Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося належне померлому нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташоване за адресою: за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла її мати [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] шляхом постійного проживання разом із померлим чоловіком - спадкодавцем. Вона є донькою [PERSON] та [PERSON] та єдиним спадкоємцем за законом після їх смерті. Звернувшись до приватного нотаріуса Саумової Г.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2021 №239/02-14, якою відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Однак, позивачка вказує, що померлим [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, укладеного 23.02.1960 між Виконавчим комітетом Сумської міської Ради депутатів та [PERSON] , посвідчений 23.02.1960 №1-1074 Першою Сумською державною нотаріальною конторою, було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ним було отримано дозвіл на прибудову до будинку, наданий 24.12.1990 за №484-1 Виконавчим комітетом районної Ради народних депутатів м. Суми, та відповідно здійснено прибудову до вказаного житлового будинку. На момент виникнення спірних правовідносин - завершення будівництва вказаного спадкового майна (відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, побудований до 1974 року) державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966. Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тому просить суд: 1) Визнати за [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), право власності на Ѕ частку житлового будинку загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами : житлова прибудова літ. «А1 -1», прибудова літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «п/г», сарай літ. «Б», навіс літ. «Д», вбиральня літ. «Е», душ літ. «Ж», огорожі №5-8, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; 2) Визнати за [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами : житлова прибудова літ. «А1-1», прибудова літ. «а», тамбур літ. «а1», погріб літ. «п/г», сарай літ. «Б», навіс літ. «Д», вбиральня літ. «Е», душ літ. «Ж», огорожі №5-8, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник- адвокат Бєломар К.О. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому просить проводити розгляд справи без участі представника та прийняти законне та обгрунтоване рішення, не порушуючи конституційні права інших осіб.(а.с. 60). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.11.2007 серія [NUMBER] (а.с. 9) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.11.2012 серія [NUMBER] (а.с. 8) Вказані особи були подружжям, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 22-23) Позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.10) Після укладення шлюбу її прізвище було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 27.09.1986 серія [NUMBER] , виданого відділом (бюро) запису актів громадянського стану. (а.с. 18) На момент смерті обох батьків позивачка була зареєстрована та проживала в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , разом із померлими батьками та фактично прийняла спадщину після їх смерті шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями, що підтверджується копією будинкової книги. Також, [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] шляхом постійного проживання разом із померлим чоловіком - спадкодавцем. (а.с. 50-52) Відповідно до копії спадкової справи після померлих [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~ інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, після смерті вказаних осіб, окрім позивачки, не зверталися (а.с. 63-101). Так, 27.08.2021 [PERSON] звернулася до [PERSON] , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2021 №239/02-14, якою відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. (а.с. 19-20) Як убачається із наданих суду документів, померлим [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, укладеного 23.02.1960 між Виконавчим комітетом Сумської міської Ради депутатів та [PERSON] , посвідчений 23.02.1960 №1-1074 Першою Сумською державною нотаріальною конторою, було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] . На цьому ж документі мається відмітка про зміну нумерації будинку з [ADDRESS] . (а.с. 24-27) Також, ним було отримано дозвіл на прибудову до будинку, наданий 24.12.1990 за №484-1 Виконавчим комітетом районної Ради народних депутатів м. Суми, та відповідно здійснено прибудову до вказаного житлового будинку. (а.с.28-36) Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На момент виникнення спірних правовідносин - завершення будівництва вказаного спадкового майна (відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, побудований до 1974 року) державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966. Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Проте, спори з цього приводу виникають, і навіть доходять до розгляду Верховним Судом. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15,01.2021 по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків: Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15.10.2020 у справі №623/214/17. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року №8.4-35//18/1). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та проаналізувавши надані докази, які в своїй сукупності підтверджують факт належності померлим [PERSON] та\~ [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому суд вважає за необхідне захистити спадкові права позивачки, яка є їх донькою та єдиним спадкоємцем за законом, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved