Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

21 грудня 2021 року представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на 2/3 часток у спадщині (по 1/3 частині кожній) у праві на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 4,57 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0082124, а також визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на 1/3 частки у праві на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 4,57 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0082124. Судові витрати з відповідача просить не стягувати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав до дня своєї смерті в селі Турівка Згурівського району Київської області. 07.12.1995 [PERSON] за життя склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав все своє майно [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - в рівних частинах кожному. Вони спадщину після смерті [PERSON] прийняли своїми фактичними діями, що виразилося у користуванні речами померлого, доглядом за спадковим майном. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, інші спадкоємці окрім позивачів відсутні. [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті разом з ним проживала його мати [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Мати померлого [PERSON] - [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] , до позивачів, як до спадкоємців за заповітом перейшло право на 2/3 часток у спадщині (по 1/3 частині кожному) на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога», місцезнаходження якого Турівська сільська рада Згурівського району Київської області, без визначення меж цієї частки в натурі, що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0082124, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 208. Крім того, [PERSON] як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] належить 1/3 частки у праві на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому [PERSON] після смерті якого [PERSON] прийняв спадщину своїми фактичними діями, проте за життя не оформив своїх спадкових прав. Звернувшись із заявами до Згурівської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно позивачам було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правила загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року за клопотанням представника позивачів залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , який проживає у Білоруссі. Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Представник позивачів [PERSON] направив до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Мокронос В. направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення викладених позовних вимог, про наслідки визнання позову до розгляду справи по суті ознайомлений, судові витрати просить не стягувати. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, суд вжив всіх засобів для повідомлення його про дату, час та місце проведення судового засідання, роз`яснив положення діючого законодавства України. Від [PERSON] на електронну адресу суду без електронного підпису надійшло клопотання про те, що його інтереси в судовому засіданні буде представляти його рідна сестра [PERSON] , яка в судове засідання також не з`явилася. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. Суд визнав можливим розглянути справу за відсутністю сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, викладені в позові підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) КСП «Перемога» 20.01.1997 року [PERSON] видано Сертифікат серії КВ № 0082124, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 208, розміром 4,1 га в умовних кадастрових гектарах. Вказаний сертифікат був виданий на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 16.12.1996 року за № 781 (а.с. 17-18, 41-43). Із Викопіювання з національної кадастрової карти місця знаходження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка передбачається для передачі у власність [PERSON] в с. Турівка Згурівської селищної ради, Броварського району, Київської області вбачається місцезнаходження ділянки за № 132 земельна частка (пай) згідно схеми поділу земель КСП «Перемога», площею 4, 57 га (а.с.11-12). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно із положеннями п. 17 Перехідних положень ЗК України (Розділ Х) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства та є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. [INFO] помер [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 15 - копія свідоцтва про смерть, а.с. 10 - довідка Згурівської селищної ради за № 03.11-227 від 25.11.2021). 07 грудня 1995 року [PERSON] складений заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] , [PERSON] (1982 р.н.) і [PERSON] (1985 р.н.) - в рівних частинах кожному. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 3834 (а.с. 8 - копія заповіту). Із спадкової справи №98 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом у віці 47 років звернувся його син [PERSON] (а.с.48). Крім нього спадкоємцем є [PERSON] , яка із завою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Також із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] із своїми неповнолітніми дітьми (а.с.53). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно із ст. 534 ЦК УРСР (1963) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадкування відбулося за заповітом, осіб, які б претендували на обов"язкову частку у майні на момент смерті [PERSON] , судом не встановлено. У довідці Згурівської селищної ради за №03.11-242 від 13.12.2021 зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як спадкоємці за заповітом спадщину після смерті [PERSON] прийняли своїми фактичними діями, що виразилося у користуванні речами померлого, доглядом за спадковим майном (а.с. 9). Суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли. До складу спадщини входить право по 1/3 частці на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0082124. Спадщина у вигляді права по 1/3 земельній частці належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 16 - копія свідоцтва про смерть). Відповідно до довідки Згурівської селищної ради за № 03.11-243 від 13.12.2021 на момент смерті разом з [PERSON] проживала його мати [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Із матеріалів спадкової справи №40/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася його мати [PERSON] . Його батько [PERSON] відмовився від своєї частки на користь [PERSON] (а.с.68,74) . Суд вважає, що мати померлого позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги (а.с.45) за законом після смерті [PERSON] та вважається такою, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в результаті укладення шлюбу зінила прізвище на [PERSON] (а.с.90). У видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом Згурівської районної державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено та роз`яснено, що для оформлення спадкових прав необхідно надати нотаріусу правовстановлюючий документ на земельну ділянку, у разі його відсутності необхідно звертатися до суду з питанням визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 13, 14 - відмови нотаріуса за № 1578/02-14, № 1577/02-14 від 25.11.2021). У місцевій газеті «Панорама» № 50 (6514) за 17 грудня 2021 року було опубліковано оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ № 0082124, виданий на ім`я [PERSON] (а.с. 19 - копія сторінки газети). Згідноіз ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] чинним був ЦК УРСР (1963 року), тому саме норми зазначеного Кодексу підлягають до застосування до даних спадкових правовідносин, зокрема в частині визначення порядку прийняття спадщини та визначення належності до спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Пунктом 3.5 цього листа визначено, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права, а тому їхні порушені права підлягають судовому захисту. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] чинним є ЦК України, тому саме норми зазначеного Кодексу підлягають до застосування. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ізст. 1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Із ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти ї ї. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] до позивачів, як до спадкоємців за заповітом перейшло право на 2/3 часток у спадщині (по 1/3 частині кожній) на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога», місцезнаходження якого Турівська сільська рада Згурівського району Київської області, без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0082124, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 208 Крім того, [PERSON] як спадкоємцю за законом після смерті сина [PERSON] належить 1/3 частки у праві на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, що належало померлому [PERSON] після смерті якого [PERSON] прийняв спадщину своїми фактичними діями, проте за життя не оформив спадкових прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи клопотання представника позивачів [PERSON] не стягувати з відповідача судові витрати, суд вважає за можливе, не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та судові витрати, понесені позивачами, залишити за ними. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір у розмірі по 908 (дев`ятсот вісім) грн.00 коп. кожним (а.с. 23, 24 - квитанція).

Outcome: approved