Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

20 грудня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду В.О. та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О., із вимогою про визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню (а. с. 2-5 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 02 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67712603 про примусове виконання виконавчого напису №5837 виданого 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест\~Україна» заборгованості\~за кредитним\~договором №\~003-03720-070213\~від 07\~лютого 2013\~року. Вказаний\~виконавчий напис\~вважає необґрунтованим,\~безпідставним та\~вчиненим із\~порушенням вимог\~чинного законодавства.\~Зазначає,\~що більш\~ніж вісім\~років тому\~у неї\~зник її\~паспорт громадянки\~України та\~ідентифікаційний код,\~у зв`язку\~з чим\~20\~січня 2013\~року нею\~було скеровано\~відповідну заяву\~до Красногвардійського\~РВ ДМУ\~ГУМВС України\~в Дніпропетровській\~області.\~21\~січня 2013\~року Красногвардійським\~РВ ДМУ\~ГУМВС України\~в Дніпропетровській\~області за\~вихідним №\~42/710\~їй було\~надано відповідь\~про те,\~що за\~результатами перевірки\~встановити місце\~знаходження вказаних\~документів не\~вдалося.\~В подальшому\~на її\~адресу почали\~надходити вимоги\~банку про\~досудове врегулювання\~спору,\~з яких\~їй стало\~відомо,\~що 04\~червня 2013\~року невідомі\~особи за\~допомогою її\~втрачених документів\~уклали з\~ПАТ «Дельта\~Банк» кредитний\~договір №\~003-03720-070213,\~та за\~нею рахується\~заборгованість у\~розмірі 18007\~гривень 68\~копійок.\~Вона надіслала\~на адресу\~ПАТ «Дельта\~Банк» заяву\~з викладенням\~вказаних обставин,\~на що\~30\~вересня 2013\~року банком\~їй було\~надано відповідь\~№ 05-1382866/1\~щодо прийнятого\~рішення керівництва\~банку по\~зупиненню нарахування\~процентів за\~користування спірним\~кредитом,\~комісії за\~обслуговування кредитної\~заборгованості та\~штрафних санкції,\~до прийняття\~відповідних рішень\~правоохоронними органами.\~Вважає,\~що оскільки\~нотаріально посвідчених\~документів,\~які б\~підтверджували безспірність\~заборгованості за\~вказаним кредитним\~договором,\~не існує,\~бо вона\~його не\~укладала,\~то відповідно\~нотаріусом не\~було належним\~чином дотримано\~самого порядку\~вчинення виконавчого\~напису,\~що є\~підставою для\~визнання його\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. Тому просить суд визнати виконавчий напис № 5837 від 04 червня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення із неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна»» заборгованості за кредитним договором № 003-03720-070213 від 07 лютого 2013 року, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 24). 06 січня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22 грудня 2021 року, позивачкою усунуто (а. с. 26-37). Ухвалою суду від 14 січня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 01 березня 2022 року (а. с. 47), яка надіслана учасникам справи 21 січня 2022 року за вихідним № 2097/22-вих/2/204/12/22 та отримана відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» 07 лютого 2022 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 51); третьою особою приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою В.О.\~09\~лютого 2022\~року, підтвердженням\~чого є\~рекомендоване повідомлення\~про вручення\~поштового відправлення\~(а.\~с.\~54),\~приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. (а. с. 56). Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити (а. с. 62). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (65). Третя особа приватний нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіда\~В.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (65). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 66-67). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 20\~січня 2013\~року позивачка\~звернулася до\~Красногвардійського РВ\~ДМУ ГУМВС\~України в\~Дніпропетровській області\~із письмовою\~заяву про\~втрату паспорту\~громадянина України\~та ідентифікаційного\~коку.\~21\~січня 2013\~року Красногвардійським\~РВ ДМУ\~ГУМВС України\~в Дніпропетровській\~області за\~вихідним №\~42/710\~їй було\~надано відповідь\~про те,\~що за\~результатами перевірки\~встановити місце\~знаходження вказаних\~документів не\~вдалося (а.\~с.\~9\~та на\~звороті).\~Пізніше на\~її адресу\~почали надходити\~вимоги банку\~про досудове\~врегулювання спору,\~з яких\~їй стало\~відомо,\~що 04\~червня 2013\~року невідомі\~особи за\~допомогою її\~втрачених документів\~уклали з\~ПАТ «Дельта\~Банк» кредитний\~договір №\~003-03720-070213,\~та за\~нею рахується\~заборгованість у\~розмірі 18007\~гривень 68\~копійок (а.\~с.\~11).\~Вона надіслала\~на адресу\~ПАТ «Дельта\~Банк» заяву\~з викладенням\~вказаних обставин,\~на що\~30\~вересня 2013\~року банком\~їй було\~надано відповідь\~№ 05-1382866/1\~щодо прийнятого\~рішення керівництва\~банку по\~зупиненню нарахування\~процентів за\~користування спірним\~кредитом,\~комісії за\~обслуговування кредитної\~заборгованості та\~штрафних санкції,\~до прийняття\~відповідних рішень\~правоохоронними органами\~(а.\~с.\~10).\~02\~грудня 2021\~року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 02 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67712603 про примусове виконання виконавчого напису №5837 виданого 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест\~Україна» заборгованості\~за кредитним\~договором №\~003-03720-070213\~від 07\~лютого 2013\~року (а.\~с.\~8). Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з вимогами пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Приписами пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц. Так, з матеріалів справи, зокрема з наданої відповіді банку від 30 вересня 2013 року № 05-1382866/1 вбачається, що 07 лютого 2013 року позивачкою шляхом підписання заяви приєднання до договору оферти ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 003-03720-070213 (а. с. 10). З чого слідує, що безпосередньо фізично кредитний договір, як такий, позивачкою з ПАТ «Дельта Банк» не укладався, а вважається укладеним шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору оферти, а відтак вказаний договір не міг бути нотаріально посвідченим. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, станом на день укладання оспорюваного кредитного договору у позивачки вже були відсутні її паспорт громадянки України та ідентифікаційний код, що само по собі унеможливлювало укладення вказаного кредитного договору. Тобто, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 04 червня 2021 року № 5837 не врахував, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 04 червня 2021 року № 5837\~ таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1362 гривні, який складається із судового збору за позовну заяву (908 гривень) та судовий збір за заяву про забезпечення позову (454 гривні). На підставі викладеного,

Outcome: approved