Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

03.12.2021 [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду з заявою, з участю заінтересованих осіб [PERSON] , яка проживає за адресою Львівська область, Львівський район, с.Трибоківці, територіальної громади села Квітневе в особі Бібрської міської ради Львівської області, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, м. Бібрка, вул. Тарнавського,22, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] у [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] склала заповіт на її користь. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З метою юридичного оформлення спадкових справ після смерті [PERSON] , вона 18.08.2021 звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови нотаріус вказав пропущений строк для прийняття спадщини, оскільки в установлений строк заявниця не подала заяву про прийняття спадщини та на момент смерті [PERSON] заявниця не була зареєстрована за адресою померлої. У зв`язку з вищенаведеним змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 21.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.29). Заявник [PERSON] та її представник адвокат Яременко І.О. в судове засідання не з`явились, однак представник заявника подав до суду заяву, в якій підтримав заяву в повному обсязі та просив суд розглядати справу у його та заявника відсутності. Заінтересовані особи - [PERSON] , представник територіальної громади села Квітневе в особі Бібрської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явились, на адресу суду надійшли заяви про слухання справи у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування підготовчого судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла матір заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06.11.2020 року, виданим виконавчим комітетом Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1.7797 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія 111-ЛВ №088631 від 26.03.2001 року(а.с.19-20). Також у склад спадщини увійшла 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] , згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2005 року, виданого Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області (а.с.18). Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради №135 від 14.05.2021 року. [PERSON] ,1934 року народження, була зареєстрована за адресою [ADDRESS] до смерті, що наступила [INFO] (а.с.14). В колишній Баковецькій сільській раді 25.01.2011 року посвідчено заповіт від імені [PERSON] в користь [PERSON] , який не змінено і не скасовано (а.с.15-16). Однак, [PERSON] фактично проживала до дня своєї смерті без реєстрації у м. Львові у помешканні заявниці, оскільки потребувала постійного стороннього догляду. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обставини проживання заявниці [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме письмовими доказами. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті в квартирі за адресою: [ADDRESS] , здійснювала за нею догляд, вели спільне господарство. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті - [PERSON] . Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved