Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 31 березня 2022 року позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до вимог ст. ст. 180, 181, 184, 191, 192 СК України, ст. ст. 4,19, 174, 175 ЦПК України просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку / доходу/ платника аліментів, щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку /доходу/ відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12 лютого 2021 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Білгород - Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 31. В шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Донька знаходиться на її повному утриманні та проживає разом з нею. Спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Спільне життя з відповідачем не склалося також з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя та сім`ю. Остаточно шлюбні відносини припинили з 12 лютого 2022 року. Вони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку з чим ніде не працює. Її рідні не мають можливості надавати постійну матеріальну допомогу. Угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. В теперішній час відповідач самоусунувся від духовного, фізичного і матеріального забезпечення та утримання неповнолітньої дитини. Відповідач є військовослужбовцем за контрактом та має можливість надавати допомогу своїй дитині, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Частково не погоджуючись з позовними вимогами позивача, відповідач надав до суду письмові пояснення від 13 травня 2022 року та відзив на позовні вимоги від 13 травня 2022 року, відповідно до яких зазначив, що не погоджується з вимогами позивача про стягнення з нього на її утримання 1/4 частини від усіх видів його заробітку /доходу/ до досягнення дитиною трьох років, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Зазначає, що постійно допомагає позивачу утримувати доньку так і її. Не відповідає і дійсності ствердження позивача, що він самоусунувся від забезпечення неповнолітньої дитини. Поки вони жили разом, то він не тільки матеріально утримував дитину та саму позивачку, а й постійно активно займався духовним та фізичним вихованням дитини. Після того, як вони остаточно припинили їх шлюбні стосунки, він має можливість приймати участь тільки у їх матеріальному забезпеченні, пересилає позивачці гроші поштою, а приймати участь у духовному та фізичному вихованні дитини в нього не має можливості, тому що позивачка під різними незрозумілими причинами не надає можливості це робити. Вважає, що розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/ є дуже великою та не справедливою, оскільки, крім доньки, в утриманні якої він приймає активну участь, він ще утримує свого батька [PERSON] , хворого пенсіонера, який є членом його сім`ї, що підтверджується довідкою, про те, що батько є членом його сім`ї та проживає разом з ним. Він згоден з тим, що необхідно приймати участь у матеріальному утриманні матері його доньки до досягнення дитиною трьох років, але розмір цих аліментів повинен бути справедливим і не порушувати його право та право членів його сім`ї на життя. Тому він вважає, що справедливим буде стягнути з нього на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн на місяць. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 05 квітня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та наполягав на їх задоволені з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача з позовними вимогами погодився частково, підстави своєї незгоди з позовними вимогами виклав також письмово, у письмових поясненнях та відзиві на позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодився частково, не згодний з розміром аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Фактичні обставини справи встановлені судом. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, щодійсно 12 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Білгород - Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . /а.с. 8/ В шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. /а.с. 9/ Позивач у своєму позові зазначає, що донька знаходиться на її повному утриманні та проживає разом з нею. Спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Спільне життя з відповідачем не склалося також з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя та сім`ю. Остаточно шлюбні відносини припинили з 12 лютого 2022 року. Вони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку з чим ніде не працює. На підтвердження вказаних обставин надала до суду довідку № 192 від 28 березня 2022 року, відповідно до якої, вона видана [PERSON] , 1994 року народження, яка проживає по [ADDRESS] в тому, що її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають біля матері за вищевказаною адресою. /а.с, 10/; акт від 28 березня 2022 року КП «ЖЕО-1», в тому що факт проживання дітей біля матері підтверджують свідки. /а.с. 11/ Заперечуючи частково проти позовних вимог позивача, відповідачем надано до суду посвідчення [PERSON] , що він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій; квитанцію Приватбанку від 27 квітня 2022 року про перерахування на ім`я позивача суми аліментів у розмірі 2969 грн; довідку про доходи, відповідно до якої розмір доходу за квітень 2022 року [PERSON] складає 3751, 11 грн; довідку Мологівської сільської ради, про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично проживає в [ADDRESS] , разом з ним зареєстрований та проживає батько - [PERSON] , [INFO] ; довідку № 481 від 03 травня 2022 року, видану виконавчим комітетом Мологівської сільської ради в тому, що до складу сім`ї [PERSON] входить батько - [PERSON] , [INFO] . Нормативне обґрунтування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, виходячи із визначеного чинним законодавством розміру аліментів, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини, її потреби, враховуючи також те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, згоду батька на сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку / доходу/ відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, а саме з 31 березня 2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Стосовно вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, спроможний надавати матеріальну допомогу, враховуючи також те, що станом на момент звернення позивача до суду дитині ще не виповнилось три роки, матеріальне становище відповідача, те, що він має на утриманні батька [PERSON] , який проживає разом з ним, відповідно суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку / доходу/ відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки позивач не надала доказів до суду того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання у визначеному нею розмірі, що є порушенням вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із звільненням позивача та відповідача від сплати судового збору, відповідно до вимог чинного законодавства, віднести вказані витрати за рахунок держави. Стосовно витрат на правничу допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВС, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Як вбачається з приєднаних до матеріалів справи позивачем доказів, 29.03.2022 року нею було укладено Договір № 4 про надання правничої /правової/ допомоги з адвокатом Яковенко І.В. На підтвердження сплати винагороди /гонорару/ Адвокат надає клієнту квитанцію. Так, адвокатом була видана Клієнту [PERSON] квитанція № 10 у підтвердження отримання ним гонорару. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В свою чергу, суд не знаходить вагомих та об`єктивних причин для зменшення судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, адже представником відповідача доказів вказаного до суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial