Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до ТзОВ "Уніплит", в якому просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 195 980,00 гривень, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 3000,00 гривень, витрати на правову допомогу згідно акту виконаних робіт, судовий збір в розмірі 1959,89 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2019 року близько 12.00 год він рухався в смт.Вигода, а/д Р-21 Долина-Хуст, транспорнтним засобом "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , який належить йому на праві власності. У вказаний ним період часу водій транспортного засобу "Урал", державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись у попутньому напрямку, був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із транспортним засобом, яким керував він. Транспортний засіб "Урал", державний номерний знак [NUMBER] , належить відповідачу. В результаті подій його автомобіль отримав механічні пошкодження, на місце події прибули працівники СРПЦ № 3 Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, на винуватця ДТП, водія транспортного засобу "Урал", [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення та в подальшому постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановю Івано-Франківського апеляційного суду рішення суду першої інстанції залишено без змін. Про настання страхового випадку ним було повідомлено ПрАТ "СК"Провідна". Протоколом огляду транспортного засобу від 12.12.2019 було встановлено перелік пошкоджень його автомобіля у результаті ДТП. На підстваі наданих ним документів ПрАТ "СК"Провідна" складений страховий акт та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 гривень. Дані кошти із врахуванням суми франшизи були перераховані на його рахунок 12.03.2021. На його замовлення суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] виготовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку, яка заподіяна йому йому, як власнику транспорнтним засобом "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , вона становить 295 981,74 гривень. Йому повернуто 100 000,00 гривень, однак ним понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля. На сьогоднішній день невідшкодованими залишилося 195 980,00 гривень. До суду надійшов відзив ТзОВ "Уніплит", де зазначають, що вимоги позивача не визнають повністю, із розміром матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП не погоджуються. Позивачем не надано доказів суду того, які затрати він поніс на ремонт автомобіля "Volkswagen Touran", 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Вважають, що оцінювач [PERSON] не мав права проводити автотоварознавче дослідження даного автомобіля, звіт (дослідження) № 90/19 про оцінку вартості матеріального збитку від 12.12.2019 виконаний з грубим порушенням існуючих нормативних документів. Позивач подав відповідь на відзив, відповідно до якого повідомляє, що у нього перебувають оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви. Автомобіль "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , знаходиться за його місцем проживання, є непридатним до експлуатації, частково відремонтований. В судовому засідані позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Просив позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, зазначивши, що експерт у висновку від 07.03.2022 визначив, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача у розмірі 240 544,76 гривень, крім того вказав вартість матеріального збитку, заподіяного власнику досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження, у сумі 145 132,00 гривенеь, у даному випадку експерт враховує коефіцієнт фізичного зносу та вартість матеріального збитку, що є неправильним визначенням суми матеріального збитку. Просив позов задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 140 544,76 гривень, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 3000,00 гривень, 9 800,00 гривень витрати на правову допомогу згідно акту виконаних робіт, судовий збір в розмірі 1959,89 гривень. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТзОВ "Уніплит", як власника наземного транспортного засобу "Урал", державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", обов`язком якого є відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку. Страхова компанія виплатила страхове відшкодування позивачу в сумі 93 579,54 гривень. Здійснивши виплату страхового відшкодування, ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" відшкодувала шкоду, заподіяну позивачу внаслідок ДТП. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Ч.1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.11.2019 о 12:14 год. в смт.Вигода а/д Р-21 Долина-Хуст 6 км+50 м, [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Урал", д.н.з. [NUMBER] був неуважений, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом "VOLKSWAGEN", д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч, а також скоїв наїзд на електроопору, в наслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3б, п.12.1., п.13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2020, по справі №343/2494/19, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених частиною другою статті 38 КУпАП. За наслідками апеляційного оскарження постанова залишена без змін (а.с.8-11, 12-14). У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, крім іншого, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Положенням ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до ст.3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.22.1 ст.22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У відповідності до ст.29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положеннями пункту 36.2 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих і ствердних доказів на підтвердження наявності ознак узгодженості між потерпілим і страховиком щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки завданих збитків чи експертизи пошкодженого майна. Як вбачається із звіту (дослідження) № 90/19 про оцінку вартості матеріального збитку від 12.12.2019, оцінювач суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнтів фізичного зносу, заподіяна власнику КТЗ "Volkswagen Touran", державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, згідно методики, становить 295 981,74 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу засобу "Урал", державний номерний знак [NUMBER] , - ТзОВ "Уніплит", згідно полісу № АК/8924505, була застрахована у ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", тому [PERSON] звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. 09.03.2021 ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" було виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 93 579,54 гривні (а.с.70). Так як розмір виплаченої страхової суми значно відрізнявся від наданого звіту (дослідження) № 90/19 про оцінку вартості матеріального збитку від 12.12.2019, представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про призначення авторознавчої експертизи, проведення якої доручити Івано-Франківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, з метою визначення суми завданих збитків. Ухвалою суду 14.09.2021 клопотання задоволено (а.с.80-81, 84-85). Згідно Висновку судового експерта О.І.Губар № СЕ-19/109-21/10349-АВ від 07.03.2022, вартість матеріального збитку, який завданий власнику КТЗ "Volkswagen Touran", державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 28.11.2019 могла становити 145 132,00 гривень. Ринкова вартість автомобіля "Volkswagen Touran", державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані, станом на 28.11.2019 могла становити 129 000,00 гривень. Як встановлено у висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 343/473/21 № СЕ-19/109-21/10349-АВ від 07.03.2022, вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля "Volkswagen Touran", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, станом на 28.11.2019, визнається: 240 544,76 гривень. З урахуванням результатів і розрахунків, а саме - визначених у вищенаведених пунктах вартості відновлювального ремонту і складових частин цієї вартості, та коефіцієнтні фізичного зносу, вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля "Volkswagen Touran", реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу станом на 28.11.2019 є: 145 132,00 гривень (а.с.111-127). Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Твердження представника відповідача Івашківа В.М. щодо відсутності підстав для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і виплаченою сумою страхового відшкодування, оскільки страховиком ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" здійснено страхову виплату у відповідності до п. 2 ч 2 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу, повністю спростовуються висновком Верховного Суду, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 03.10.2018 року по справі №686/17155/15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2021 по справі №759/7787/18. Крім того, Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснив, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів,особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За правилом ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У відповідності до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.04.2020 по справі №233/1210/17, не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до вимог ст. ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, не спростовані жодними належними доводами і аргументами відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із ТзОВ "Уніплит" на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 140 544,76 гривень, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки "Volkswagen Touran", державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 28.11.2019, за участю забезпеченого транспортного засобу "Урал", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням працівника товариства ТзОВ "Уніплит", який виконував службові обов`язки, та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.07.2009, з урахуванням зносу К-0,59, відповідно до ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та за допомогою системи AUDATEХ. Позивачем також заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь 3000 гривень витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку. З пояснень представника позивача встановлено, що вказана оцінка була проведена позивачем на вимогу страхової компанії для визначення розміру страхового відшкодування. На думку суду така вимога не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку відповідальність відповідача була застрахована, а правовідносини з приводу виплати страхового відшкодування не перебачають додаткових витрат з боку особи, цивільна відповідальність якої застрахована. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 06.06.2022 між між [PERSON] та адвокатом Керницьким В.М. складено та підписано Акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання прослуг) згідно договору (справа № 343/473/21), в якому визначено перелік виконаних адвокатом робіт, витрачений час та вартість наданої правової допомоги що становить 9 800,00 гривень та квитанція до прибуткового касового ордер № 171 від 06.06.20222, про сплату послуг. Враховуючи часткове задоволення позову у розмірі 140 544,76 гривень, що складає ( 71,71% - відсотків) задоволених позовних вимог, а також вимоги п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що сума судових витрат позивача понесених на оплату правничої допомоги, підлягає до відшкодування відповідачем в розмірі 71,71 % - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у яких позивачеві задоволено, що складає 7000,00 гривень, виходячи із наступного розрахунку: 140 544,76 гривень (частково задоволена позовна вимога за рішенням суду) х 100 : 195 980,08 гривень (заявлена позивачем в справі позовна вимога) = 71,71% - відсоток задоволених позовних вимог; 9 800,00 гривень х 71,71 % = розмір судових витрат, який підлягає до відшкодування відповідачем в користь позивача, на правничу допомогу в зв`язку із розглядом справи, пропорційно до тієї частини позовних вимог, які позивачеві задоволено. Крім того, [PERSON] сплачено 1959,80 гривень судового збору, які, у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.3). На підставі викладеного, положень ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України,

Outcome: approved