Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

02 лютого 2022 позивач [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] , з участю третьої особи: відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського районного управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, який у 11 травня 2022 у судовому засіданні вилучено з числа третьої особи та залучено до участі у вказаній справі у якості третьої особи - Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просить суд з урахуванням уточненої позовної заяви ухвалити рішення, яким зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] ; передати [PERSON] ключі від вхідних дверей та вселити [PERSON] разом з дочкою [PERSON] у вказану квартиру; встановити наступний порядок користування приміщеннями квартири за адресою: [ADDRESS] : виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 15,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м, виділити у користування дочки [PERSON] житлову кімнату площею 9,9 кв.м, лоджію площею 1,4 кв.м, в користуванні відповідача [PERSON] залишити житлову кімнату площею 24,5 кв. м, балкон площею 0,3 кв. м, в спільному користуванні залишити коридор площею 12,9 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв. м, кухню площею 9,1 кв. м, балкон площею 0,7 кв. м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, а також судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , яка набута ними у шлюбі. У вказаній квартирі зареєстровано троє осіб: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , яка є їх спільною дочкою та [PERSON] , який у даній квартирі проживає одноособово. Вона з дочкою тимчасово змушені проживати за іншою адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що спірна квартира розташована на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з 3-ох кімнат, житлової кімнати №1 площею 24,5 кв. м, житлової кімнати №2 площею 15,3 кв. м, житлової кімнати №3 площею 9,9 кв.м, коридору площею 12,9 кв.м, вбиральні полощею 1,3 кв. м, кухні площею 9,1 кв. м, балкону площею 0,7 кв.м, балкону площею 0,3 кв.м., комори площею 0,5 кв. м, ванної кімнати площею 2,6 кв. м, балкону площею 1,4 кв. м, загальною площею 78,50 кв. м, житловою площею 49,70 кв. м. Зазначає, що відповідач замінив замок у вхідних дверях у вказаній квартирі, доступу до вказаної квартира, як співвласник такої вона та її донька не має, на її прохання надати їй ключі та встановити порядок користування спільною квартирою у добровільному порядку відповідач відмовився, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 30 травня 2022 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на 1/4 частки квартири з присудженням грошових коштів до спільного розгляду з позовом [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи: Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування приміщеннями квартири. В обґрунтування зустрічних позовних вимог покликається на те, що вказана квартира не перебуває у його з позивачем за первісним позовом спільній сумісній власності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 - 3/4 вказаного помешкання присуджено йому, а [PERSON] - 1/4 частку вказаної квартири, яке оскаржується позивачем в апеляційній інстанції. Крім того, порядок користування спільним майном може визначатися тільки між його співвласниками, до яких не належить неповнолітня [PERSON] . Згідно висновку судового експерта №19/06 від 30.06.2020 - 1/2 частина помешкання з технічної точки зору не може бути виділена в натурі як самостійне ізольоване помешкання з окремим входом. Ринкова вартість на момент проведення експертизи становить 480406,65 грн. Вважає, що технічно неможливо виділити 1/4 частку спірної квартири в якості самостійного помешкання, зважаючи на незначний розмір частки, що належить [PERSON] на сьогодні, вважає, що речове право [PERSON] слід припинити з підстав, передбачених ст. 365 ч. 1 п. 1 ЦК України, одночасно присудивши в користь позивача за первісним позовом відповідну грошову компенсацію. Необхідну суму, визначену експертом, він зобов`язується внести на депозитний рахунок суду до вирішення справи по суті. У зв`язку із вищенаведеним у позові [PERSON] просить відмовити. Його зустрічний позов просить задовольнити, та припинити право [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] з присудженням в її користь 220406,65 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали повністю, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. У зустрічному позові просили відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] зважаючи на постанову Львівського апеляційного суду від 18.04.2022 щодо первісних позовних вимог позивача поклалися на розгляд суду. Представник третьої особи Миргород В.В. у судовому засіданні підтримав заявлені первісні позовні вимоги, щодо зустрічного позову, то у такому просив відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який в подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07.05.2020 був розірваний. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка тимчасово на даний час проживає разом із мамою за адресою: [ADDRESS] . У травні 2007 року сторони у справі в результаті приватизації набули у спільну сумісну власність спірну трьохкімнатну квартиру загальною площею 78,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №297079719 від 31.01.2022, яка згідно Висновку експерта №19/06-20я від 30.06.2020 року є неподільною. У спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач, а також їх донька [PERSON] , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №05 від 17.01.2022, виданої Відділом житлового господарства «Карпатбудсервіс». Згідно технічного паспорту, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на вказану квартиру, квартира за адресою: [ADDRESS] розташована на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з 3-ох кімнат, житлової кімнати №1 площею 24,5 кв. м, житлової кімнати №2 площею 15,3 кв. м, житлової кімнати №3 площею 9,9 кв.м, коридору площею 12,9 кв.м, вбиральні полощею 1,3 кв. м, кухні площею 9,1 кв. м, балкону площею 0,7 кв.м, балкону площею 0,3 кв.м., комори площею 0,5 кв. м, ванної кімнати площею 2,6 кв. м, балкону площею 1,4 кв. м, загальною площею 78,50 кв. м, житловою площею 49,70 кв. м. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задоволено частково та визнано в частині спірної квартири за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Позов (зустрічний) [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задоволено частково та визнано в частині спірної квартири за [PERSON] право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , а за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Вказана постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] замінив замок у вхідних дверях у спірній квартирі, доступу до вказаної квартири як співвласника у позивача [PERSON] не має, надати ключі та встановити порядок користування спірної квартири відповідач [PERSON] у добровільному порядку відмовляється, внаслідок чого і виник спір між позивачем та відповідачем. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до висновків Верховного Суду України викладених у постанові від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11 - у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач чинить перешкоди в користуванні спірною квартирою, не дає ні позивачу, ні дитині ключів від вхідних дверей квартири. Так, відповідно до вимог ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло. Відповідно до вимог ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Враховуючи положення ч. l ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином, зважаючи на постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022, якою визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка згідно висновку експерта №19/06-20я від 30.06.2020 року є неподільною, тому суд приходить до висновку, що [PERSON] , якій належить 1/2 частка вказаної квартири, має право проживати та користуватися вищеназваною квартирою разом із своєю малолітньою дитиною, яка проживає разом із своєю матір`ю та перебуває повністю на її утриманні, у якій також слід встановити наступний порядок користування: виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 15,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м, виділити у користування дочки [PERSON] житлову кімнату площею 9,9 кв.м, лоджію площею 1,4 кв.м, в користуванні відповідача [PERSON] залишити житлову кімнату площею 24,5 кв. м, балкон площею 0,3 кв. м, в спільному користуванні залишити коридор площею 12,9 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв. м, кухню площею 9,1 кв. м, балкон площею 0,7 кв. м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] , у яких просить суд припинити право [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] з присудженням в її користь 220406,65 грн., то суд враховуючи постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2022, якою визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частки квартири [ADDRESS] , та у відповідності до положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Таким чином цивільну справу №466/844/22 в частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права на 1/4 частки квартири з присудженням грошових коштів провадження закрити з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved