Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 20 лютого 1999 року по 10 квітня 2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. З відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . За домовленістю між ними, відповідач щомісяця сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 30000грн., які витрачались на оплату школи дитини, його належне утримання та виховання. Але останнім часом, між ними виник конфлікт, і відповідач перестав сплачувати добровільно аліменти. Відповідач працює як фізична особа-підприємець, є керівником та засновником декількох компаній у сфері будівництва та експлуатації нерухомості. Відповідач також є власником значної кількості нерухомого майна, з якого отримує прибуток. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини саме в розмірі 30000,00грн. Вважає, що розмір аліментів у сумі 30000грн. буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30000грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав просила суд їх задовольнити, додатково пояснила, що відповідач працює в сфері нерухомості, будує житло, здає його в оренду. До квітня 2022 року він сплачував аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1000дол.США. В судовому засіданні відповідач [PERSON] \~ позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина визнав частково в сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що від шлюбу з позивачкою у них двоє дітей: син [PERSON] , 2010 року народження, та повнолітня донька [PERSON] , 1999 року народження. Після розірвання шлюбу діти були на його утриманні. Він щомісяця давав кошти по 1000 доларів США доньки та сину. Кошти отримувала позивачка. Хоча у нього є інший шлюб та двоє малолітніх дітей [PERSON] , 2018 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. З метою забезпечення стабільного психологічного стану сину [PERSON] , він влаштував його на навчання у приватний навчальний заклад гімназію «Просперітас». Кошти на оплату навчання сина він надавав позивачці та вона їх сплачувала. Після початку воєнних дій позивачка разом з сином виїхала в м.Кременчуг. На цей час син [PERSON] не навчається в гімназії «Просперітас», переведений в Сумську ЗОШ №10. Коли розпочалася війна, його бізнес перестав працювати, і він повідомив позивачці, що не в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1000дол.США щомісячно. Враховуючи, що у нього на утриманні є ще малолітні діти від другого шлюбу, на цей час він постійно не працює, тому може сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається здачею в оренду житла, комерційної нерухомості, будівництвом житла. Два об`єкти комерційної нерухомості він здає в оренду в м.Суми. Має земельну ділянку в м.Києві для будівництва житла, є будинок в м.Києві для подальшого продажу, який ним недобудований. У власності є автомобіль. Його дохід за перший квартал 2022 року склав 88000грн., а за другий квартал 2022 року лише 8000грн. Позивачка також є фізичною особою-підприємцем, має дохід. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що з 20.02.1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №164. Шлюб між сторонами було розірвано 29.03.2012 року, що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.03.2012 року (а.с.4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.5). Син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184\~СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Сторони підтверджують, що відповідач сплачував позивачці кошти на утримання дитини в розмірі 1000дол.США щомісячно після розірвання шлюбу і до квітня 2022 року. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність в сфері надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, має у власності кілька об`єктів комерційної нерухомості, які здає в оренду, до початку військових дій також займався будівництвом житла з метою подальшого продажу. У власності відповідач має автомобіль, земельну ділянку для будівництва. Також на утриманні у відповідача [PERSON] перебуває двоє малолітніх дітей від другого шлюбу. Згідно з договором на навчання в приватній гімназії «Просперітас» витрати на навчання сина сторін становили 8106грн. щомісячно. На цей час [PERSON] не є учнем приватної гімназії «Просперітас» в м.Суми, зарахований до ЗОШ №10. Оскільки дитина [PERSON] проживає з позивачем, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України матеріального становища відповідача, який займається підприємницькою діяльністю у сфері нерухомості, має на праві власності рухоме та нерухоме майно, його сімейного стану, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03 червня 2022 року (дата подання позову). Позивачем не надано доказів та не підтверджено при розгляді справи в суді щомісячні витрати на утримання дитини в розмірі 30000грн. та відсутні докази, що на цей час відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. За наявності додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо позивач не позбавлена можливості подати позов до суду на підставі ст.185 СК України. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 992грн. 40коп. судового збору.

Outcome: partial