Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

у березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зобов?язати відповідача повернути неповернену частину депозитних вкладів у сумі 252 298,09 грн. та здійснити їх стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивачем у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» розміщено три депозитні вклади та здійснено грошові внески у наступних розмірах: - згідно договору № 23362/370-13 від 02.08.2013 року у сумі 90 700 грн. з терміном повернення 13.08.2015 року; - згідно договору № 300937/2839/370-15 від 12.01.2015 року у сумі 50 000 грн. з терміном повернення 17.01.2016 року; - згідно договору № 300937/2842/370-15 від 12.01.2015 року у сумі 11 500 доларів США. 24.12.2015 рок позивачем оформлено кредиторську вимогу про визнання позивача кредитором АТ «Банк «Фінанси та кредит». Із зазначених вище трьох договорів позивачу було повернуто Фондом гарантування вкладів фізичних осіб лише 200 000 грн. Позивач зазначає, що залишок неповернутих грошових вкладів становить 252 298,09 грн. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку здійснити повернення вкладу, позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 19-20). 31.05.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Представник відповідача зазначає, що відносини між позивачами та банком, який перебуває в процедурі ліквідації, врегульовано спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та жодних відносин між позивачами та Фондом не виникало. Так, в процедурі ліквідації позивачем було отримано суму гарантованого відшкодування в розмірі 200 000грн. Порядок отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму врегульовано положеннями ст. 52 Закону та має відбуватись у черговості, передбаченій законом (а.с. 24-26). 22.06.2021 року до суду надійшла заява позивача про доповнення позовних вимог, в якій позивач просив суд: зобов?язати відповідача повернути неповернену частину депозитних вкладів у сумі 252 298,09 грн., матеріальну шкоду у розмірі 263 650 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. (а.с. 33-34). 03.08.2021 року від представника відповідача надійшов відзив у новій редакції (а.с. 44-47). 04.11.2021 року справу в порядку повторного автоматизованого розподілу справ передано в провадження судді Шевченко Т.М. (а.с. 53-54). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі (а.с. 63). В судовому щасіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено наступні депозитні договори та відповідно до їх умов позивачем внесено до банку наступні суми грошових вкладів: - згідно договору № 23362/370-13 від 02.08.2013 року у сумі 90 700 грн. з терміном повернення 13.08.2015 року (а.с. 6-8). Факт внесення грошових коштів у розмірі 90 700 грн. стверджується копією квитанції № 1478 від 02.08.2013 року (а.с. 9); - згідно договору № 300937/2839/370-15 від 12.01.2015 року у сумі 50 000 грн. з терміном повернення 17.01.2016 року (а.с. 10). Факт внесення грошових коштів у розмірі 50 000 грн. стверджується копією квитанції № 204072925 від 12.01.2015 року (а.с. 11); - згідно договору № 300937/2842/370-15 від 12.01.2015 року у сумі 11 500 доларів США. Суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять копії договору № 300937/2842/370-15 від 12.01.2015 року, за умовами якого внесено грошовий вклад у сумі 11 500 доларів США, однак, відповідач визнає та не заперечує вказані обставини. 24.12.2015 року [PERSON] звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із кредиторською вимогою, в якій просив визнати його кредитором за заборгованістю, що виникла на підставі договору депозиту № 300/937/2842/312-15 від 12.01.2015 року (а.с. 12). 13.08.2015 року [PERSON] звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення банківського вкладу у розмірі 90 700 грн., розміщений згідно договору банківського строкового (вкладу) № 23362/370-13 від 02.08.2013 року (а.с. 69). Сторонами визнається та не оспорюється факт виплати позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»)запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно. 17 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». Оскільки в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було введено тимчасову адміністрацію, а станом на час розгляду справи розпочато процедуру ліквідації банку (з 18.12.2015 року), до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються не норми ЦК України, а спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частина 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Частина 2 статті 26 Закону передбачає, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону). Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 Закону). Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.3 ст.27 Закону). Отже, так як на даний час Законом передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача банківського вкладу та відсотків понад суму гарантованого відшкодування за вкладом. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку. На момент розгляду справи судом у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»". Статтею 52 Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Отримання коштів вкладниками понад гарантовану суму (200 тисяч гривень) здійснюється в порядку черговості за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, визначеній статтею 52 Закону. З огляду на зазначене, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виконано вимоги Закону та здійснено виплату позивачеві гарантованої суми відшкодування за вкладами їх батька в сумі 200000 грн. незалежно від кількості вкладів у банку. В подальшому, виплата коштів понад гарантовану суму здійснюється в порядку черговості за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку. З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.03.2022 року № 37-036-2723/22 вбачається, що рішення виконавчої дирекції Фонду від 25.04.2016 року № 577 погоджено початок процедури задоволення вимог кредиторів, віднесених до третьої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», станом на 01.01.2022 року вимоги кредиторів, віднесені до третьої черги реєстру кредиторів задоволено на 28%. Вимоги кожної наступної черги кредиторських вимог задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок відповідача по відшкодуванню решти грошового вкладу у розмірі 252 298,09 грн. не передбачений вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядок отримання вказаних грошових коштів понад гарантовану суму врегульовано положеннями ст. 52 Закону та має відбуватись у черговості, передбаченій законом. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed