, ані розпорядження райдержадміністрації про видачу сертифіката про право на земельну частку (пай), ані будь-якого іншого документа, що підтверджує членство [PERSON] у ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" на час розпаювання. [PERSON] не надав будь-яких доказів того, що звертався до зборів уповноважених членів трудового колективу ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" чи до Комісії з формування списків громадян на роздержавлення і паювання земель ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" з приводу включення його до вказаних списків. Семенівська селищна рада є неналежним відповідачем, оскільки діяльність ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" не припинена. Семенівська селищна рада не може визначити розмір земельної частки (паю) та виділити її. Належними відповідачами можуть бути або всі члени ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп", яким був виданий державний акт про право колективної власності на землю, або комісія з вирішення розмірів земельних часток. Зроблено заяву про пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідь на відзив позивач не складав. Підготовче судове засідання закрито 19.05.2022 та призначено справу до судового розгляду по суті 09.06.2022 о 10 год. 00 хв. (а.с. 55). Перерви та відкладення у підготовчому судовому засіданні оголошувалися неодноразово за клопотаннями позивача. 09.06.2022 о 10 год. 00 хв. позивач у судове засідання не з`явився, про яке був повідомлений належним чином 19.05.2022 у спосіб вручення копії ухвали суду від 19.05.2022 та судової повістки (а.с. 55-57). Про причини неявки у судове засідання 09.06.2022 суд не повідомляв, будь-яких заяв, клопотань про відкладення судового засідання чи оголошення перерви у ньому тощо не подавав, свого представника у судове засідання не направив. Зазначені обставини відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не перешкоджають розгляду справи по суті за відсутності позивача, який належно повідомлений про час і місце судового засідання. Суд зазначає, що за змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2, ст. 89 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК). Вивчивши письмові заяви учасників справи, матеріали справи і надані до суду докази, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із записів трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я позивача [PERSON] вбачається, що з 21.10.1996 [PERSON] прийнятий на роботу різноробочим Чапаєвського відділку бурякорадгоспу. 27.12.1996 ДП бурякорадгосп Веселоподільського цукрокомбінату перетворено у ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп". 21.01.1997 А. [PERSON] переведено на посаду фуражиром МТФ. 01.12.1997 [PERSON] переведено на посаду скотаря МТФ. 15.07.1998 [PERSON] був звільнений з вказаної посади за власним бажанням (а.с. 14, 15). Трудова книжка за своїм призначенням і сутністю є документом що засвідчує відомості про прийом на роботу, переміщення по роботі і звільнення з неї, тобто про трудові відносини, а не про членство у тому чи іншому колективному сільськогосподарському підприємстві. Доказами членства є відповідні протоколи загальних зборів членів сільськогосподарського підприємства. Наказом ВАТ "Веселоподолянський бурякорадгосп" № 27 к від 15.07.1998 [PERSON] звільнено за власним бажанням (а.с. 10, 11). Згідно архівної довідки № 01-18/2015 від 04.10.2021 в наказі № 78-к Веселоподільського цукрокомбінату Семенівського району Полтавської області від 14.10.1996 [PERSON] прийнято різноробочим Чапаєвського відділку з 21.10.1996 (а.с. 12, 13). Довідкою ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" № 01-14/365 від 04.10.2021 стверджено, що [PERSON] працював у Чапаєвському відділку ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп"; звільнений 15.07.1998 згідно наказу № 27к від 15.07.1998 (а.с. 9). Отже упродовж 21.10.1996 - 15.07.1998 позивач працював у ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп". Інформаційною довідкою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 28/39-21 від 11.08.2021 повідомлено, що розпаювання земель ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" на території Устимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області відбулося згідно державного акта на право колективної власності на землю ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" с. Малинівка (с. Чапаєвка), с. Єгорівка, що виданий 25.03.1997 серія ПЛ 00369 (а.с. 8). Довідкою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 390/39-21 від 13.10.2021 повідомлено, що відповідно відомостей ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" на території Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області станом на 1996 рік розмір частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складав 3,42 (а.с. 7). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. В ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-ІV, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Верховний Суд України в Узагальненні практики по вирішенню земельних спорів від 01.09.2003 за справами, розглянутими судами України в 2001 році та в 1 півріччі 2002 року, зазначив, зокрема таке. Вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. Інколи, задовольняючи позови про визнання права власності на земельну частку (пай), суди у постановлених рішеннях посилалися на доводи, які не давали підстав для задоволення позову, або ж задовольняли такі позови без з`ясування важливих обставин. Однією з них є те, чи був позивач членом колективу і чи внесений до списку, доданого до державного акта на право власності на землю. Деякі суди не розмежовують понять трудової участі осіб у діяльності колгоспів (а потім і КСП) та членства в цих колективах. Якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Натомість належних і допустимих доказів членства позивача [PERSON] у Чапаєвському відділку бурякорадгоспу, а так само у ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" на час паювання останнього, судові не надано. Позивач надав судові лише докази своєї роботи у згаданому господарстві. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не доведеність цього факту свідчить, що [PERSON] , як не член згаданого господарства, не мав та не має права на його земельну частку (пай) відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Згадане є достатньою правовою підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю. Інша оцінка доказів та з`ясування питань належності чи неналежності відповідача у справі, застосування чи не застосування наслідків спливу строку позовної давності, з огляду на відсутність у позивача права на земельну частку (пай) ВАТ "Веселоподільський бурякорадгосп" і приписи ст. 80 ЦПК, наразі не має значення у справі і не впливає на висновок суду про відмову у задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору 908,00 грн (а.с. 16) відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed