Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що він працював в управлінні ДП Прикарпатське БМУ з 29.08.1981 та перебував на квартирному обліку, як потребуючий покращення житлових умов з 05.02.1985, на загальній черзі під №5. [PERSON] працював в управлінні з 22.02.1988 та перебував на квартирному обліку з 11.04.1988, разом з членами своєї сім`ї: дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та дочкою [PERSON] (відповідачем по справі, на загальній черзі під №31). Рішенням спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 (протокол №1) позивачу, виділено однокімнатну квартиру [ADDRESS] зі зняттям його з квартирного обліку. Сім`я [PERSON] користуючись квартирою [ADDRESS] , самовільно зайняла квартиру [ADDRESS] в цьому ж будинку, яку позивачу виділили згідно рішення спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009. Багаторічний житловий спір між позивачем та Сидоровими розпочався ще в 1999, коли рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 14.12.1999 проводився розподіл квартир старого житлового фонду в [ADDRESS] . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 по цивільній справі № 2-123/2007 Сидорових, в тому числі [PERSON] (відповідачку), вже виселяли з наданої позивачу квартири. Рішення набрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.10.2007, проте [PERSON] повторно самовільно заселили спірну квартиру. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.05.2010 скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2009 по цивільній справі № 2-250/09 за позовом [PERSON] про визнання права на спірну квартиру [ADDRESS] та залишення житла за проживаючими. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.07.2013 по цивільній справі №1323/2542/12 скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2012, відмовлено в позові Сидорових про визнання права на проживання у однокімнатній квартирі [ADDRESS] та зобов`язано укласти договір житлового найму на вказане житло. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 частково задоволено позов до виконавчого комітету Моршинської міської ради, Сидорових, треті особи ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд», первинна профспілкова організація ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд», служба у справах дітей виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про виселення та спонукання видати ордер. Цим рішенням виселено Сидорових з квартири [ADDRESS] в квартиру [ADDRESS] , а також зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради розглянути питання про затвердження протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 та видачі позивачу ордера на вселення в квартиру [ADDRESS] після її вивільнення. Апеляційний суд Львівської області за результатами розгляду апеляційної скарги Сидорових 15.04.2014 в частині виселення Сидорових з квартири [ADDRESS] рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог про виселення [PERSON] . При цьому визнав неправомірність їх користування цією квартирою. В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін. Апеляційний суд при розгляді даної справи посилався на представлене Сидоровими рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Прикарпатського БМУ від 12.12.2011 (протокол №2) про начебто виділення спірної квартири висококваліфікованому спеціалісту - будівельнику [PERSON] та визнання нечинним рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету БМУ від 21.01.2009 (протокол №1) про виділення цієї квартири позивачу. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2016 по цивільній справі № 456/4639/14-ц вищезазначене рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету визнано нечинним. Судове рішення набрало законної сили. Після ухваленого останнього рішення суду та у зв`язку з відсутністю будь - яких спорів щодо спірної квартири, позивач в черговий раз звернувся до відповідача Моршинської міської ради з заявою про виселення [PERSON] та видачу йому ордера на неї. Третя особа ДП Прикарпатське БМУ двічі зверталася до Моршинської міської ради Львівської області з клопотанням про затвердження протоколу №1 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету БМУ від 21.01.2009 про надання [PERSON] спірної квартири та видачу ордера на неї. На даний час будинок, в якому розташована спірна квартира, переданий на баланс Моршинської міської ради Львівської області. Листом виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 40/06.28 від 25.01.2017 позивачу було відмовлено з тих підстав, що [PERSON] не можливо виселити без надання іншого житла. Позивач звернув увагу, що спірна квартира в [ADDRESS] надана йому на законних підставах, а сім`я [PERSON] самовільно вселилася в цю квартиру. Бездіяльність Моршинської міської ради, яка полягала у невирішенні житлового питання позивача, оскаржувалась ним до Стрийського міськрайонного суду Львівської області (цивільна справа № 456/2560/17). В березні 2018 під час судового розгляду представник Моршинської міської ради надав суду довідку № 248 від 12.03.2018 про те, що спірна квартира вже перебуває у власності відповідача [PERSON] 30.01.2018 виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області своїм рішенням №20 передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а 01.02.2018 виконавчий комітет Моршинської міської ради на ім`я відповідача [PERSON] видав свідоцтво про право власності, серія [NUMBER] на спірну квартиру в [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.02.2018, номер запису про право власності 24890540. Прийняте виконавчим комітетом рішення є незаконним, відтак право власності на спірну квартиру набуто відповідачем [PERSON] неправомірно. Виконавчий комітет Моршинської міської ради не вправі був передавати відповідачу у власність квартиру, яку вона зайняла самовільно. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 було ухвалено розглянути питання про затвердження протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» та про видачу позивачу ордера на спірну квартиру після її вивільнення. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.04.2014 встановлено, що вважати спірну квартиру невільною підстав немає, у Сидорових немає юридичних прав на вказану квартиру, спір щодо квартири вирішувався неодноразово судами. Факт самовільного вселення [PERSON] по справі не може бути перешкодою у вирішенні питання про видачу позивачу ордеру. Натомість Моршинська міська рада, всупереч ухваленим судовим рішенням, передала у власність квартиру [PERSON] . У зв'язку з вищенаведеним позивач просить визнати нечинним рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області №20 від 30.01.2018 про передачу у власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія [NUMBER] на квартиру в [ADDRESS] видане 01.02.2018 виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області на ім`я [PERSON] (номер запису про право власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24890540 від 12.02.2018). Від представника відповідача Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області 25.02.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву /Т.1 а.с.63-65/, в якому він зазначив, що виконавчий комітет Моршинської міської ради прийнятим рішенням 30.01.2018 № 20 « Про передачу у власність квартири житлового фонду громадянці в м. Моршин» не порушив права та законні інтереси позивача, так як в [PERSON] відсутні будь-які документи, що дають право на вселення в квартиру [ADDRESS] (договір найму, ордер чи будь- який інший документ). Більше того, 15 лютого 2012 виконавчий комітет Моршинської міської ради прийняв рішення № 20 «Про відмову [PERSON] у видачі ордера на вселення». Позивач не звертався до виконавчого комітету Моршинської міської ради із заявою про передачу йому спірної квартири у приватну власність, а 21.03.2006 виконавчий комітет Моршинської міської ради видав [PERSON] ордер № 65 на вселення в квартиру [ADDRESS] , а не на спірну квартиру [ADDRESS] . З 2001 року розпорядником (власником) майна будинку [ADDRESS] , в тому числі комунальної квартири [ADDRESS] є Моршинська міська рада, а не ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» чи його профспілковий орган, а балансоутримувачем цього будинку є Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради. Водночас, відповідач [PERSON] та треті особи по даній праві з 2006 року були зареєстровані у спірній квартирі і вона була їх постійним місцем проживання, на підставі договору найму житла, а станом на 25.02.2020 залишається в ній зареєстрованою [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] та з часу реєстрації у квартирі по сьогоднішній день сплачувала усі витрати (комунальніпослуги) за утримання квартири. Тобто, право на це житло в них також виникло за набувальною давністю (ст. 344 ЦКУ). Рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради від 30.01.2018 № 20 «Про передачу у власність квартири житлового фонду громадянці в м. Моршині» прийнято на виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 у справі № 456/2227/17 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Моршинськоїміської ради, яким скасовано рішення виконавчого комітету міської ради від15.03.2017 № 47 «Про відмову [PERSON] в передачі у приватну власність квартири» та зобов`язано виконком міської ради повторно розглянути заяву [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] та прийняти рішення. Рішення суду мотивовано тим, що [PERSON] подала до виконкому заяву з вичерпним переліком документів, визначених положенням про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, які подаються громадянами для приватизації, а саме: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі або копія договору найму жилої площі; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), і жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Враховуючи те, що позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували його право на квартиру [ADDRESS] , а також доказів того, що на даний час він потребує покращення житлових умов, тому його права та законні інтереси оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради не порушено, а оскаржуване рішення № 20 від 30.01.2018 «Про передачу у власність квартири житлового фонду громадянці в м. Моршині» та свідоцтво про право власності на квартиру в [ADDRESS] від 01.02.2018 оформлені та видані на виконання судового рішення у справі № 456/2227/17 та відповідають вимогам законів про передачу квартир у власність громадян. У зв'язку з вищенаведеним, представник відповідача Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у ньому. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені у позові обставини, просить позов задоволити. Представник відповідача Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області Семків С.Р. в судовому засіданні просить відмовити в позові. Зазначила, що з 2001 року розпорядником майна, а саме будинку [ADDRESS] є Моршинська міська рада, а балансоутримувачем цього будинку є Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради. Відповідач зареєстрована у спірній квартирі, яка є її постійним місцем проживання, на підставі договору найму житла. Рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради від 30.01.2018 № 20 «Про передачу у власність квартири житлового фонду громадянці в м. Моршині» прийнято на виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 у справі № 456/2227/17. Звернула увагу, що позивачу видавався ордер на квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяви та клопотання учасників справи. Представником позивача - адвокатом Маципурою Г.І.: 03.04.2020, 01.02.2022 подано заяву про відкладення розгляду справи (Т.1, а.с.107, 225). Позивачем [PERSON] : 26.05.2020 подано заяву про зупинення провадження у справі (Т.1, а.с.128). 28.05.2021 подано заяву про поновлення провадження у справі (Т.1, а.с.154). Представником відповідача Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області: 08.04.2020, 25.05.2020, 09.09.2021 подано клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1, а.с.108, 126-127, 184-185). Відповідачем [PERSON] : 05.07.2021 подано клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1, а.с.168). Процесуальні дії у справі. 26.12.2019 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача /Т. 1, а.с. 41/. Ухвалою від 16.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (Т.1, а.с.42-43). Ухвалами підготовчого судового засідання від 08.04.2020, 26.05.2020 відкладено розгляд справи (Т.1, а.с.109-110, 135-136). Ухвалою підготовчого судового засідання від 31.07.2020 зупинено провадження у справі до вирішення Львівським апеляційним судом справи № 456/2227/17 (Т.1, а.с.150-151). Ухвалою від 31.05.2021 поновлено провадження у справі (Т.1, а.с.159). Ухвалою від 21.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (Т.1, а.с.213). Ухвалами судового засідання від 01.02.2022 відкладено розгляд справи (Т.1, а.с.226). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання на 09.09.2021, 26.10.2021, 21.12.2021, 01.02.2022, 21.03.2022, 10.05.2022, 16.06.2022 по справі №456/5027/19 відповідача, третіх осіб (Т.1, а.с.172-177, 188-193, 203-205, 220-224, 235-241, Т.2, а.с. 7-12, 23-25). Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому суд приходить до такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до протоколу №1спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 вирішено виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,46 кв.м. та зняти його із квартирного обліку у зв`язку з наданням благоустроєного житлового приміщення, яке відповідає усім нормам /Т. 1, а.с. 8-9/. 26.02.2009 за вих. № 10 адміністрація і первинна профспілкова організація ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» скерувала міському голові м. Моршина [PERSON] протокол № 1 від 21.01.2009 для затвердження та видачу ордеру на вселення /Т. 1, а.с. 10/. 16.07.2012 за вих. № 12 ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» повторно скерувала міському голові м. Моршина [PERSON] протокол № 1 від 21.01.2009, так як попередній начальник управління без відома та згоди первинної профспілкової організації відкликав протокол про розполіл вивільної квартири /Т. 1, а.с. 11/. Як вбачається з акту прийняття-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність Моршинській міській раді від 17.10.2001, комісія, що створена відповідно до розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації провела обстеження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить ДП Прикарпатське БМУ /Т. 1, а.с. 12-14/. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 по справі № 2-123/2007 позов ДП «Прикарпатське будівельно-монтажне управління ЗАТ «Карпаткурортбуд» до Моршинської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи [PERSON] про визнання ордеру недійсним та виселення задоволено. Вирішено виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до Моршинської міської ради та [PERSON] про визнання ордеру № 65 недійсним задоволено /Т. 1, а.с. 15-17/. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.10.2007 апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] , які також діють в інтересах неповнолітної [PERSON] , [PERSON] відхилено, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 залишено без змін /Т. 1, а.с. 18/. Ухвалою Верховного суду України від 09.02.2008 касаційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відхилено. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08.10.2007 залишено без змін /Т. 1, а.с. 19/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2009 позов задоволено та визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право на одержання квартири [ADDRESS] та залишено квартиру [ADDRESS] [PERSON] /Т. 1, а.с. 20/. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.05.2010 рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2009 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд суду першої інстанції /Т. 1, а.с. 21/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2012 визнано право на проживання за позивачами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в однокімнатній квартирі [ADDRESS] . Вирішено зобов`язати виконавчий комітет Моршинської міської ради укласти з родиною [PERSON] договір житлового найму на зазначене житло /Т. 1, а.с. 22-24/. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15.07.2013 скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2012 року та ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] та [PERSON] , в інтересах [PERSON] , третьої особи на стороні позивачів - [PERSON] доВиконавчого комітету Моршинської міської ради, ДП « Прикарпатського БМУ» , профспілкової організації ДП « Прикарпатського БМУ» ЗАТ «Карпаткурортбуд», третьої особи - [PERSON] , про визнання права на проживання у однокімнатній квартирі [ADDRESS] та про зобов`язання укласти з ним договір житлового найму на вказане житло відмовлено /Т. 1, а.с. 25-27/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітню [PERSON] ( [INFO] ) з квартири [ADDRESS] в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради розглянути питання про затвердження протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ "Карпаткурортбуд" від 21.01.2009 та про видачу [PERSON] ( [INFO] ) ордеру на вселення в квартиру [ADDRESS] після її вивільнення. В решті позовних вимог відмовлено /Т. 1, а.с. 28-30/. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15.04.2014 рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 в частині виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітню [PERSON] з квартири [ADDRESS] в квартиру [ADDRESS] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволені цих позовних вимог. В решті рішення суду залишено без змін /Т. 1, а.с. 31-32/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2016 визнано нечинним рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ « Карпаткурортбуд» від 12.12.2011 (протокол №2) /Т. 1, а.с. 33-34/. Згідно довідки Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 12.03.2018 за вих. № 248квартира [ADDRESS] не належить до комунальної власності Моршинської міської ради, оскільки перебуває у приватній власності [PERSON] /Т. 1, а.с. 35/. Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 « Про передачу у власність квартири державного житлового фонду громадянці в м. Моршин» вирішено передати квартиронаймачу [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 29,9 м.кв., житловою площею 17,7 м.кв. та видати житлові чеки за недостаню загальну площу квартири на суму 0,19 грн. та видати гр. [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру /Т. 1, а.с. 36/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.05.2018, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] /Т. 1, а.с. 37-38/. Відповідно до листа Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 25.01.2017 за вих. № 40/06.28, [PERSON] повідомлено, що квартира [ADDRESS] , який є майном міської ради і перебуває на балансі підприємства житлово - комунального господарства Моршинської міської ради. Враховуючи тривалі судові процеси з [PERSON] з приводу спірного житла, та ознайомившись з рішеннями суду Моршинська міська рада на даний час, як власник даної квартири не має вільного житла, щоб звернутись до суду з приводу виселення з квартири [ADDRESS] сім`ї [PERSON] , оскільки відповідно до ч.3 ст.132 ЖК України осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення /Т. 1, а.с. 39-40/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 скасовано рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від15.03.2017 «Про відмову [PERSON] в передачі у приватну власність квартири» та зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області повторно розглянути заяву [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] та прийняти рішення /Т. 1, а.с. 66-68/. 12.12.2017 [PERSON] звернулась до міського голови м. Моршина з заявою щодо оформлення передачі в приватну власність квартири /Т. 1, а.с. 69/. Як вбачається з довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення від 21.12.2017 року, у квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] /Т. 1, а.с. 72/. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 25.01.2017, такий укладено між ПЖКГ Моршинської міської ради та [PERSON] . Згідно договору наймодавець надає наймачу та членам його сім`ї у безстрокове користування квартиру [ADDRESS] . 1, а.с. 73/. Як вбачається з листа ПЖКГ Моршинської міської ради від 31.01.2017 за вих. № 57, міського голову м. Моршина повідомлено, що [PERSON] право на безоплатну приватизацію нерухомого майна не використовувала /Т. 1, а.с. 74/. Згідно технічного паспорта від 27.01.2017, такий виготовлено Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] . 1, а.с. 75-75/. Відповідно до рішення Моршинської міської ради Стрийського району Львівської області № 263 від 30.10.2001, сесія міської ради вирішила дозволити ПЖКГ прийняти у повне господарське відання та оперативне управління житлові будинки, зокрема по [ADDRESS] . 1, а.с. 76/. Як вбачається з корінця ордера Виконавчого комітету Моршинської селищної Ради народних депутатів № 65 від 21 серпня 2006 року, такий виданий [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 1, а.с. 79/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 15 лютого 2012 року, [PERSON] відмовлено у видачі ордеру на вселення у квартиру [ADDRESS] . 1, а.с. 80/. Згідно довідки ПЖКГ Моршинської міської ради № 39 від 25 лютого 2020 року житловий будинок по [ADDRESS] перебуває на балансі та обслуговуванні ПЖКГ Моршинської міської ради з 2001 року по даний час та належить до комунальної власності Моршинської міської ради /Т. 1, а.с. 81/. Рішенням Моршинської міської ради Львівської області № 391 від 24.04.2007 затверджено положення про юридичний відділ Моршинської міської ради /Т. 1, а.с. 84-87/. Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про скасування рішення виконавчого комітету відмовлено /Т. 1, а.с. 155-158/. Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018, вирішено передати квартиронаймачу [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,9 м.кв., житловою площею 17,7 кв.м. та видати житлові чеки за недостатню загальну площу квартири на суму 0, 19 грн. Вирішено видати гр. [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру /Т. 2, а.с. 31/. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 2018 року Виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області, квартира [ADDRESS] , загальною площею 29,9 м.кв., житловою площею 17,7 кв.м. передана у власність [PERSON] /Т. 2, а.с. 31/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 скасовано рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради № 47 від 15.03.2017 «Про відмову [PERSON] в передачі у приватну власність квартири». Зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області повторно розглянути заяву [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] та прийняти рішення /Т. 2, а.с. 33-34/. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення № 69, такий видано Виконавчим комітетом Моршинської селищної Ради народних депутатів 21.03.2006, гр. [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /Т. 2, а.с. 35/. Зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання нечинним рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про передачу у власність квартири та недійсним свідоцтва про право власності на квартиру. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється (ст. 6 Житлового кодексу України). Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів (ч. 1 ст. 9 Житлового кодексу України). Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України). Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік (ст. 43 Житлового кодексу України). Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради, а у випадках, передбачених Кабінетом Міністрів України, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної ради про надання жилих приміщень для заселення (ст. 52 Житлового кодексу України). На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу України). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу №1спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ « Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 вирішено виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,46 кв.м. та зняти його із квартирного обліку у зв`язку з наданням благоустроєного житлового приміщення, яке відповідає усім нормам. 26.02.2009 за вих. № 10 адміністрація і первинна профспілкова організація ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» скерувала міському голові м. Моршина [PERSON] протокол № 1 від 21.01.2009 для затвердження та видачу ордеру на вселення та 16.07.2012 за вих. № 12 ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ « Карпаткурортбуд» повторно скерувала міському голові м. Моршина [PERSON] протокол № 1 від 21.01.2009, так як попередній начальник управління без відома та згоди первинної профспілкової організації відкликав протокол про розполіл вивільної квартири. Суд звертає увагу, що 25.01.2017 між ПЖКГ Моршинської міської ради та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення. Згідно договору наймодавець надає наймачу та членам його сім`ї у безстрокове користування квартиру [ADDRESS] . В подальшому, рішенням Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 вирішено передати квартиронаймачу [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 29,9 м.кв., житловою площею 17,7 м.кв. та видати житлові чеки за недостаню загальну площу квартири на суму 0,19 грн. та видати гр. [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру. Окрім цього, 01 лютого 2018 року Виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області, видано свідоцтво про право власності на квартиру, серії [NUMBER] , відповідно до якого квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,9 м.кв., житловою площею 17,7 кв.м. передано у власність [PERSON] . В судовому засіданні представник відповідача Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області повідомила, що рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 прийнято, зважаючи на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017, яким скасовано рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від15.03.2017 «Про відмову [PERSON] в передачі у приватну власність квартири» та зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області повторно розглянути заяву [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] та прийняти рішення. Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про скасування рішення виконавчого комітету відмовлено. Суд звертає увагу, що спір між сторонами з приводу вищезазначеного житла неодноразово вирішувався судами першої інстанції та був предметом розгляду в апеляційній інстанції. Так судом встановлено відсутність правових підстав вселення відповідача [PERSON] та її сім`ї в квартиру [ADDRESS] , оскільки така не переблувала на черзі на отримання чи покращення житлових умов, в той час як позивачу така квартира виділена відповідно до Протоколу№1спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ « Карпаткурортбуд» від 21.01.2009. Такий висновок зробив і Львівський апеляційний суд у постанові від 23 лютого 2021 року по справі № 456/2227/17, в якій вказав, що юридичних прав на вказану квартиру у відповідачів (Сидорових) по справі на вказану квартиру немає, спір щодо неї вирішений неодноразово судами, а сам лише факт самовільного заселення відповідачів по справі не може бути законною перешкодою у вирішенні питання про видачу ордера позивачеві ( [PERSON] ) по справі. У зв`язку з вище наведеним суд приходить до обгрунтованого висновку, що рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 та свідоцтво про право власності на квартиру, серії А№045 від 01 лютого 2018 року прийняте без належних на це правових підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім, та інші доводи сторони відповідача не спростовує. Надати оцінку аргументам відповідача [PERSON] суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, та представником відповідача Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області доводи позову не спростовано, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, оскільки позов задоволено у повному обсязі, в силу вимог п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір по 384 грн. 20 коп. з кожного в рахунок погашення витрат по оплаті судового збору. На підставі статей 43, 52 ЖК України та

Outcome: approved