Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов`язання здійснити нарахування податків та зборів із заробітної плати, посилаючись на те, що з 27.11.2003 (наказ №31 від 27.11.03) по 22.10.2004 (наказ №26 від 21.10.04) позивач працював в ТОВ «Будпроект» на посаді виконроба. Під час роботи в ТОВ «Будпроект» позивач отримував заробітну плату в мінімальному розмірі, встановленому на той період часу: з 27.11.2003 по 30.11.2003 - 185,00 грн. на місяць; 3 01.12.2003 до 31.08.2004 - 205,00 грн./міс.; з 01.09.2004 до 22.10.2004 - 237,00 грн./міс. За період часу: з 27.11.2003 до 22.10.2004 його заробітна плата становила, за його розрахунками, 2281,07 грн. (листопад 2003р. 2 роб. дня. - 18,50 грн.; з грудня 2003р. по серпень 2004р. (9 міс. по 205,00 грн./міс.) - 1845,00 грн.; вересень 2004р. - 237 ,00 грн.: жовтень 2004р., 16 робочих днів - 180,57 грн.). Заробітну плату позивач отримав, але, як з`ясувалося з часом, на сьогодні, з отриманої заробітної плати та фонду оплати праці, підприємством не сплачено необхідні податки і збори. Отримавши відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків за 2004р. позивач побачив, що інформація про отримані ним доходи на ТОВ «Будпроект» за 1-3 квартали 2004 р. відсутня. Тобто, відомостей про роботу у ТОВ «Будпроект» у пенсійному фонді відсутні, а період роботи, майже цілий рік, не враховано. На той час із заробітної плати відраховувалися окремо за фондами (а не єдиний соціальний внесок): податок із доходів, внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та втрати працездатності, а також збір на обов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з несплатою податків та зборів із заробітної плати позивача з 27.11.2003 по 22.10.2004, зазначений період нарахований йому до страхового стажу, необхідного для призначення надалі пенсії. Внаслідок цього позивач втратив страховий стаж 11 місяців за період роботи в ТОВ «Будпроект». Таким чином, Відповідач був зобов`язаний, крім податку на доходи та внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування, нарахувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування: 33,2% у сумі 2281,07 грн. = 757,32 грн.. 2%, а суми 2281,07 грн. = 45,62 грн.. Усього Відповідачем не перераховано до фонду соціального страхування 802,94 грн. 11.08.2021 позивач звернувся до відповідача письмово з вимогою провести належні відрахування до пенсійного фонду, але заява повернулася до позивача у зв`язку з відсутністю відповідача за адресою. Крім того, 13.09.21 позивач звертався до ГУ Пенсійного фонду України із заявою про відсутність у реєстрі застрахованих осіб інформації про трудові відносини з ТОВ «Будпроект», на що отримав відповідь № 25351-26867/С-07/8-2600/21 від 23.09.21 про направлення пенсійним фондом відповідачу вимоги щодо проведення коригувань. Але нині жодних коригувань звітності за 2003-2004 р.р. з боку відповідача не здійснено. Дізнавшись, що несплата роботодавцем страхових внесків може суттево вплинути на розмір страхового стажу та подальше призначення пенсії, позивач обурився. Окрім цього, позивач є iнвалiдом з групи та постійно потребує лікування, суттєвих витрат на ліки. Сума невиплачених страхових внесків за попереднiй перiод може в подальшому при призначенні пенсії, вплинути на її розмір, врятувати його життя та здоров`я в прямому сенсі слова. Має хронічне захворювання, глаукому обох очей, та потребує постійного медикаментозного лікування, обстеження та нагляду лікарів. На медикаментозне лікування очей потребує близько 1000 грн. на мiсяць. 30.04.2015р. в результаті захворювання остеохондрозу шийного відділу хребта звернувся до ДУ "Інституту Травматології та Ортопедії НАМН України", у зв`язку з чим було призначено фізіотерапевтичне та медикаментозне лікування. Крім цього, 21 листопада 2015 отримав побутову травму - перелом колінного суглоба. 8 грудня 2015 року позивачу була проведена операція на колінному суглобі з установкою двох пластин, яка потребувала значних коштів. Потім, був період післяопераційної реабілітації і лікування та потребував санаторне-курортне лікування. 20 лютого 2017 р. була проведена повторна операція на колінному, проходив курс реабілітації з лікуванням та знову потребував санаторне-курортне лікування. Свої права позивач повинен власними силами доводити в суді, хоча виплата заробітної плати та соцiальних внесків - це обов`язок роботодавця. Дії Відповідача завдають позивачу моральних страждань, розмiр, завданої позивачу моральної шкоди він оцiнює в 2000,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2022 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2022 р. відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та звільнено позивача від сплати судового збору, відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір». Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог частково, з наступних підстав. Як встановлено судом, 27.11.2003 (наказ №31 від 27.11.03) по 22.10.2004 (наказ №26 від 21.10.04) позивач працював в ТОВ «Будпроект» на посаді виконроба. Під час роботи в ТОВ «Будпроект» позивач отримував заробітну плату в мінімальному розмірі, встановленому на той період часу: з 27.11.2003 по 30.11.2003 - 185,00 грн. на місяць; 3 01.12.2003 до 31.08.2004 - 205,00 грн./міс.; з 01.09.2004 до 22.10.2004 - 237,00 грн./міс. За період часу: з 27.11.2003 до 22.10.2004 моя заробітна плата становила, за моїми розрахунками, 2281,07 грн. (листопад 2003р. 2 роб. дня. - 18,50 грн.; з грудня 2003р. по серпень 2004р. (9 міс. по 205,00 грн./міс.) - 1845,00 грн.; вересень 2004р. - 237 ,00 грн.: жовтень 2004р., 16 робочих днів - 180,57 грн.). Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків за 2004р. позивач побачив, що інформація про отримані ним доходи на ТОВ «Будпроект» за 1-3 квартали 2004 р. відсутня. Таким чином, Відповідач був зобов`язаний, крім податку на доходи та внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування, нарахувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування: 33,2% у сумі 2281,07 грн. = 757,32 грн. 2%, а суми 2281,07 грн. = 45,62 грн.. Усього Відповідачем не перераховано до фонду соціального страхування 802,94 грн. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Вiдповiдно до ст.16 ЦК України, звертаюсь до суду для захисту своїх прав та інтересів способом припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та моральноi шкоди в судовому порядку. Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" Відповідно до пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України. Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740. Згідно з пунктом 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Відповідно до пункту першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, і навіть фізичні особи; - суб`єкти підприємницької діяльності, які . використовують працю найманих працівників. Згідно з пунктом 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати слинний внесок. спірних правовідносин). страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніш як через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Стаття 93 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлює, що у 2007 році розміри внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов`язкового соціального страхування становлять: 1) у зв`язку з тимчасовою втратою державного соціального працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням: для роботодавців - 1,5 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні, у тому числі у натуральній формі, що визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці та підлягають оподаткуванню з доходів фізичних осіб; 2) на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття: для роботодавців - 1,3 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці а найманих працівників, які включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі у натуральній формі, що визначаються відповідно до нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають оподаткуванню з доходів фізичних осіб. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлює, що на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах: 1) для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону: 33,2 відсотки від об`єкта оподаткування , визначеного абзацами першим та другим пунктом 1 статті 2 цього Закону; 4) для платників збору, визначених пунктом 4 статті 1 цього Закону (крім платників, зазначених у пункті 5 цієї статті): 2 відсотки від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону. Відповідно до пункту третьої частини першої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі у судовому порядку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання вiдповiдача здійснити вiдповiднi нарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та відрахування із заробітної плати [PERSON] збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а також інших податків і внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період роботи [PERSON] в ТОВ «Будпроект» з 27.11.2003 по 22.10.2004. Що стосується вимог позову про стягнення моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, частково підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті. Враховуючи дану обставину,

Outcome: partial