Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

08.02.2022 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Жовтанецької сільської ради Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності в цілому на домоволодіння [ADDRESS] та визнати відповідачів такими, що втратили право на частку в майні колишнього колгоспного двору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та вона [PERSON] голова двору. Вказує, що відповідачі вибули з вказаного господарства, свої частки в майні не витребували, тому з пропуском строку давності витребування їх часток, їх доля у майні колишнього колгоспного двору перейшла до неї. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у домоволодінні, вона не в змозі оформити на нього права власності. Крім того вказує, що у правовстановлюючому документі на будинковолодіння є розбіжності в правильності написання її даних. Ухвалою суду від 18.02.2022 відкрито провадження у справі, визначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, однак через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання також не з`явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали повністю. Представник відповідача Жовтанецької сільської ради Львівської області в судове засідання також не з`явилась, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечила щодо позовних вимог. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 09.09.1988, будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 6). Згідно витягу з погосподарської книги Жовтанецької сільської ради від 27.01.2022, відповідно до запису погосподарського обліку на 1991-1995 роки рахувалося господарство за адресою: будинок [ADDRESS] , головою якого була [PERSON] , а членами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зокрема вказувала на те, що в правовстановлюючому документі на будинковолодіння містяться розбіжності. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як видно з рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.05.2022, [PERSON] встановлено факт належності правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, яке видано 09.09.1988 на підставі рішення № 181 Червоноградським МБТІ 09.09.1988 у реєстровій книзі під № 498 на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою в [ADDRESS] . Таким чином має місце невідповідність правовстановлюючого документа з реальними даними особи власника, що встановлено вищезгаданим судовим рішенням. А відтак позивач, як власник майна підставно просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину спірного будинковолодіння. Ухвалюючи рішення у цій частині суд враховує, що матеріалами справи беззаперечно встановлено наявність у позивачки права власності на 1/5 частину у майні колгоспного двору, а також згідно з рішенням суду від 11.05.2022 позивачці встановлено факт належності правовстановлюючого документу, який посвідчує це право у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частку в майні колишнього колгоспного двору необхідно задовільнити. Вирішуючи позовні вимоги в іншій частині, суд виходив з таких мотивів. Так, позивачка просить суд визнати інших співвласників - відповідачів у справі такими, що втратили право на частку в майні колишнього колгоспного двору та визнати за нею право власності на таке майно в цілому. Мотивує позов у цій частині тим, що відповідно до ст.126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Разом з тим, відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як встановлено судом при розгляді матеріалів справи, відповідачі до квітня 1991 року не втратили права на частку в їх майні, оскільки в цей час проживали та були зареєстровані у будинковолодінні, яке відносилось до типу колгоспного двору, що підтверджується витягом з погосподарської книги, а тому твердження позивачки про втрату відповідачами частки у майні колгоспного двору є безпідставним. Крім того, положеннями ст.352 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Під час розгляду справи, судом не встановлено обставин визначених ст.352 ЦК України, а тому підстави визначені цією нормою права також відсутні. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання відповідачів у справі такими, що втратили право на частку в майні колишнього колгоспного двору та визнання за позивачкою права власності в цілому на будинок, який належить членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки будь-яких правових підстав для переходу такого права до позивачки суд не встановив. А наявність заяви відповідачів про визнання позову також не дає підстав для задоволення позову у цій частині, так як відчуження майна члена колгоспного двору може мати місце на підставі цивільно-правових договорів, яким не є вказані заяви. Тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial