Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У квітні 2022 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду із позовом в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 12.11.2021 на профілактичному обліку у відділі по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по причині проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 24.09.2021 року співробітниками поліції разом з працівниками відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було виявлено дітей самих вдома без батьків. На підставі Акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітніх дітей було влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. Діти були знайдені за місцем реєстрації їх батьків [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Матір другий день відсутня за місцем проживання, батько з сім`єю не проживає. Питання щодо стану виконання батьками батьківських обов`язків відносно трьох дітей було розглянуто на засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 31.03.2022 р. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину на користь особи або закладу, який буде здійснювати опіку над дітьми, до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 20.04.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначене на 16.05.2022. Ухвалою суду від 16.05.2022 було закрито підготовче провадження, судовий розгляд призначений на 01.06.2022. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`являлися, відзив на позов не надали, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] отримала судову повістку на 13.06.2022 року, про що свідчить відповідне поштове повідомлення. А відповідач [PERSON] був повідомлений про час та місце судового засідання в порядку ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, оскільки за даними Єдиного демографічного реєстру теперішнє зареєстроване місце проживання відповідача не відоме. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, яке здійснене 21.04.2022, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки в судові засідання відповідачі не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-11). 24.09.2021 року співробітниками поліції разом з працівниками відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було виявлено дітей самих вдома без батьків. На підставі Актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітніх дітей було влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, де діти перебувають і на теперішній момент (а.с.16-18, 23). Спеціалістами відділу було обстежено умови проживання дітей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Актом встановлено, що будинок складається з трьох кімнат, кухні, сумісного санвузла, наявні водо-, та електропостачання. Відсутні батареї в залі та на кухні. Діти разом з матір`ю займають одну кімнату, в якій є розкладний диван, зламана шафа для одягу, стіл, тумба, ліжко. Другу кімнату займає дідусь дітей, в ній є диван, стіл, тумба, телевізор. Третя кімната повністю завалена брудними речами, зі слів дітей там завелись клопи, тому вони до неї не заходять. Санітарний стан помешкання вкрай незадовільний, розкиданий брудний одяг, взуття, на кухні купа немитого посуду, залишки їжі, сміття, порожні пляшки з-під пива. В будинку дуже холодно, відсутні продукти харчування, приготованої їжі немає. Діти були брудні та голодні, [PERSON] дуже плакала, казала, що в неї вже два дні болить зуб. Матір [PERSON] другий день відсутня за місцем проживання, її місцезнаходження не відоме. Батько [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні доньок не приймає, засоби зв`язку з ним відсутні (а.с. 13). Відповідно до інформації служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 21.09.2021 року № 59, до них надійшла усна інформація за телефоном про родину [PERSON] , яка потребує допомоги. Зі слів заявника, в помешканні брудно, відсутнє газопостачання та опалення, діти не забезпечені належним харчуванням, брудні, не регулярно відвідують навчальні заклади (а.с. 19). Відповідно до характеристики ЗОШ № 75, в якій навчалася [PERSON] , дівчинка за місцем навчання характеризується посередньо. Має низький рівень навчальних можливостей, на уроках не активна, систематично не виконує домашні завдання, має багато пропусків занять без поважних причин. Дитина не бере участі у шкільних та позашкільних заходах. [PERSON] проживає в будинку, де умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Дівчинка не забезпечена необхідним для навчання приладдям та робочим місцем. Мати та дід пиячать та влаштовують сімейні сварки та бійки, свідками яких є діти. Мати не приділяє уваги розвитку та вихованню дитини, не цікавиться їх навчанням та дозвіллям. У дитини порушений режим харчування, навчання та відпочинку. Батько не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчальними можливостями, дозвіллям, не піклується про здоров`я дитини. Ніколи не відвідував батьківські збори (а.с. 20). Відповідно до характеристики ЗНВК «Барвінок», в якій навчалася [PERSON] , дівчинка за місцем навчання характеризується посередньо. Має початковий рівень навчальних можливостей, на уроках не уважна, часто відволікається, потребує контролю зі сторони вчителя, домашні завдання не виконуються, школу відвідує не регулярно, часто пропускає заняття без поважних причин. Мати ніколи не повідомляє вчителя про причину відсутності дитини у школі. Не відповідає на телефонні дзвінки вчителя. До школи дівчина ходить сама. [PERSON] приходить до школи не завжди чистою та охайною. Довідку про проходження дитиною профілактичного огляду в цьому році мати не надала (а.с. 21). Відповідно до інформації Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, соціальне обстеження не відбулось, у зв`язку з тим, що вдома нікого не було, або двері навмисно ніхто не відчинив. На залишені запрошення матір до центру не прийшла. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає. Провести будь-яку роботу з родиною не можливо (а.с. 15). Відповідно до інформації Відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНГІ в Запорізькій області. [PERSON] , 1989 р.н., притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ет. 184 КУпАП від 28.09.2021 року (а.с. 22). Відповідно до інформації УСЗН но Заводському району, матір [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, будь-яких видів допомоги не отримує (14). Доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , об`єктивно підтверджується висновком районної адміністрації Запорізької ради по Заводському району щодо позбавлення батьківських прав від 07.04.2022 року за № 18-02/01-27-187 (а.с.8), витягом з протоколу № 4 комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району (а.с 6-7). Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачами своїх обов`язків відносно дітей, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дітьми, аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття. Після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , продовжувати стягувати у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , повноліття, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] продовжувати стягувати у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття. Визначення аліментів саме в такому розмірі призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч.9 ст. 7 СК України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави, за двома окремими позовними вимогами майнового характеру, в сумі 992,40 грн. та немайнового характеру, в сумі 992,40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з кожного відповідача по 992,40 грн.

Outcome: partial