Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хлєбніков С.В. пред`явив до суду позов до відповідача Регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», третя особа «Профком локомотивного депо», у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Тернопіль» Регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» №764 від 09 грудня 2021 року про відсторонення машиніста електровоза [PERSON] від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19, без збереження заробітної плати; поновити [PERSON] на роботі у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Тернопіль» Регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на посаді машиніста електровоза; стягнути з Регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дати відсторонення до дати відновлення на роботі; стягнути з регіональної філії «ЛЬВІВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що позивач\~ [PERSON] \~працює на\~посаді машиніста\~електровоза у\~виробничому підрозділі\~«Локомотивне депо\~Тернопіль» регіональної\~філії «Львівська\~залізниця» АТ\~«УКРЗАЛІЗНИЦЯ».\~Наказом в.о.\~начальника виробничого\~підрозділу «Локомотивне\~депо Тернопіль»\~регіональної філії\~«Львівська залізниця»\~АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»\~№ 764\~від 09\~грудня 2021\~позивача було\~відсторонено від\~роботи з\~09\~грудня 2021\~року на\~час відсутності\~щеплення проти\~COVID-19,\~без збереження\~заробітної плати.\~Наказ про\~відсторонення мотивований\~тим,\~що \~ [PERSON] \~не надав\~документи про\~наявність щеплення\~проти СОVID-19\~або документів\~про протипоказання,\~у зв`язку\~із чим\~відповідно до\~статті 46\~КЗпП,\~частини 2\~статті 12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб»,\~Наказу Міністерства\~охорони здоров`я\~України №2153\~та Постанови\~Кабінету міністрів\~№1236\~Позивач відстороняється\~від роботи.\~Разом з\~тим,\~позивач вважає,\~що даний\~наказ виданий\~з порушенням\~чинного законодавства\~України та\~порушує його\~права на\~працю,\~є незаконним\~та підлягає\~скасуванню,\~з огляду\~на наступне. Так, відповідачем у спірному наказі про відсторонення від роботи не зазначено посилання на вичерпні підстави, які наведені у ст. 46 КЗпП України, при цьому такий обґрунтований ненаданням документів про наявність щеплення проти COVID-19 або документів про протипоказання, що є неправомірним та незаконним, оскільки такої підстави як ненадання документів про наявність щеплення проти COVID-19 або документів про протипоказання для відсторонення від роботи законодавством не передбачено. Водночас, відсторонення працівника від роботи можливе тільки з підстав, що визначені законодавством, зокрема статтею 46 КЗпП України, а тому невиконання вимог керівництва, в тому числі щодо документів про наявність щеплення проти COVID19 або документів про протипоказання, не може бути підставою відсторонення працівника. А тому, оскаржуваний наказ про відсторонення позивача був прийнятий уповноваженою особою відповідача з порушенням чинного законодавства України та порушив право позивача на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України. Також позивач вказує, що відповідачем, при відстороненні його від роботи у зв`язку із відсутністю у нього щеплення проти COVID-19 не дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо не допуску його від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Натомість Відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі одного лише листа-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19, який сам по собі не створює жодних юридичних наслідків та не засвідчує юридичного факту його відмови чи ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання ним медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я. Відтак, на думку позивача наказом про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19 відповідачем порушено його права на працю та заробляти собі на життя працею гарантовані Конституцією України та КЗпП України. Окрім цього позивач зазначає, що своїми діями відповідач, порушив його звичний уклад життя та спричив йому моральну шкоду, яка полягає у розладі його душевного здоров`я, моральних стражданнях, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало певний період часу від нього додаткових зусиль для організації його життя, необхідність боротись за свої права, оскільки він був вимушений звертатись до суду та доводити протягом тривалого часу свою правоту, захищаючи свої права. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50\~000 гривень. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Від відповідача\~Акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~в особі\~Регіональної філії\~«Львівська залізниця»\~Акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~надійшов до\~суду відзив\~на позов,\~у заперечують\~проти позовних\~вимог та\~викладених у\~позові обставин.\~В обґрунтування\~своїх доводів\~представник відповідача\~вказує на\~те,\~що \~постановою КМУ\~№83\~(із\~змінами та\~доповненнями)\~Акціонерне товариство\~«Українська залізниця»\~включено до\~Переліку об`єктів\~державної власності,\~що мають\~стратегічне значення\~для економіки\~та безпеки\~держави.\~Таким чином,\~у відповідності\~до ст.\~12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб»,\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 09.12.2020\~№1236\~(в\~редакції чинній\~станом на\~08.12.2021)\~«Про встановлення\~карантину та\~запровадження обмежувальних\~протиепідемічних заходів\~з метою\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19.\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2»\~та Переліку\~професій,\~виробництв та\~організацій,\~працівники,\~яких підлягають\~обов`язковим профілактичним\~щепленням,\~затвердженим наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я від\~04.10.2021\~№2153\~(із\~змінами та\~доповненнями,\~внесеними наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я від\~01.11.2021\~№2393\~який зареєстрований\~у Міністерстві\~юстиції України\~08.11.2021\~за №\~1452/37074\~набули чинності\~з 09.12.2021)\~керівники підрозділів\~AT\~«Укрзалізниця» (роботодавці)\~мали право\~провести відсторонення\~від роботи\~усіх підлеглих\~працівників у\~разі їх\~відмови або\~ухилення від\~проведення профілактичних\~щеплень проти\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19\~на період\~карантину.\~У разі\~порушення цих\~приписів законодавства,\~посадові особи\~можуть бути\~притягнуті до\~адміністративної відповідальності\~на підставі\~ст.\~44-3\~КУпАП у\~вигляді накладення\~штрафу у\~розмірі від\~двох до\~десяти тисяч\~неоподаткованих мінімумів\~доходів громадян.\~Зазначає,\~що посилання\~позивача у\~позовній заяві\~на порушення\~його конституційного\~права на\~працю,\~передбаченого ст.\~43\~Конституції України,\~зокрема в\~частині гарантування\~захисту від\~незаконного звільнення,\~а також\~на безпосереднє\~застосування Конституції\~України до\~цих правовідносин,\~як акта\~прямої дії\~відповідач вважає\~є необґрунтованими,\~оскільки,\~положення законів\~України та\~виданих на\~їх основі\~підзаконних актів,\~на підставі\~яких відбулось\~відсторонення позивача\~у встановленому\~порядку від\~роботи не\~визнавались такими,\~що не\~відповідають Конституції\~України,\~а відтак\~протилежне твердження\~позивача є\~його припущеннями.\~Крім того,\~Конституція України\~гарантує захист\~громадян саме\~від незаконного\~звільнення.\~В даному\~випадку Позивача\~відсторонено від\~роботи на\~час дії\~обставин (відмови\~чи ухилення\~від проведення\~обов`язкової вакцинації)\~з якими\~законодавець пов`язує\~неможливість працівника\~виконувати передбачену\~трудовим договором\~роботу.\~Відповідач також\~вважає,\~що при\~видачі оскарженого\~наказу про\~відсторонення позивача\~від роботи\~не порушено\~конституційний принцип,\~закріплений ст.\~64\~Конституції України,\~про неможливість\~обмеження конституційних\~прав громадян,\~так як\~у рішенні\~Конституційного суду\~України від\~28.08.2020\~№10-р/2020,\~зазначено,\~що обмеження\~конституційних прав\~і свобод\~людини і\~громадянина може\~встановлюватись виключно\~законом -\~актом,\~ухваленим Верховною\~Радою України\~як єдиним\~органом законодавчої\~влади в\~Україні.\~Законом,\~який встановлює\~обов`язок роботодавця\~відсторонити працівника\~від роботи\~у передбачених\~випадках -\~є Закон\~України «Про\~захист населення\~від інфекційних\~хвороб». Крім того\~зазначає,\~що позивач\~відсторонений від\~роботи саме\~за відмову\~або ухилення\~від обов`язкового\~профілактичного щеплення\~від COVID-\~19\~у порядку,\~встановленому законом,\~а не\~за відсутність\~у нього\~підтверджуючих документів\~чи неповідомлення\~інформації про\~щеплення.\~У самому\~тексті оскаржуваного\~наказу про\~відсторонення від\~роботи позивача\~наведені закони\~та нормативно\~-\~правові акт\~

Outcome: dismissed