Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У листопаді 2021 року акціонерне товариство «Кредобанк» (далі АТ «Кредобанк») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № CL-283104 від 14 липня 2020 року у розмірі 30\~075 грн. 97 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2\~270 грн. 00 коп. й витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1\~400 грн. 00 коп. та у розмірі - 13 % від ціни позову. В обґрунтування позову зазначалося про те, що 14 липня 2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договорів № CL-283104, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 27\~000 грн. 00 коп. зі сплатою процентної ставки 65 % річних Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування за дорученням позичальника, яке міститься у пункті 2.4 кредитного договору. Згідно із пунктами 6.2 та 6.3 кредитного договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтетного платежу у розмірі 2 054 грн. 00 коп. кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 24 місяців з дати укладення кредитного договору. Щомісячні платежі з 14 липня 2020 року до 13 липня 2022 року погашаються в однаковому порядку. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 30\~075 грн. 97 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 21 333 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками 8 742 грн. 16 коп.; З підстав стягнення кредитної заборгованості позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач АТ «Кредобанк» представника не направив. 03 червня 2022 року представник позивача [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 липня 2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-283104 Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 кредитного договору банк видає позичальнику кредит у сумі 27\~000 грн. 00 коп. на строк на 24 місяців терміном до 13 липня 2022 року. Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування за дорученням позичальника, яке міститься у пункті 2.4 кредитного договору. Пунктом 4.1 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 65 % річних. Згідно із меморіальним ордером № 36535518 від 14 липня 2020 року та виписки про рух коштів по рахунку з 14 липня 2020 року по 01 жовтня 2021 року [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 27\~000 грн. 00 коп. Таким чином, взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів позивач виконав у повному обсязі. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (термін) передбачені кредитним договором. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 24 щомісячних платежів по 2 054 грн. 00 коп., щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 24 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший та останній платіж можуть відрізнятися за розмірами суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 14 липня 2020 року по 13 липня 2022 року погашаються в однаковому порядку. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтетного платежу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 14 липня 2020 року у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 30\~075 грн. 97 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 21\~333 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками 8 742 грн. 16 коп. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем станом на 22 вересня 2021 року. Пунктом 6.9 договору передбачено, що банк у випадках невиконання позичальником зобов`язань, передбачених договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, про що письмово повідомляє позичальника. У пункті 10.4. договору зазначено, що шляхом підписання договору, позичальник підтверджує, що він: до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», у яких зазначено умови відкриття, ведення, закриття поточних (карткових) рахунків; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту. Відповідно до статті 1054\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050\~ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що даний позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Згідно частини першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Всупереч вимогам статті 137 ЦПК України, позивач не подав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, долучені до матеріалів справи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, копія договору про надання правової допомоги та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Кізко Л.С., не є доказом понесених судових витрат. Разом з тим, доказів щодо обсягу наданих послуг і детального опису виконаних робіт та їх вартості матеріали справи не містять. Розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 690/54/18 вказав, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова). Вказані висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі за № 404/7619/18 (провадження №61-17654св19), від 12 червня 2019 року у справі за № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18), від 02 грудня 2019 року у справі за № 712/13400/17 (провадження № 61-46176св18) та узгоджуються із висновками що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі за № 826/1216/16. Оскільки стороною позивача у передбаченому ЦПК порядку не надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 1 400 грн. 00 коп., а також 13 % від ціни позову, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у даному випадку відшкодуванню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2\~270 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved