Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

У лютому 2022 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Укроборонресурси», третя особа: [PERSON] про стягнення одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні, згідно з якою позивач просить суд: стягнути Відповідача Державного підприємства «Укроборонресурси» на свою користь одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 20 000 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у розмірі 65044,3 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Наказом №114-к передбачено виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку та грошову компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки. Проте у наказі не зазначається про виплату на його користь інших належних йому коштів, а саме одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення. Вказано, що 23 березня 2021 року позивачем було написано заяву про надання відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. 24 березня 2021 року було видано наказ в.о. Генерального директора ДП «Укроборонресурси» № 32-к «Про надання відпустки», яким надати йому частину щорічної відпустки терміном 14 календарних днів, а також за фінансовою можливістю одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення у зв`язку із виходом у щорічну відпустку у розмірі 100% від посадового окладу. Підставою вказаного наказу зазначено, заяву позивачу від 23 березня 2021 року та пункт 6.2.1 Колективного договору, чинного на ДП «Укроборонресурси». Зобов`язання адміністрації по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення викладені у Розділі 6 Колективного договору «Соціальні гарантії, пільги і компенсації». Згідно п. 6.2.1 Колективного договору, адміністрація зобов`язується додатково надавати працівникам за рахунок коштів фонду оплати праці одноразову допомогу на оздоровлення у зв`язку з виходом у щорічну відпустку в розмірі 100% від посадового окладу (ставки) на підставі особистої заяви працівника на ім`я Генерального директора. Так, позивач вважає, що він мав безумовне право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, адже єдиною умовою виплати такої допомоги за рахунок фонду оплати праці у п. 6.2.1 Колективного договору вказано подання працівником особистої заяви. Розмір посадового позивача окладу як заступника Генерального директора з комерційних питань становив 20 000 гривень відповідно до Штатного розпису ДП «Укроборонресурси», що введений в дію з 01.09.2019. Проте, вказані кошти йому не було виплачено ані до початку відпустки, ані пізніше. Оскільки у день звільнення він був на роботі, то заборгована позивачу матеріальна допомога мала бути виплачена у цей же день (26.10.2021). Позивачем вказано, що його було звільнено у жовтні 2021 року, останніми двома місяцями роботи є серпень та вересень 2021 року, які мають враховуватися для визначення середнього заробітку. При обрахунку середнього заробітку позивач виходив з даних про нарахування заробітної плати у 2021 році, наведених у Довідці за вих. № 323 від 04.11.2021р., що видана в.о. Генерального директора Державного підприємства «Укроборонресурси» [PERSON]. Заробітна плата за серпень 2021 року склала 22135 грн 12 коп.. а заробітна плата за вересень 2021 року склала 23716 грн 11 коп. У серпні 2021 року кількість робочих днів склала 21, а у вересні 2021 року кількість робочих днів склала 22. Відтак, формула обрахунку середньоденного заробітку виглядає наступним чином: 22135,12 грн + 23716.11 грн/21 р.д. + 22р.д. = 1066.3 грн. Отже, розмір середньоденного заробітку становить 1066,3 грн. Станом на момент подання позову минув 61 робочий день. Тому станом на момент пред`явлення позову стягненню на його користь в якості середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає сума у розмірі 65044,3 грн. У зв`язку із викладеним та посилаючись на вимоги Колективного договору, який діяв на ДП «Укроборонресурси», та ст.ст. 116-117 КЗпП України, просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.06.2022 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову щодо стягнення одноразової матеріальної допомоги у розмірі 20 000,00 грн. на оздоровлення та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні день фактичного розрахунку у розмірі 65044,30 грн. Відповідачем у відзив зазначено, що 26 жовтня 2021 року на підприємстві був виданий наказ №114-к «Про звільнення [PERSON] , заступника генерального директора з комерційних питань у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників та виплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку за ст. 44 КЗпП України та грошову компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки». У відповідності до Колективного договору від 06.02.2007 року Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонресурси» (далі - Колективний договір), розділ 6, соціальні гарантії, пільги і компенсація, п. 6.2. Додатково надавати працівникам: п. п. 6.2.1. за рахунок коштів фонду оплати праці: виплачувати одноразову допомогу на оздоровлення у зв`язку з виходом у щорічну відпустку в розмірі 100% від посадового окладу (ставки) на підставі особистої заяви працівника на ім`я генерального директора. Позивач власноруч 23.03.2021 року написав свою заяву на ім`я в. о. генерального директора [PERSON] в якій просить виплатити йому матеріальну допомогу на оздоровлення. Зазначено, що п. 6.7. зазначеного розділу Колективного договору передбачено «Рішення за п. п. 6.2, 6.3 приймаються генеральним директором виключно за погодження з Радою трудового колективу». Таким чином, відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню, адже позивачем не були виконані усі вимоги Колективного договору для виплати йому одноразової допомоги на оздоровлення. Позивач та представник позивачем у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Третя особа, в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу Генерального директора ДП «Укроборонресурси» №114-к від 26.10.2021 року «Про звільнення» [PERSON] , заступника Генерального директора з комерційних питань, звільнено 26.10.2021 року у зв`язку зі скорочення чисельності та штату працівників, пункт 1 ст. 40 КЗпП України. Виплатити [PERSON] , вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку за статтею 44 КЗпП України та грошову компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної відпустки за період з 22.05.2021 по 26.10.2021 року. Підставою винесення наказу є наказ №19 від 25.08.2021 року «Про проведення реорганізаційних заходів відповідно до нової структури та штатного розпису підприємства», повідомлення про заплановане вивільнення, відмова від проведення на іншу посаду (а.