Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач, свої вимоги мотивував тим, що він як онук [PERSON] та [PERSON] , після їх смерті прийняв спадщину за заповітом на спадкове майно: житловий будинок загальною площею 71 м2 , житловою - 41,7 м2, за адресою\~ [ADDRESS] . Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у зв`язку з тим, що в заповіті [PERSON] допущена помилка у написанні його імені замість вірного [PERSON] записано невірно « [INFO] », при цьому після смерті [PERSON] - [PERSON] , прийняла спадщину на обов`язкову частку та право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя. Вказав, що [INFO] померла - [PERSON] .. Після її смерті спадщину за заповітом прийняв також позивач, але державний нотаріус Сумської районної державної контори Сумської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, остання не виділила свою частку у спадковому майні. Вважає, що його майнові права як спадкоємця порушені, а тому просив суд встановити факт, що має юридичне значення, що заповіт [PERSON] , посвідчений 09 квітня 2002 року за № 61 Могрицькою сільською радою Сумського району Сумської області складений на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 71 м2 , житловою - 41,7 м2, за адресою\~ [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та на 2/3 частки житлового будинку загальною площею 71 м2 , житловою - 41,7 м2, за адресою\~ [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Староста Могрицького старостинського округу Юнаківської сільської ради направив суду заяву, в якій просив суд справу розглядати у відсутність їх представника. Представник Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області Північно-східного міжрегіонального управління юстиції в судове засідання не з`явилася, направила заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позиція суду Вивчивши матеріали справи, перевіривши, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному їх аналізу суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії спадкової справи №889 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняли - [PERSON] за заповітом та за законом на обов`язкову частку дружина - [PERSON] , яка виявила бажання отримати свідоцтво про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а.с. 50-57) Згідно копії спадкової справи № 299/2015 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину за заповітом прийняв [PERSON] (а.с. 34-43) Судом встановлено, що [PERSON] був власником житлового будинку загальною площею 71 м2 , житловою - 41,7 м2, за адресою\~ [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок та довідкою виконкому Юнаківської сільської ради, згідно якої рішенням виконкому Могрицької сільської ради [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.12. 17-20) Нормативно-правове обґрунтування Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У даному положенні йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, до таких умов віднесено: а) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються та припиняються особисті майнові права; б) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у\~постанові №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснив, що такі справи розглядаються, якщо згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи, що між сторонами наявний спір про право, встановлення факту, що в заповіті [PERSON] , посвідчений 09 квітня 2002 року за № 61 Могрицькою сільською радою Сумського району Сумської області належить розуміти замість неправильного ім`я спадкоємця [PERSON] правильне [PERSON] - пов`язане з наступним вирішенням спору про право, законом не визначено іншого порядку його встановлення, а також те, що у разі встановлення такого юридичного факту, допущеної описки в заповіті, у заявника виникають майнові права щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що дана технічна помилка (описка) у вказаному заповіті не впливає на його дійсність. Наведене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 397/1396/19 (провадження № 61-14040 св 20), з якої вбачається, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, оскільки він містить особистий підпис заповідача, який свідчить та підтверджував його дійсні наміри. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. Судом встановлено, що житловий будинок загальною площею 71 м2 , житловою - 41,7 м2, за адресою\~ [ADDRESS] був здобутий подружжям і зареєстрований 24 липня 1989 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно зі статтею 22 КпШС України (чинного на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя. Суд приходить до переконання, що житловий будинок загальною площею 71 м2 , житловою - 41,7 м2, за адресою\~ [ADDRESS] був набутий під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а тому вказане майно було спільним сумісним майном подружжя. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як вбачається з матеріалів справи батько позивача [PERSON] за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів своє майно сину [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Згідно з підпунктом 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи. Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя. Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про отримання свідоцтво про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя та прийняття спадщини на обов`язкову його частку. Так, згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з вищезазначеного, за [PERSON] , яка є пережившою непрацездатною дружиною спадкодавця [PERSON] залишено 2/3 частки спадкового майна Висновки суду З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved