Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 03 грудня 2019 року він надав позику відповідачу в сумі 15000 гривень готівкою, зі строком повернення до 01 грудня 2020 року, про що останній написав розписку. 27 січня 2020 року він знову надав відповідачу позику в сумі 500 доларів США, зі строком повернення до 01 грудня 2020 року, про що надав ще одну розписку. Крім того відповідач зобов`язувався за користування коштами сплатити проценти у розмірі 5% від суми позики за кожен місяць користування коштами, а також при порушені зобов`язання позики відсоток збільшуватиметься на 5 % більше кожного наступного місяця. Однак свого зобов`язання відповідач належним чином не дотримався, кошти, які були позичені не повернув до обумовленої дати, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 03.12.2019 рокув розмірі 102000,00 грн. та борг за договором позики від 27.01.2020 рокув розмірі 3350 доларів США (в гривнях - 91106,00 грн.), а також судові витрати по справі в розмірі 5931,06 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 2019 року [PERSON] надав позику [PERSON] в сумі 15000 гривень готівкою, зі строком повернення до 01 грудня 2020 року, про що відповідач надав відповідну розписку (а.с.8). 27 січня 2020 року [PERSON] на прохання останнього знову надав [PERSON] позику в сумі 500 доларів США, зі строком повернення до 01 грудня 2020 року, про що відповідач надав відповідну розписку (а.с.9). Відповідно до умов договорів позики визначених в розписках від 03 грудня 2019 року та від 27 січня 2020 року [PERSON] за користування коштами зобов`язався сплатити [PERSON] проценти у розмірі 5% від суми позики за кожен місяць користування коштами. Також, договором встановлено, що при порушені зобов`язання позики відсоток збільшуватиметься на 5 % більше кожного наступного місяця. Однак свого зобов`язання відповідач належним чином не дотримався, кошти які були позичені у позивача не повернув до 01.12.2020 року. Таким чином, у зв`язку з порушенням [PERSON] строків виконання грошових зобов`язань, передбачених договором позики, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням відсотків згідно розписки від 03.12.2019 року в сумі, що станом на 01.01.2022 року складає 102000,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за позикою; 9000,00 грн. - заборгованість по процентам (15000,00 х 5% = 750,00 грн. *12 місяців = 9000,00); 78000,00 грн. - заборгованість згідно відсоткової ставки відповідно до розписки від 03.12.2019 року, яку [PERSON] зобов`язався сплатити за прострочення повернення позики такі відсотки, а саме на 5% більше кожного місяця: у грудні 2020 року 10 % (15000 грн. х 10 % = 1500,00 грн.); у січні 2021 року 15 % (15000 грн. х 15 % = 2250,00 грн.); у лютому 2021 року 20 % (15000 грн. х 20 % = 3000,00 грн.); у березні 2021 року 25 % (15000 грн. х 25 % = 3750,00 грн.); у квітні 2021 року 30 % (15000 грн. х 30 % = 4500,00 грн.); у травні 2021 року 35 % (15000 грн. х 35 % = 5250,00 грн.); у червні 2021 року 40 % (15000 грн. х 40 % = 6000,00 грн.); у липні 2021 року 45 % (15000 грн. х 45 % = 6750,00 грн.); у серпні 2021 року 50 % (15000 грн. х 50 % = 7500,00 грн.); у вересні 2021 року 55 % (15000 грн. х 55 % = 8250,00 грн.); у жовтні 2021 року 60 % (15000 грн. х 60 % = 9000,00 грн.); у листопаді 2021 року 65% (15000 грн. х 65 % = 9750,00 грн.); у грудні 2021 року 70 % (15000 грн. х 70 % = 10500,00 грн.). Згідно з порушенням строків виконання грошових зобов`язань по розписці від 27.01.2020 року [PERSON] зобов`язаний сплатити [PERSON] суму боргу з урахуванням відсотків передбачених договором позики станом на 01.01.2022 року складає - 3350 доларів США (3350 дол. США х 27,196 грн. = 91106,60 грн.) з яких: 500 доларів США - заборгованість за позикою; 250 доларів США - заборгованість по процентам (500 * 5% = 25 доларів США*10 місяців=250); 2600 доларів США - заборгованість згідно відсоткової ставки відповідно до розписки від 27.01.2020 року, яку [PERSON] зобов`язався сплатити за прострочення повернення позики такі відсотки, а саме на 5% більше кожного місяця: у грудні 2020 року 10 % (500 дол. х 10 % = 50 дол.); у січні 2021 року 15 % (500 дол. х 15 % = 75 дол.); у лютому 2021 року 20 % (500 дол. х 20 % = 100 дол.); у березні 2021 року 25 % (500 дол. х 25 % = 125 дол.); у квітні 2021 року 30 % (500 дол. х 30 % = 150 дол.); у травні 2021 року 35 % (500 дол. х 35 % = 175 дол.); у червні 2021 року 40 % (500 дол. х 40 % = 200 дол.); у липні 2021 року 45 % (500 дол. х 45 % = 225 дол.); у серпні 2021 року 50 % (500 дол. х 50 % = 250 дол.); у вересні 2021 року 55 % (500 дол. х 55 % = 275 дол.); у жовтні 2021 року 60 % (500 дол. х 60 % = 300 дол.); у листопаді 2021 року 65% (500 дол. х 65 % = 325 дол.); у грудні 2021 року 70 % (500 дол. х 70 % = 350 дол.). Офіційний курс гривні щодо іноземних валют взято на офіційному Інтернет- тредставництві Національного банку України, офіційному сайті НБУ г.: ps bank.gov.ua/, станом на 16.12.2021 року долар США складає - 27,196 грн. Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У відповідності ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись -на. ежним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України передбачено - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків. Встановлено ст.629 ЦКУ - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній нормі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою на б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення правочину, а й передання грошової суми, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 24 лютого 2016 року №6-50цс16. Договір позики є реальним договором і вважається укладеним з моменту передання грошей. Тобто у даному випадку договір є укладеним і підлягає виконанню позичальником. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу на суму 102000,00 грн. заборгованості за договором позики від 03 грудня 2019 року та боргу в сумі 3350 доларів США (в гривневому еквіваленті - 91106,00 грн.) за договором позики від 27 січня 2020 року, що відповідає узгодженим сторонами умовам договору та вимогам ЦК України. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті боргу відповідачем надано не було. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст.137,141 ЦПК України. Таким чином, у зв`язку з тим, що позов задоволено, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а саме, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1931,06 грн. (а.с.1), крім того суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на правничу допомогу (а.с.10-12). Вказані правовідносини регулюються ст.ст.11,207,525,526,530, 610,612,626,638,1046,1047,1049 ЦК України.

Outcome: approved