с. 22), про що є запис в трудовій книжці. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу В.о. Генерального директора ДП «Укроборонресурси» від 24.03.2021 року за №32-к «Про надання відпустки» надано [PERSON] , заступнику Генерального директора з комерційних питань, частину щорічної відпустки терміном на 15 календарних днів з 29 березня по 11 квітня 2021 року, за робочий період з 21.05.2020 року по 20..05.2021 року на підставі Заяви [PERSON] від 23.04.2021 року. Виплатити, за фінансовою можливостю, [PERSON] одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення, у зв`язку з виходом у щорічну відпустку, у розмірі 100% від посадового окладу. Підставою є: заява [PERSON] від 23.04.2021 року, п. 6.2.1. Колективного договору підприємства (а.с. 23). У відповідності до Колективного договору від 06.02.2007 року Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонресурси» (надалі - Колективний договір). Розділ 6, соціальні гарантії, пільги і компенсація, п. 6.2. Додатково надавати працівникам: п. п. 6.2.1. за рахунок коштів фонду оплати праці: виплачувати одноразову допомогу на оздоровлення у зв`язку з виходом у щорічну відпустку в розмірі 100% від посадового окладу (ставки) на підставі особистої заяви працівника на ім`я генерального директора (а.с. 27-37). Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, позивач власноруч 23.03.2021 року написав свою заяву на ім`я в. о. генерального директора [PERSON] в якій просить надати йому щорічну оплачувану відпустку та виплатити йому матеріальну допомогу на оздоровлення (а.с. 119). Відповідно до п.6.7. Колективного договору рішення за п.п. 6.2, 6.3 приймається Генеральним директором виключно за погодженням з Радою трудового колективу. Згідно п. 8 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за №13 від 24.12.1999 року, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Судом критично оцінюються посилання представника відповідача, про порушення позивачем п.6.7. Колективного договору при поданні заяви про виплату позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки виплата матеріальної допомоги на оздоровлення визначено наказом в.о. Генерального директора ДП «Укроборонресурси» від 24.03.2021 року за №32-к «Про надання відпустки», доказів скасування чи визнання недійсним до матеріалів справи не долучено, а обов`язку позивача погоджувати з Радою трудового колективу не передбачено. Як визначено наказом в.о. Генерального директора ДП «Укроборонресурси» від 24.03.2021 року за №32-к «Про надання відпустки» виплатити, за фінансовою можливостю, [PERSON] одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення, у зв`язку з виходом у щорічну відпустку, у розмірі 100% від посадового окладу. Розмір посадового позивача окладу як заступника Генерального директора з комерційних питань становив 20 000 гривень відповідно до Штатного розпису ДП «Укроборонресурси», що введений в дію з 01.09.2019 (а.с. 58). У зв`язку із викладеним вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, щодо належної та невиплаченої на день звільнення [PERSON] матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 20 000,00 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги позовної заяви про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, судом встановлено наступне. Статтею 47 КЗпП України, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснив - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином будь-який факт невиплати у строк заробітної плати чи іншої суми розглядається як трудове порушення роботодавця по відношенню до працівника, якщо тільки такий факт порушення не спростований відповідно до положень закону. У зв`язку із викладеним суд вважає обґрунтованим період стягнення з відповідача середній заробітку в порядку ст. 117 КЗпП України, саме з 26.10.2022 року по 28.01.2022 року, строк затримки складає 61 днів. При обрахунку середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні суд виходить зі п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 р. Розрахунок суми середнього заробітку за весь час затримки рахується з 26.10.2021 р. по день звернення до суду із вказаним позовом 28.01.2022 р. Сума середнього заробітку за весь час затримки виплати рахується за формулою: середній заробіток за два останніх повних місяці роботи позивача помножене на кількість днів затримки. Так, позивача було звільнено у жовтні 2021 року, останніми двома місяцями роботи є серпень та вересень 2021 року, які мають враховуватися для визначення середнього заробітку. При обрахунку середнього заробітку суд виходив з даних про нарахування заробітної плати у 2021 році, наведених у Довідці за вих. № 323 від 04.11.2021р., що видана в.о. Генерального директора Державного підприємства «Укроборонресурси» [PERSON] (а.с. 57). Заробітна плата за серпень 2021 року склала 22135 грн 12 коп.. а заробітна плата за вересень 2021 року склала 23716 грн 11 коп. У серпні 2021 року кількість робочих днів склала 21, а у вересні 2021 року кількість робочих днів склала 22. Відтак, формула обрахунку середньоденного заробітку: 22135,12 грн + 23716.11 грн/21 р.д. + 22р.д. = 1066.3 грн. Отже, розмір середньоденного заробітку становить 1066,3 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не здійснив розрахунок з позивачем у відповідності до статті 116 КЗпП України, за період з 26.10.2021 р. по 28.01.2022 р., тобто 61 днів затримки, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація в розмірі 65044,30 грн. (1066,30 грн. x 61 днів), згідно розрахунку який зроблений судом. Підсумовуючи викладене, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що з вищевикладених підстав позов підлягає задоволенню. Також в порядку, визначеному ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved