Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що з 19 листопада 2010 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народилося дочка [PERSON] . Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сім`ю та виховання дитини. Відповідач припинив звертати увагу на дітей позивача від попереднього шлюбу та з неповагою відноситься до її матері. Непоодинокими були випадки застосування до неї фізичної сили з боку відповідача, востаннє 14 червня 2022 року. У зв`язку з цим відносини сторін погіршилися, почуття любові та поваги один до одного між ними повністю втрачено. Шлюбні відносини фактично припинились та шлюб існує формально. Вказує, що примиритися з відповідачем намагалися неодноразово, однак безрезультатно. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а тому просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 129 розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] , судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 01 липня 2022 року о 09 год 45 хв. Позивач в судове засідання не з`явилася, 01 липня 2022 року подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, відзив на позовну заяву, клопотань про відкладення судового засідання від відповідача не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 19 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 129. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилося дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в\~главі 11 Сімейного кодексу України\~(далі\~- СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Судом установлено, що сімейне життя сторін не склалось оскільки у них різні погляди на життя, сім`ю та виховання дитини. Сторони втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Відповідач неодноразово застосовував фізичну силу до позивача, востаннє 14 червня 2022 року. Шлюб існує формально, на примирення позивач не згідна, про що зазначила в позовній заяві. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ураховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити. Згідно вимог\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON] , про що вона зазначила у своєму позові. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, який необхідно стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved