Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] із позовом, у якому просила суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно заочного рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 листопада 2013 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач, будучи батьком спільної дитини сторін, самоусунувся від виконання його батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утримання дитини. Дитина повністю виховується і перебуває на її утриманні. Посилаючись на зазначені обставини, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина - [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі й участі позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використав. До суду звернувся представник відповідача із заявою про розгляд справи без його участі та участі відповідача, проти позбавлення відповідача батьківських прав та задоволення позову не заперечував. Треті особи у судове засідання не з`явилися . Про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького надійшов до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] . Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, від якого у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із Висновку органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького від 24 квітня 2019 року №2121/49-05-24, [PERSON] усунувся від виховання сина, участі у його житті не приймає (а.с. 116-117). Згідно з довідкою №118 від 28 березня 2019 року, виданої квартальним комітетом №16 Фортечного району міста Кропивницький, [PERSON] проживає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею зареєстрований і проживає її син - [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до нотаріально посвідчених заяв від 1 грудня 2018 року, сусідки позивача - [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживає разом із матір`ю. [PERSON] із дитиною не спілкується, ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 12, 15). [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві від 20 листопада 2018 року проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав щодо сина - [PERSON] не заперечував і просив позбавити його батьківських прав (а.с. 13). З довідок, складених медичним закладом та закладом освіти (дошкільної освіти) по місцю проживання дитини, також вбачається, що відповідач своїх батьківських обов`язків щодо сина не виконує (а.с. 16, 17, 18). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у постанові від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п. 16 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа , в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов`язки відносно сина не виконує. До того ж, в неодноразово поданих ним заявах відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина. Таким чином, враховуючи висновок органу опіки, заяви відповідача про відсутність його заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] , а також визнання відповідачем обставин, на які посилається позивач, як на підстави цього позову, суд вважає, що позовні вимоги про батьківських прав відповідача відносно дитини є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На виконання вимог статей 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved