Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

17.02.2022 року Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 7146 грн. 01 коп. Обгрунтовано позов тим, що з 29.12.2020 року до 23.06.2021 року [PERSON] перебувала на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітна та отримувала соціальні послуги та забезпечення відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що відповідач у період перебування на обліку перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вест Петрол Маркет» з 11.01.2021 року до 15.01.2021 року. Оскільки відповідач не мала права перебувати на обліку як безробітна та отримувати допомогу по безробіттю після укладення нею трудового договору з ТОВ «Вест Петрол Маркет», тобто з 05.01.2021 року, тому нарахована і виплачена їй допомога по безробіттю за період з 11.01.2021 року до 22.06.2021 року в сумі 8646 грн. 01 коп. підлягає поверненню. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 29.12.2020 року до 23.06.2021 року [PERSON] перебувала на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітна та отримувала соціальні послуги та забезпечення відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що відповідач у період перебування на обліку перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Вест Петрол Маркет» з 11.01.2021 року до 15.01.2021 року. Відповідач не мала права перебувати на обліку як безробітна та отримувати допомогу по безробіттю після укладення нею трудового договору з ТОВ «Вест Петрол Маркет», тобто з 05.01.2021 року. За період з з 11.01.2021 року до 22.06.2021 року відповідачу бала нарахована допомога по безробіттю в сумі 8646 грн. 01 коп. Відповідачу позивачем було направлено листа про необхідність повернення коштів від 30.06.2021 року №05/2510 в сумі 8646,01 грн., який був отриманий відповідачем особисто 01.07.2021 року, добровільно було повернуто коштів на суму 1500 грн. Станом на день подання позову до суду невідшкодованими залишаються кошти в сумі 7146 грн. 01 коп. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до\~пункту 1\~частини першої\~статті 43\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» статусу\~безробітного може\~набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Підпунктом 3 пункту 7 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), було передбачено, що підставами для відмови у наданні статусу безробітного є: 1) відсутність на дату звернення до центру зайнятості документів, зазначених у пунктах 3 і 4 цього Порядку; 2) встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення роботодавця про працевлаштування особи; 3) подання заяви про надання статусу безробітного особою, яка не зазначена у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»; 4) письмова відмова особи від пропозиції підходящої роботи; 5) невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин особою письмової відповіді роботодавця про відмову у працевлаштуванні відповідно до виданого центром зайнятості направлення на працевлаштування; 6) неповернення особою коштів, отриманих за період попередньої реєстрації, що припинена на підставі абзаців дев`ятнадцятого - двадцять першого підпункту 1 пункту 37 цього Порядку. Таким чином, оскільки відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вест Петрол Маркет» з 11.01.2021 року по 15.01.2021 року, а тому вона належала до зайнятого населення та не мала права на отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до пункту 18 частини другої статті 22\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно із частинами другою, третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» застраховані\~особи,\~зареєстровані в\~установленому порядку\~як безробітні,\~зобов`язані своєчасно\~подавати відомості\~про обставини,\~що впливають\~на умови\~виплати їм\~забезпечення та\~надання соціальних\~послуг. У\~разі виїзду\~особи,\~зареєстрованої в\~установленому порядку\~як безробітна,\~за межі\~України з\~метою працевлаштування\~чи здійснення\~іншої діяльності,\~спрямованої на\~отримання прибутку,\~така особа\~зобов`язана повідомити\~про це\~державну службу\~зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved