Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у якій з 20.05.2021 року зареєстрована відповідач [PERSON] з її дозволу, однак жодного дня у зазначеній квартирі не проживала, її особисті речі у квартирі відсутні, вартість комунальних послуг відповідач не сплачує, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати по утриманню житла. Наявність реєстрації місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі створює їй перешкоди у розпорядженні особистою приватною власністю та порушує її права як власника, а також спричиняє збитки, у зв`язку з цим, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 04.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 02.06.2022 року за клопотанням позивача викликано у судове засідання для допиту у якості свідків наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Позивач суду пояснила, що на прохання онуки зареєструвала у власній квартирі відповідачку, з якою не була знайома та яка жодного дня не проживала у її квартирі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність суду не надала, відзиву на позов не подавала. У зв`язку з викладеним, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності відповідача, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу у справі [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 03.12.1993 року (а.с. 10). Згідно з довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 25.01.2022 року, наданою позивачем, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 20.05.2021 року по теперішній час (а.с. 12). Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 01.04.2022 року, отриманого на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно з Актом від 05.01.2022 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , останні підтвердили та засвідчили, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з травня 2021 року у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає; її особисті речі, меблі, документи у квартирі відсутні, за комунальні послуги не сплачує, зацікавленості у житлі не проявляє. З дозволу власниці квартири сусіди оглянули житло і переконалися у відсутності особистих речей [PERSON] (а.с. 11). Матеріалами справи підтверджено, що місце знаходження відповідача невідоме. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, підтвердили факт того, що відповідач за місцем реєстрації не проживає. Суду показали, що вони є мешканцями одного з позивачем будинку, відповідача ніколи не бачили та не знайомі з нею. На підставі аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, та обґрунтованість доводів позивача щодо підстав визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу на праві власності. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Статтею 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Положенням ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю. \~ \~ \~ \~Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для особистого проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Згідно роз`яснень у п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції зазначив, що володіння майном повинно бути законним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з аналізу вище зазначених норм вбачається, що якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав. \~ \~ \~ \~Враховуючи,\~встановлені обставини,\~те,\~що реєстрація\~відповідача у\~квартирі,\~яка належить\~на праві\~власності позивачу,\~порушує її\~права як\~власника майна,\~суд приходить\~до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved