Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 16 лютого 2018 року між ним та відповідачем укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.. За умовами зазначеного договору він позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 294 360 грн., які остання зобов`язалась йому повернути до 16.02.2019 року. Проте відповідач вказану суму грошей до теперішнього часу так і не повернула та в добровільному порядку повертати кошти не бажає. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 16 лютого 2018 року у розмірі 338\~982 грн., 90 коп., з яких сума заборгованості за договором позики 294360,00 грн., три відсотка річних по заборгованості у розмірі 18048,70 грн., інфляційни втрати у розмірі 26574,20 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3390 грн.. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійно-правничу допомогу в розмірі 22500 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із веденням на території України воєнного стану. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи відмовлено. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 294360 грн., із кінцевим строком повернення до 16 лютого 2019 року/а.с.9-10/. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Договір позики вважається укладеним з моменту здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до актів цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. У постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 640/7558/17 вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення грошових коштів у строк, визначений договором позики від 16 лютого 2018 року, а тому вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] 294360,00 грн. основного боргу є законними та обгрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та три проценти річних, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 своєї Постанови №5\~від 30\~березня 2012\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів,\~що виникають\~із кредитних\~правовідносин» роз`яснив судам, що за змістом статті 552, частини другої статті 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625\~ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)). У пунктах 45, 46 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, справа № 340/385/17, провадження № 14-495цс19, зазначено що оскільки стаття 625\~ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625\~ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Зобов`язання за Договором позики грошових коштів від 16 лютого 2018 року з повернення 294360 грн. до 16.02.2019 року є порушеним з 17 лютого 2019 року. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] зобов`язання не виконала, позивач має право на одержання від позичальника 3% річних від суми позики та інфляційних збитків, які, згідно розрахунку позивача, який перевірений судом і з яким суд погоджується становить 18048,70 грн. 3% відсотки річних від суми позики та 26574,20 грн. сума інфляційних збитків, а тому вимоги позивача в цій частині теж є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо вимог представника позива [PERSON] про стягнення з відповідача понесених витрат пов`язаних з наданням професійно правничої допомоги у розмірі 22500 грн. суд зазначає наступне. Ст.\~133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, поряд з іншими належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Згідно ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК). В матеріалах справи наявні копія Договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 березня 2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Григоренко Ю.С., копія докладного опису наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 04.03.2021 року, копія акту надання правової допомоги від 04.03.2021 року та копія письмового звіту виконавця про виконану роботу/а.с.90-93/. Однак, документів що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійно правничу допомогу в розмірі 22500 грн. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial