Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

25 січня 2022 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь щомісячні аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2618 гривен, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначала, що відповідач, який є батьком дитини, ухиляється від добро вільного належного забезпечення дитини, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні, тому просила суд зобов`язати відповідача сплачувати їй щомісячні аліменти на утримання сина. Відповідач відзиву не подав. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином; представниця позивачки подала суду клопотання про розгляд справи без їх участі, а позов задовольнити; відповідач заяв не подав. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши та перевіривши докази справи, прийшов до наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі з 1989 року по 2019 рік, за час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , про що відповідачем заперечень не подано. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі від придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає щорічній індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (частини 1 та 2 статті). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому зі змісту частини 1 статті 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В частині 3 статті 182 СК України визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачка в своїх вимогах просила присудити їй як мінімальний розмір аліментів - 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини, так і рекомендований мінімальний розмір аліментів - прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (2618 грн. - з 01 січня 2022 року). Як визначено законом (про що зазначено вище) для стягнення аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі необхідно, щоб їх платник мав достатній заробіток (дохід) або ж мав підтверджені доказами великі витрати. В той же час доказів того, що відповідач має достатній дохід для можливості стягнення з нього аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі суду не представлено. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, та вимоги ст. 182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача суд прийшов до висновку, про необхідність стягнення щомісячно з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. На підставі статті 141 ЦПК України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved