Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами та визнати спільним сумісним майном автомобіль марки "ТОЙОТА", а автомобіль марки "ЛЕКСУС" визнати її особистою приватною власністю. Дане майно придбано за час зареєстрованого шлюбу сторін. В судовому засідання позивач та її представник вимоги підтримали та просили суд задовольнити. В обґрунтування заявленого повідомили суду наступне. За час зареєстрованого шлюбу сторони набули у власність два зазначені об`єкти рухомого майна. Зокрема, другий позивачем придбано за особисті кошти. Перший автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя. Представник відповідача заперечував задоволення позову. Зазначив, що автомобіль марки "ТОЙОТА" придбаний за кордоном та у кредит і до його придбання позивач не має ніякого відношення. Автомобіль "ЛЕКСУС" придбаний за кошти відповідача та зареєстрований саме як майно останнього. Однак, зустрічного позову щодо визнання останнього майна особистою приватною власністю на розгляд суду не подавав. Проаналізував матеріали надані сторонами судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач та її мати були співвласниками квартири в м Львові, яку продали в 2010 році. 29 серпня 2012 року між сторонами, як громадянами України, укладено шлюб. 31 липня 2018 року позивач склала розписку згідно із змісту якої вбачається отримання нею у борг грошових коштів в розмірі 2 тисяч доларів США. Кредитором виступила мати позивача [PERSON] . Мета отримання коштів та строк повернення не зазначено. 7 вересня 2018 року позивач склала розписку згідно із змісту якої вбачається отримання нею у борг грошових коштів в розмірі 2,8 тисяч доларів США. Кредитором виступив її двоюрідній брат [PERSON] . Мета отримання коштів не зазначена. Строк надання грошових коштів до кінця 2021 року. Позивача надала на дослідження суду також копії розписки відповідно до яких спостерігається часткове повернення грошових коштів даному кредитору. 11 грудня 2018 року відповідач зареєстрував права власності на автомобіль марки "ЛЕКСУС" 2014 року випуску на підставі митної декларації від 16 листопада 2018 року. 28 серпня 2020 року на відповідача видано новий технічний паспорт щодо згадуваного автомобіля марки "ЛЕКСУС". Відмітки до даного документу містять лише згадування про екологічний сертифікат. Не мітиться відомостей, що даний документ видано повторно, взамін втраченого або т.п. Сторонами не оспорювався фактичні обставини справи щодо того, що даним автомобілем користується позивачка. Ринкова вартість автомобіля "ЛЕКСУС" станом на 3 вересня 2021 року становить 585 472,26 гривень. Відповідач має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області. Середня ринкова вартість автомобіля марки "ТОЙОТА" 2020 року випуску становить 709 220 гривень. Відповідач здійснював грошові перекази з за кордону в Україну на ім`я позивача та її матері, що мало місце в період часу з грудня 2016 року по липень 2021 року. Зі слів позивача дані гроші були передані для зберігання. Відповідач приїхав, забрав переказані гроші та придбав автомобіль "ТОЙОТА". Відповідач заперечував такі відомості позивача. Власну версію щодо призначення переказів зазначив наступну. В 2018 році придбав автомобіль "ЛЕКСУС", оформив на себе та виїхав за кордон. Позивачка, дізнавшись про це та зловживаючи владою, як працівник поліції, фактично заволоділа даним майном, виготовила новий технічний паспорт та висунула умови щодо сплати його половини. Відповідач, зазначеними переказами, в тому числі, здійснював оплату половини його вартості, оскільки фактично майно набуте за час шлюбу. [PERSON] в жовтні 2021 року звертався до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Предметом спору був автомобіль марки "ЛЕКСУС". Дізнавшись про існування судового розгляду з приводу поділу майна подружжя [PERSON] залишив перший позов без розгляду. 22 квітня 2020 року в Словацькій Республіці [PERSON] уклав кредитний договір на придбання автомобіля марки "ТОЙОТА". Того ж числа автомобіль виданий власникові. 35% вартості автомобіля сплачено покупцем, що складає 7 556,50 євро, а решта в розмірі 14 033,50 євро кредитні кошти. Кредит надавався строком на 60 місяців. Допитані в суді свідки дали наступні показання. [PERSON] зазначила, що позивач є її дочкою, а відповідач зять. Перебували у шлюбі, все було нормально. Дізналась, що восени 2021 року сторони припинили шлюбні стосунки. Автомобіль "ТОЙОТА" придбавався для родини, а автомобіль "ЛЕКСУС" придбавала її дочка сама та за свої кошти. Чому придбавався останній автомобіль особисто дочкою, оформлявся на зятя, якщо у родині сторін все було нормально повідомити свідок не змогла. Так само не змогла свідок дати відповідь чому автомобіль, що придбавався за кордоном де працює зять для потреб сім`ї, якщо фактично позивач ним не користується. Чому розписка про отримання грошових коштів дочкою не містить мети надання коштів, свідок повідомити також не змогла. Для чого позичати дочці гроші для придбання їй особистого автомобіля, який зареєстрували на чоловіка, свідок також суду обґрунтованої відповіді не надала. Свідок [PERSON] повідомив суду наступне. Дійсно позичав гроші позивачу для придбання автомобіля. Чому розписка не містить мети коштів, повідомити не зміг. На кого оформлений автомобіль, придбаний за позичені кошти не знає. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 61 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що спірне та заявлене вимогами позивачем майно є спільним сумісним. До такого висновку суд дійшов враховуючи наступне. Надані сторонами та досліджені судом письмові докази, а також показання свідків у своїй сукупності дають достатні підстави стверджувати, що спірне майно придбавалось за час шлюбу, а отже має діяти принцип спільності набутого майна. При цьому, відповідачем не доведено набуття права особистої приватної власності на автомобіль "ТОЙОТА" за час шлюбу. Надані докази про придбання автомобіля в кредит де відсутні дозволи дружини на укладення такого правочину не спростовують зазначених висновків суду, оскільки за національним законодавством не вимагається обов`язкове посвідчення правочину іншим з подружжя на придбання рухомого майна. Укладення правочинів за кордоном за участю громадян України, не визначають інших правил набуття права власності в такому правовому режимі. За таких обставин, автомобіль "ТОЙОТА", суд вважає спільним сумісним майном. Мало того, відповідачем не заявлялись вимоги про визнання майна особистою приватною власністю. Стосовно автомобіля "ЛЕКСУС". Позивачка не надала і судом не досліджено докази, які б свідчили, що дане майно набувалось саме як особиста приватна власність. Реєстрація даного майна на відповідача та сумнівні за своїм змістом розписки про отримання в борг грошових коштів без зазначення їх мети за час зареєстрованого шлюбу між сторонами, на чому наполягав автор вимог, спростовують заявлені вимоги в даному обсязі. Допитані свідки з приводу написання розписок не внесли ясність в природу набуття у власність такого майна, оскільки суду не надано обґрунтованих відповідей на запитання чому придбаваючи автомобіль у особисту приватну власність позивач вирішила оформити його власником чоловіка та потенційного співвласника даного автомобіля. Отримання повторно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу тільки підтверджують, на переконання суду, правильність доводів відповідача, що дане майно придбавалось не позивачкою, а відповідачем і у них був та існує досі спір стосовно такого майна. Чому відповідач не звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій дружини щодо заволодіння його особистим майном, як він стверджує, повідомлено не було. Така обставина, на переконання суду, тільки підтверджує правильність зроблених судом висновків з приводу належності майна до спільної сумісної власності подружжя. Надані позивачем докази про продаж квартири, суд вважає, не свідчить про наявність особистих коштів на придбання майна у особисту власність, оскільки дані твердження спростовуються розписками про отримання позик, які констатують відсутність власних коштів. Майже восьмирічний проміжок часу між зазначеними правочинами тільки підтверджує правильність зроблених судом висновків з приводу даних доказів. Суд відкидає, як безпідставні доводи позивача, щодо того, що відповідач не мав власного доходу за кордоном. Так, судом встановлено, зокрема, що кредит на придбання автомобіля за кордоном отримувався в 2020 році. Особі, яка не має власних та постійних доходів видача кредиту у встановленому розмірі, на переконання суду, виключається. У випадку не сплати за його обслуговування настають негативні наслідки, зокрема вилучення автомобіля. Доказів наявності прострочених заборгованостей по оплаті кредиту суду надано не було. Аналіз таких обставин, а також приймаючи до уваги показання свідка викликаного за клопотанням позивача матері останньої, що зять перебував за кордоном на заробітках, суд і робить висновки про голослівність доводів позивача та її представника у даній частині. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що з позивачем спір вирішувався щодо автомобіля "ТОЙОТА" і на виконання досягнутої домовленості перерахував половину вартості такого майна, про що свідчать чисельні грошові перекази. Дана версія не визнавалась відповідачем. Доказів наявності між сторонами домовленості з даного приводу суду на дослідження надано не було. Більше того, спрямовувані перекази грошових коштів не містили відміток про їх мету. Так само, суд відкидає, як не підтверджену будь-якими доказами, версію позивача про те, що перераховані грошовими переказами кошти були забрані відповідачем і використані під час придбання автомобіля. На прийняте рішення щодо спільності такого майна дані доводи не впливають тощо. Позов в частині розірвання шлюбу відповідачем не оспорювався. Наявні відносини свідчать про припинення шлюбних стосунків. Подальше збереження шлюбу, на переконання суду, буде суперечити інтересам сторін. Об`єктивних доказів, які б стверджували про час припинення фактичних шлюбних стосунків, судом не досліджено і висновок з даного приводу постановити не представляється можливим. Суд зауважує, що вимоги процесуального законодавства, за правилами якого здійснює розгляд даної справи, не допускає ґрунтування рішення на припущеннях. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial