Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов уточнений позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів, в якому просила: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] . Позивачка обґрунтовує позов тим, що вона та [PERSON] деякий час мали романтичні стосунки, від яких [INFO] народилась дитина [PERSON] . 15.06.2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] від вказаного шлюбу було народжено дитину [PERSON] . На теперішній час вона виховує дитину [PERSON] самостійно, забезпечує дитині повний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Відповідач, в свою чергу, подальшою долею дитини не цікавився, участі в вихованні не приймає, матеріальної або будь-якої іншої допомоги не надає. Позивачка просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки (однієї чверті) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] . Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Від позивачки надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала просила задовольнити позов, просила розгляд справи провести у її відсутність.(арк.сп.51). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів, є обґрунтованими, доказаними, тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено про те, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2012 року, актовий запис №612, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області. Батьком дитини є [PERSON] , мати дитини - [PERSON] (арк.сп. 21). 15.06.2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2019 року, актовий запис №809, видане Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (арк.сп. 23); [INFO] від вказаного шлюбу народжено дитину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.11.2020 року, актовий запис №5914, який зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (арк.сп. 26); Відповідно до характеристики Одеського ліцею «Ланжеронівський» Одеської міської ради Одеської області №417 від 10.12.2021, вбачається, що дитина [PERSON] навчається у 3-Б класі Одеського ліцею «Ланжеронівський» Одеської міської ради Одеської області з першого класу. Дитина проживає з матір`ю. Мати хлопчика, приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу, постійно підтримує зв`язок з класним керівником та вихователем, контролює навчання дитини, цікавиться його успіхами та досягненнями. Батько дитини навчальним процесом та успіхами сина не цікавиться, за час навчання дитини у ліцеї не з`являвся (арк.сп.27-28); Відповідно до характеристики виданої, Громадською організацією Дитячо-юнацького футбольний клуб «Атлетик» №94 від 10.12.2021 року, дитина [PERSON] проживає з матір`ю. Мати завжди підтримує зв`язок з тренерами та адміністрацією, цікавиться його інтересами та прогресом. Батько дитини до ДЮФК «Атлетик» не навідується, на тренуваннях присутнім не був, успіхами сина не цікавиться (арк.сп. 29); Відповідно до декларації дитини з сімейним лікарем №0001-КАРА-8800 від 12.08.2020 законним представником дитини записано лише позивачку [PERSON] (арк.сп. 31); Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді заступника директора Комунальної установи «Одесреклама» звідки має лише позитивні відгуки, що підтверджується характеристикою Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради від 10.12.2021(арк.сп. 32). З довідки Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» Одеської обласної ради від 13.12.2021 №596 вбачається, що позивачка [PERSON] на наркотичному обліку не значиться (арк.сп. 35); Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 09.12.2021 №196 підтверджується, що позивачка [PERSON] на психіатричному обліку не значиться (арк.сп. 36); Довідкою МВС України від 09.12.2022 підтверджено, що позивачка [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не має, та в розшуку не перебуває (арк.сп.37); У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства», зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України «Про освіту» на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав надав такі роз`яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей . Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав, як вже зазначалось вище, є винятковим та крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що такі вимоги підлягають задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Суд звертає увагу на те, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено два поняття розміру аліментів мінімальний гарантований розмір аліментів і мінімальний рекомендований розмір аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів, власне, і є нижньою межею, тобто розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений лише в порядку позовного провадження у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів і становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Достатній рівень означає наявність мінімуму достатку , який дає змогу виживати особі або сім`ї, в зв`язку з чим присудження мінімального рекомендованого розміру аліментів входить до предмета доказування та присудження стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 гривень. Позивачка не просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим, що судові витрати в цій частині доцільно покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved