Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

В листопаді 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , який у вересні 2021 року уточнили та просили суд винести рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 1221486200:05:011:0043 , розташовану за адресою [ADDRESS] ; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:05:011:0043, розташовану за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1099 квартири [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений 28 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучмій Наталією Валентинівною. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 37506499 від 28 липня 2020 року на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1097 квартири [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений 28 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучмій Наталією Валентинівною. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 37506855 від 28 липня 2020 року на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1101 житлового будинку [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений 28 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучмій Наталією Валентиновною. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 37507526 від 28 липня 2020 року на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1103 земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:05:011:0043 розташованої за адресою [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений 28 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучмій Наталією Валентинівною. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 37507732 від 28 липня 2020 року на земельну ділянку з кадастровим номером 1221486200:05:011:0043, розташовану за адресою [ADDRESS] за [PERSON] та стягнути з відповідачів судові витрати. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2018 року та по день смерті [PERSON] . Під час перебування у шлюбі на підставі довіреності виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] від 23 березня 2019 року було здійснено купівлю домоволодіння та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] діючи від імені [PERSON] здійснила відчуження від імені [PERSON] належне йому майно. Вважаючи відчужене майно спільною сумісною власністю позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами. В березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] як законного представника [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] та просив суд визнати [PERSON] добросовісним набувачем: квартири [ADDRESS] від 28 липня 2020 року; квартири [ADDRESS] ; житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 1221486200:05:011:0043. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим що, між ним та [PERSON] , діючої на підставі довіреності від 23 березня 2019 року, 28 липня 2020 року було укладено низку договорів купівлі-продажу щодо наступного майна: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221486200:05:011:0043; квартири за адресою [ADDRESS] та квартири за адресою [ADDRESS] за ціною узгодженою сторонами та встановленому законодавством порядку. Позивач [PERSON] та представник позивача за первісним позовом [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (т.1 а.с.109) у судовому засіданні підтримали позовні вимоги за первісним позовом та просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (т.2а.с.196) у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] (т.1а.с.96-98) у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Третя особа [PERSON] про дату, час і місце слухання повідомлялася належним чином, однак у судове засідання не з`явилася. Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши свідка, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] , що сторонами не оспорюється. Від зазначеного шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] народилося двоє доньок [PERSON] (прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюбу серії серії [NUMBER] (т.1 а.с.15) та [PERSON] . Під час перебування у шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (Т1 а.с.15)) [PERSON] народила доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження(т.1а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (т.1а.с.17). Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Алмати, Алматинського району, Казахстанської республіки [PERSON] з 29 жовтня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (т.1а.с.12). 23 березня 2019 року [PERSON] було видано довіреність на ім`я [PERSON] на представлення інтересів, зокрема, але не виключно в органах нотаріату з усіх без винятку питань, що стосуватимуться його( [PERSON] ) прав та інтересів, а також питань пов`язаних з відчуженням(продаж, міна, рента, оренда) від імені [PERSON] будь-якого рухомого та нерухомого майна , приватизації квартири, земельної ділянки або іншого майна, придбання на ім`я [PERSON] будь-якого рухомого та нерухомого майна(т.2а.с.6-7). 15 липня 2019 року [PERSON] діючи від імені [PERSON] було укладено договори купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS] (т.2а.с.10) та земельної ділянки площею 0,0675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221486200:05:011:0043(т.2а.с.108) згідно положень зазначених договорів покупець( [PERSON] ) набуває майно в особисту власність за особисті кошти. Також [PERSON] належало на праві власності наступне майно: квартира за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності на житло виданого КП Дніпропетровське МБТІ»(т.2а.с.76) та свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 19 березня 2019 року після смерті [PERSON] (т.2а.с.77) та квартира за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09 вересня 2017 року(т.2а.с.44) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2017 року після смерті дружини [PERSON] (т.2.а.с.44). 28 липня 2020 року [PERSON] діючи на підставі довіреності наданої [PERSON] було укладено наступні договори купівлі-продажу нерухомого майна з [PERSON] , а саме: Договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] (т.2а.с.2); Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221486200:05:011:0043(т.2а.с.101); Договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] (т.2а.с.69) та квартири за адресою [ADDRESS] (т.2а.с.37). [INFO] (більш точного часу судом не встановлено) [PERSON] помер через злоякісне утворення верхньої лівої легені, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 14 серпня 2020 року(т.1а.с.18) та лікарським свідоцтвом про смерть №78(т.3а.с.41). Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Статтею 244 ЦК України визначено поняття довіреності, а саме довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Статтею 248 ЦК України визначено перелік підстав припинення довіреності, а саме: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] з 29 жовтня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі, а саме 23 березня 2019 року, [PERSON] було надано довіреність на ім`я [PERSON] згідно якої остання діючи від імені та в інтересах [PERSON] уклала договір купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28 липня 2020 року [PERSON] , діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON] , та [PERSON] звернулися до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. щодо укладення договорів купівлі-продажу наступного майна: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 1221486200:05:011:0043. 28 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. було посвідчено відповідні договори купівлі-продажу та внесено відповідні відомості до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Цього ж дня, [INFO] [PERSON] помер. Статтею 2 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України. Статтею 5 ЗУ «Про нотаріат» визначено коло обов`язків нотаріуса, а саме: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов`язки, передбачені законом. Так при укладанні вищевказаних договорів купівлі-продажу нерухомого майна приватним нотаріусом Кучмій Н.В. було встановлено особи громадян, їх дієздатність, а також представника, його дієздатність та належність відчужуваного майна [PERSON] . Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини справи, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача за первісним позовом не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно положень договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки [ADDRESS] зазначене майно [PERSON] в інтересах [PERSON] було придбане в особисту власність та за особисті кошти, факт придбання зазначеного майна за спільні кошти та в інтересах сім`ї позивачкою [PERSON] не доведені та не підтверджені жодними доказами. Так довіреність надана [PERSON] на ім`я [PERSON] не була скасована, мала активний строк дії, та [PERSON] на час укладення договорів [PERSON] , в його інтересах, з [PERSON] не був особою визнаною судом недієздатною, або безвісно відсутньою, що визначено нотаріусом у посвідчених договорах. Тобто [PERSON] на час вчинення нотаріальних дій, здійснювала відчуження нерухомого майна в рамках наданих їй повноважень та згідно чинного законодавства. Щодо відчуження квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] суд зазначає, що вказане майно перебувало в особистій власності [PERSON] , та не виступало спільною сумісною власністю подружжя, а отже [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] мала право на розпорядження майном, яке перебувало у особистій власності [PERSON] . Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Статтею 330 ЦК України визначено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 388 ЦК України зазначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.; Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.; Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Тобто враховуючи вищевикладені норми права, встановлені в судовому засіданні обставини та факти, суд приходить до висновку про неможливість задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] , оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час укладання договорів діяла в інтересах [PERSON] та в межах наданих їй повноважень на відчуження нерухомого майна за довіреністю від 23 березня 2019 року. Тобто повноваження надані [PERSON] довіреністю від 23 березня 2019 року цілком відповідають її діям у відношенні майна [PERSON] , померлого [INFO] . Враховуючи вищевикладене,суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог,заявлених як в основному так і в зустрічному позовах. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові, судовий збір віднести за рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed