Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та Благовіщенської міської ради з вимогами про визнання дійсним договору купівлі від 10 листопада 2020 року нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії ЗПСМ загальною площею 83.7 м.кв., розташованої за адресою [ADDRESS] , укладений між ним та [PERSON] . Також просить суд визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. На обґрунтування позову зазначив, що 10.11.2020 року між ним та [PERSON] було укладено письмову угоду (розписку) про продаж року нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії ЗПСМ загальною площею 83.7 м.кв., розташованої за адресою [ADDRESS] . Позивач вказує, що заплатив [PERSON] обумовлену суму 35000 грн. 00 коп., а [PERSON] передала йому документи та ключі від вказаної будівлі, що також можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] . Також на обґрунтування позову позивач зазначив, що до укладення вказаної угоди між ним та [PERSON] була домовленість про оформлення договору купівлі продажу в нотаріальному порядку у строк до 01.01.2021 року. Після закінчення обумовленого строку [PERSON] , не оформила вказаного договору в нотаріальному порядку, ігнорує численні звернення та прохання позивача про оформлення договору купівлі-продажу будинку у нотаріальному порядку. З огляду на вказане, посилаючись на положення ч.2 ст.220 ЦК України, просить визнати зазначений вище договір з відповідачкою дійсним та визнати за ним право власності на нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] направила до суду заяву про визнання позову. Відповідач Благовіщенська міська рада направила до суду заяву про те, що міська рада заперечень проти задоволення позову не має. З наданих сторонами письмових доказів, судом встановив такі фактичні обставини справи та визначений такий зміст спірних правовідносин: Відповідно до змісту частини 4 статті 206 Цивільного процесуального Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та з`ясування питання, чи не порушує визнання позову відповідачами вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: Дослідивши в порядку спрощеного провадження матеріали справи, суд встановив: З копії паспорту № [NUMBER] від 29.07.2020 року, встановлено, що позивач є громадянином України, [INFO] , уродженцем с.Данилова Балка, Ульяновського району, Кіровоградської області. З копії картки платників податків встановлено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача [NUMBER] . З довідки Лозуватської сільської ради № 391 від 04.08.2020 року встановлено, що місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено з копії розписки від 10.11.2020 року 10.12.2020 року [PERSON] отримала від [PERSON] 35000 грн. в рахунок продажу будівлі комунальної кухні Лозуватської сільської ради за адресою [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, оплата проведена у повному обсязі. [PERSON] зобов`язалась до 01.01.2021 року посвідчити нотаріально договір купівлі продажу. У розписці зазначено, що вона написана у присутності свідків З копії листа пропозиції від 16 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] письмово пропонував [PERSON] оформити угоду (розписку) про продаж року нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії ЗПСМ загальною площею 83.7 м.кв., розташовану за адресою [ADDRESS] в нотаріальному порядку у іншому випадку попереджав про намір вирішити спір у судовому порядку. Як встановлено з копії звіту про проведення незалежної оцінки нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії ЗПСМ за адресою [ADDRESS] (колишнього Ульяновського) вартість будівлі становить 25276 грн. 50 коп. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нежилу будівлю кухні лікарні за адресою [ADDRESS] вона належить територіальній громаді села Лозувата Ульяновського району Кіровоградської області. Вивченням копії Технічного паспорту будівлі судом вивчено оціночний акт, план, експлікацію журнал зовнішніх обмірів будівлі. З копії рішення Лозуватської сільської ради від 24 вересня 2022 року № 71 встановлено, що радою прийнято рішення прийнято рішення про продаж нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії. Судом вивчено копію договору про виконання робіт (послуг) з організації та проведення аукціону від 2 березня 2012 року між Лозуватською сільською радою та ПАТ ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», з якого вбачається, що рада замовила послуги з продажу нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії. Як вбачається з копії акту здачі-приймання виконаних робіт згідно з договором № 73/8 від 2 березня 2012 року виконавцем здійснено продаж нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії. З протоколу аукціону продажу майна нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії ЗПСМ за адресою [ADDRESS] (колишнього Ульяновського) вбачається, що покупцем майна була [PERSON] . З висновку № 22 від 15.04.2005 року про технічний стан будівлі кухні лікарні, розташованої за адресою [ADDRESS] встановлено, що технічних стан будівлі дозволяє експлуатації її за призначенням. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з таких підстав. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.3 ст. 12 ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачем не наведено обґрунтування, чому одним з відповідачів у справі зазначено Благовіщенську міську раду, адже вона не є власником спірного майна і не є стороною спірних правовідносин. Тому Благовіщенська міська рада не повинна відповідати за позовом і у позові до неї повинно бути відмовлено. При вирішенні позову у частині позовних вимог до відповідача [PERSON] суд дійшов таких висновків: Відповідно до змісту ч.1 ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.\~ Відповідно до\~ч.\~3\~ч.4\~ст.334\~ЦК України \~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Позивачем не доведенонабуття права власності [PERSON] на спірне майно. Крім того, відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Всупереч наведених вище вимог ч.3 ст. 12 , ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не доведено того, що відповідачка [PERSON] на час відчуження йому нежилої будівлі колишньої кухні Лозуватської амбулаторії ЗПСМ за адресою [ADDRESS] була її власницею, адже не надано суду доказів права її власності на будівлю. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. З огляду на те, що договір купівлі-продажу укладений особою, яка не є власницею майна, а також на те, що позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин, позов задоволенню не підлягає. Така позиція висловлена і Верховним Судом України в постановах у справі №6-1288цс17 від 06.09.2017 року та № 665/2266/16-ц 04.03 2019 року. Згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: dismissed