Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки кадастровий номер 0720886200:01:001:0253 та кадастровий номер 0720886200:01:001:0611 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №339116 від 10 березня 2009 року. [PERSON] вказує, що вона, як спадкоємець за законом першої черги після померлого батька, у січні 2022 року звернулася до державного нотаріуса Островської Т.В. з питанням оформлення спадщини. Однак, нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказала, що [PERSON] у встановлений термін не подала заяви про прийняття спадщини, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживала окремо від батька, часто хворіла і лише в грудні 2021 року їй стало відомо про існування вказаного вище державного акта, тому своєчасно не подала заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2022 за клопотанням позивача було витребувано копію спадкової справи після померлого [PERSON] . Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 30 травня 2022 за клопотанням позивача було витребувано копію спадкової справи після померлих спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась. Суд, враховуючи заяву позивача про розгляд справи у її відстуність, розглядає справу за відсутності позивача. Відповідач - Горохівська міська рада Луцького району Волинської області у заяві, яка надійшла до суду 07 лютого 2022 року, просить справу розглядати у відсутності представника ради, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Судом встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено 09 березня 2006 року секретарем Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №293. Зі змісту заповіту вбачається, що належний йому житловий будинок, господарські будівлі, земельну частку (пай), сертифікат ВЛ №0065036, а також все інше майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, спадкодавець заповів своїй дочці [PERSON] . 22 лютого 2022 року за №01-09/108 на запит суду державний нотаріус Горохівської державної нотаріальної контори надіслала суду Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. З Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68634781 від 22 лютого 2022 року, вбачається, що 09 березня 2006 року в Підберезівській сільській раді Горохівського району Волинської області було посвідчено заповіт, заповідач - [PERSON] , який було зареєстровано за №293. Відповідно до даних інформаційної довідки, вказаний заповіт чинний. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] одружилась та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Факт належності спадкодавцю спадкового майна, зокрема, земельної ділянки площею 0,13 га та земельної ділянки площею 2,18 га підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №339116, який видано Горохівською районною державною адміністрацією 10 березня 2009 (а.с. 11-12). [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] і на інше місце проживання не виїжджав. На момент смерті зі спадкодавцем проживала його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які померли. Дані обставини стверджуються довідкою виконавчого комітету Горохівської міської ради Луцького району Волинської області від 30 травня 2022 року №429 (а.с. 40). Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , позивач звернулася до державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори Островської Т.В. з метою оформлення спадкових прав. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68634758 від 22 лютого 2022 року вбачається, що 26 січня 2022 року в Горохівській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №13/2022 після померлого [PERSON] . З копій наданої суду спадкової справи вбачається, що 26 січня 2022 року [PERSON] , який діяв по довіреності від імені [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . У зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини просив видати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 січня 2022 року №02-31/46, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона у встановлений термін не подала заяви про прийняття спадщини, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. Інформація про наявність інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , в матеріалах спадкової справи відсутня. Водночас, інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі в порядку ст. 1241 ЦК України, судом не встановлено. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки вона проживала окремо від батька, часто хворіла і лише в грудні 2021 року їй стало відомо про вказаний вище державний акт, тому своєчасно не подала заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. У своєму позові [PERSON] не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. Враховуючи вищенаведене, на підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved