Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також стягувати із [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј (однієї четвертої) частки від середньомісячної заробітної плати по регіону, щомісячно, з врахуванням індексації, починаючи з 03 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 07 липня 2011 року вона перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2016 року - розірвано. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання сина. Після розірвання шлюбу [PERSON] не цікавиться життям свого малолітнього сина, не виявляє бажання бачитися з ним, не проявляє батьківських почуттів та не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Зокрема, остання телефонна розмова сина з батьком відбулася півроку тому, а останні шість років відповідач сина жодного разу не бачив. Усі питання щодо виховання сина та забезпечення його життя вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку батька дитини. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав. 24 березня 2022 року у даній справі закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської радив судове засідання не з`явився, від них в суд надійшов лист із клопотанням про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2016 року). У даному шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16 вересня 2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільсього міського управління юстиції). [PERSON] разом із неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] ( Довідки №342, видана ТОВ «Коменерго-Тернопіль 3»). Як вбачається із довідки Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Тернопільської міської ради Тернопільської області № 126/03 від 04 червня 2021 року, [PERSON] дійсно навчається у даному навчальному закладі, проживає разом з мамою, [PERSON] , яка бере участь у житті класу, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина та здійснює супровід дитини до школи. Відповідно до характеристики від 04 червня 2021 року № 125/23, учня 3-В класу Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з мамою та бабусею, батько хлопця проживає окремо. З батьком, зі слів [PERSON] , він спілкується за допомогою телефону. Зі слів мами, останній раз батько розмовляв з сином півроку тому, остання зустріч з сином була 6 років тому. Із довідки Тернопільської музичної школи №2 імені М.Вербицького від 03 червня 2021 року № 12 слідує, що [PERSON] навчається в даній школі з 01 вересня 2018 року по класу саксофона. Школу відвідує під супроводом матері, [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, цікавиться освітнім процесом дитини, постійно спілкується із викладачем щодо навчання та виховання сина. Із відповіді комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 09 червня 2021 року № 532 випливає, що дитина перебуває на обліку в педіатричному відділенні №5 з 08 грудня 2014 року, на прийом до лікаря- педіатра його супроводжує мати, яка регулярно відвідує поліклініку, виконує всі призначення та рекомендації педіатра. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13 жовтня 2021 р. №926, комісія з питань захисту прав дитини вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно попередити [PERSON] змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , [INFO] . Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям неповнолітнього сина [PERSON] , не бере участі у його житті та вихованні, не спілкується із ним, близько семи років перебуває за кордоном та не приїжджає. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття...». Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд дослідивши та оцінивши докази, враховуючи вищенаведені обставини, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Тому, суд враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що відповідача [PERSON] ,слід позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд не бере до уваги висновок, який був складений органом опіки та піклування у даній справі, оскільки його ухвалено без урахування доказів, які підтверджують дії батька у вихованні та житті малолітньої дитини, а саме інформаційними даними з навчальних закладів дитини, а також від сімейного лікаря. При цьому, із бесіди з малолітнім [PERSON] встановлено, що батько дитини протягом року взагалі не телефонує до нього та не передає посилки. Окрім цього, у зазначеному висновку не встановлено чи належним чином виконує [PERSON] свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який із 01.01.2022 р. становить 2 618 грн., суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, задовольняючи позов частково у цій частині, суд зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів у розмірі ј частки від середньомісячної заробітної плати по регіону, не можуть бути задоволені судом, оскільки дана сума аліментів повністю залежить від установленої середньомісячної заробітної плати у регіоні, яка може коливатись та є змінною та може залежати від негативної ситуації, яка склалась у ньому. На підставі наведеного,

Outcome: partial