Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі (головуючий суддя Войтенко Ю.В.). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2022 року розподілено згадану справу головуючому судді - Ключнику А.С. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦПК України справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 11.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (головуючий суддя Ключник А.С.). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1120. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі позивача та відповідача було придбану спільне майно, а саме: 21.04.2010 року на підставі договору купівлі-продажу квартири було придбано у власність квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена на відповідача. У згаданій квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх малолітня дитина. Однак, відповідач чинить перешкоди позивачу та її малолітній дитині у праві користування згаданою квартирою, що змусило останню звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання позивач не з`явився та подав до суду заяву, якою підтримав вимоги позовної заяви та просив розглянути справу без його участі (а.с. 67). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 05.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1120 (а.с.6). У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). За час перебування у шлюбі позивача та відповідача було придбану спільне майно, а саме: 21.04.2010 року на підставі договору купівлі-продажу квартири було придбано у власність квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена на відповідача (а.с. 9-10). У згаданій квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх малолітня дитина. Однак, відповідач чинить перешкоди позивачу та її малолітній дитині у праві користування згаданою квартирою, з приводу чого позивач зверталась неодноразово до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 30). Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Разом з тим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Норма статті 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь - яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі 204/3945/17). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності позивача та відповідача, але у позивача не має доступу до спірної квартири внаслідок дій відповідача, а тому позивач вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження позивача щодо перешкод з боку відповідача у користуванні спірною квартирою, а тому приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Враховуючи те, що позивач в силу п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved