Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

08.12.2021 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю одного з подружжя - дружини [PERSON] та визнання за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , посилаючись на те, що вказана квартира була придбана у шлюбі, проте за її особисті кошти. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В.. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу його проживання, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали показання, відповідно до яких повідомили, що вони знайомі з подружжям ще з часів навчання у ВУЗі, спочатку подружжя проживало у гуртожитку, а потім батьки позивачки надали їй кошти для придбання квартири, після розлучення відповідач з`їхав з квартири, а позивачка продовжила проживати з дітьми у своїй квартирі . Відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України\~за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивач та показання свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 листопада 1990 року позивачка, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] , про що Відділом ЗАГСа Малиновського райвиконкому м. Одеси зроблено відповідний актовий запис за № 1141. . Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. За час знаходження в шлюбі сторони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору № 99.11-1640 від 25 листопада 1999 року, зареєстрованого на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості. Цей договір зареєстровано у ОМБТІ та РОН 08 грудня 1999 року - 9 дом.к, стр.177, реєстр 414. Вартість квартири склала 9300 гривень, які подарували позивачці її батьки, що підтверджується договором дарування від 20.11.1999 року та показаннями свідків. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 1ст.\~61\~Сімейного кодексу\~України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Відповідно до положень\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Cтатус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року (справа №6-399-цс17). Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що квартиру позивач\~придбав за особисті кошти які він отримав від реалізації іншої належної йому квартири, що не заперечується відповідачкою вона є його особистою приватною власністю відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України.

Outcome: approved