Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

19 жовтня 2021 року в провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 6253, виданого 8 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Є.М., а також про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року матеріали позову скеровано за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова, оскільки вказана позовна заява підлягає розгляду судом за місцем виконанням виконавчого напису, що належить до територіальної підсудності Личаківського районного суду м. Львова. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 4 березня 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 9 березня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у такій. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року у справі №369/14525/21, провадження №2/463/991/22, задоволено позов [PERSON] та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6253, виданий 8 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 0978940581 від 7 червня 2018 року на загальну суму 7 425,50 грн., стягнуто з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 908 грн. Питання щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на отримання правої допомоги в даному рішенні судом не вирішувалось. При цьому в судове засідання 31 травня 2021 року, в якому судом було ухвалено вказане вище рішення, позивач не з`явився, представник позивача Клюца С.О., що діє на підставі ордеру серії КС №786536 від 22 червня 2021 року, подав 11 травня 2022 року на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. 9 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Клюци С.О., подане до поштового відділення1 червня 2022 року, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» суму судових витрат - понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Подану заяву мотивує зокрема тим, що 3 травня 2022 року ним було надіслано на адресу електронної пошти суду підписане електронним цифровим підписом клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з додатками. Заочним рішенням від 31 травня 2022 року позов [PERSON] задоволено повністю, однак задовольняючи позов суд не здійснив розгляд вимоги про стягнення з відповідача у складі судових витрат понесених позивачем витрат на правову допомогу. Вказує, що для підготовки позовної заяви та правової допомоги у ході розгляду справи судом [PERSON] як замовник уклав договір з Адвокатським Об`єднанням «Кроу Ей Бі Україна» як виконавцем. В п.1.3 зазначеного договору сторони визначили як окремий напрямок правової допомоги захист замовника у справі про стягнення з нього заборгованості на підставі виконавчого напису № 6253, виданого 8 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Є.М., а саме підготувати текст позовної заяви про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та надання правової допомоги у процесі розгляду цього позову судами України. Відповідно до п. 3.5 договору вартість таких послуг визначена в наступному розмірі: підготовка позовної заяви - 2000 грн.; представництво в суді першої інстанції та/або інформаційне супроводження розгляду справи цим судом - 3 000 грн. Зазначає, що дані послуги надані в повному обсязі, про що сторони підписали акт приймання-передачі, та оплачені замовником. Оскільки ст.ст. 141, 270 ЦПК України не передбачено обов`язку суду здійснювати виклик учасників справи в судове засідання при ухваленні додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд вирішує подану заяву без виклику учасників справи в судове засідання та відтак, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали цивільної справи, поданої заяви, приходжу до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 травня 2022 року у справі №369/14525/21, провадження №2/463/991/22, задоволено позов [PERSON] , однак не вирішено питання про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу. При цьому хоч представник позивача посилається на те, що 3 травня 2022 року ним було надіслано на електронну адресу суду клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з додатками, однак матеріали справи такого не містять, в автоматизованій системі документообігу суду відсутні відомості про реєстрацію такого клопотання та передання його судді для розгляду. Водночас з долученої до клопотання копії електронного листа від 3 травня 2022 року вбачається, що таке дійсно скеровувалось представником позивача на електронну адресу суду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщосудом не вирішено питання про судові витрати. Так згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 вказаної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. При цьому згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно до ч. 2 даної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому згідно з частинами 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Окрім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Також у своїй постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Як вбачається з матеріалів справи та поданого клопотання 30 березня 2022 року між АО «Кроу Ей Бі Україна», як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладено договір про надання правової допомоги № 30/03-21. Відповідно до п. 1.3 дано договору виконавець зобов`язувався надати правову допомогу щодо захисту замовника у справі про стягнення з нього заборгованості на підставі виконавчого напису № 6253, виданого 8 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Є.М., а саме підготувати текст позовної заяви про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та надати правову допомогу у процесі розгляду цього позову судами України. При цьому п. 3.5 договору визначена вартість послуг, визначених в п. 1.3 договору в наступному розмірі: підготовка позовної заяви - 2000 грн.; представництво в суді першої інстанції та/або інформаційне супроводження розгляду справи цим судом - 3 000 грн. На підставі вказаного вище договору АО «Кроу Ей Бі Україна» 22 червня 2021 року було видано ордер серії КС №786536 адвокату Клюці С.О. для представництва інтересів [PERSON] у Личаківському районному суді м. Львова. Згідно з актом приймання-передачі виконаної роботи, складеним 29 квітня 2022 року АО «Кроу Ей Бі Україна» та [PERSON] , таким сторони підтвердили, що виконавець надав, а замовник отримав наступні юридичні послуги з правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 30/03-21 від 30 березня 2021 року, а саме: підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису №6253, виданого 8 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Є. М. таким, що не підлягає виконанню; представництво в суді першої інстанції та/або інформаційне супроводження розгляду справи №369/14525/21 в суді першої інстанції. Надання правової допомоги здійснював адвокат Клюца С.О., що має понад 9 років досвіду адвокатської діяльності та витратив для надання правової допомоги 5 годин. Загальна вартість наданих послуг становить 5000 (п`ять тисяч) грн. без ПДВ. Підписанням цього акту сторони погодилися, що описані в ньому роботи виконані в повному обсязі належним чином, претензії щодо їх кількості та якості відсутні. Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги № 30/03-21 від 30 березня 2021 року було визначено, що замовник оплачує виконавцю гонорар за послуги, оформлені відповідно до п. 3.2 або, альтернативно, відповідно до п. 3.4 цього договору, за фактом їх надання, якщо сторони не домовляться по окремим послугам про часткову або повну попередню оплату. При цьому з долученої до клопотання копії прибуткового касового ордеру №24 від 27 липня 2021 року вбачається, що [PERSON] було оплачено АО «Кроу Ей Бі Україна» 5000 грн. у якості попередньої оплати за договором про надання правової допомоги № 30/03-21 від 30 березня 2021 року. Відтак з врахуванням наданих стороною позивача суду документів на підтвердження вартості витрат на професійну правничу допомогу, що були сплачені позивачем у зв`язку з розглядом даної справи, того, що судом задоволено позов останнього, а відтак судові витрати позивача, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу, мають бути покладені на відповідача, суд приходить до переконання, що заява представника позивача підлягає до задоволення.

Outcome: approved