Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 2/3 частини прогулянкового судна моделі «Mariah SX 25» № US VMHAS2053010, 2010 року побудови, присвоєний бортовий реєстраційний номер « [NUMBER] » в розмірі 24500,00 доларів США. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 01.09.2007 року. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року у справі № 754/14846/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, рішення набрало законної сили 21.02.2017 року. Під час шлюбу, ними придбано спільне майно, а саме - прогулянкового судно моделі «Mariah SX 25» № US VMHAS2053010, 2010 року побудови, присвоєний бортовий реєстраційний номер « [NUMBER] ». На даний час вона з відповідачем не може дійти спільної згоди щодо розподілу майна, зокрема щодо вказаного судна. Оскільки, зазначене майно набуте ними під час шлюбу, вважає, що воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Разом з тим, позивач зазначає, що оскільки має намір набути у власність неподільну річ, тому вважає за можливе розподілити зазначене майно шляхом присудження відповідачу сплати на користь позивача грошової компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності. Крім того, на підставі ч.2 ст.70 Сімейного кодексу України просить відступити від засади рівності часток подружжя, та стягнути з відповідача 2/3 вартості цього майна, оскільки на її утриманні перебувають неповнолітні діти, а відповідач систематично порушує свій обов`язок щодо утримання дітей, внаслідок чого виникає заборгованість по сплаті аліментів. Просить позов задоволити. Ухвалою судді (суддя Нєвєров І.М) Іваничівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. 30.07.2020 року розпорядженням №141 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , та відповідно до протоколу справу передано для розгляду судді Федечко М.О. Ухвалою від 06 серпня 2020 року суддя Федечко М.О. цивільну справу прийняла до свого провадження та призначила судове засідання на 14.09.2020 року. 28.09.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірний човен був придбаний в травні 2010 року у попереднього власника за 40 тис. гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.05.2010 року. Оскільки мета придбання човна полягала у його ремонті та перепродажі, відтак державну реєстрацію було проведено лише 15.01.2016 року та отримано свідоцтво про право власності для прогулянкових суден. Відповідач заперечує щодо відступлення засад рівності часток при поділі майна, зважаючи, що ним регулярно та своєчасно сплачуються аліменти на утримання дітей і заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, а сам лише факт проживання дітей разом з позивачкою не може бути підставою для відступу від засад рівності часток подружжя. Також відповідач не заперечує щодо запропонованого позивачем способу поділу майна, однак не погоджується з оцінкою вартості спірного майна. Як зазначає відповідач, човен було знищено внаслідок пожежі і станом на сьогодні це лише маса пластику, яка за оцінками експерта дорівнює вартості брухту і дорівнює 7000.00 грн., згідно акту від 22.09.2020 року. З огляду на те, відповідач вважає, що максимальна сума компенсації частки позивача в спірному майні становить 3500,00 грн. Просить позов задоволити частково. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві, просить такий задоволити, стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 2/3 частини судна виходячи з його вартості визначеної у висновку експертів від 05.11.2021 року. В судове засідання відповідач та його представник не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 17.06.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки через проблеми з пальним він не має можливості доїхати до м.Києва та взяти участь у засіданні у форматі відеоконференції, відтак не може взяти участь у розгляді справи у вказаний день та час. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України\~визначені наслідки неявки учасника справи у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, відповідно до частини 4\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень ( заслухано вступне слово учасників справи, досліджено письмові докази, зокрема висновок експерта за участю представника відповідача та наступна стадія, стадія судових дебатів), суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Крім того, слід зазначити, що судові засідання уже неодноразово відкладалися за клопотаннями відповідача, зокрема 02.03.2022 року, 29.04.2022 року. Варто також відзначити, що твердження відповідача про те, що змушений доїхати до м. Києва, щоб взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не заслуговують на увагу, оскільки представник відповідача брав участь в судових засіданнях з власних технічних засобів. Також останнім, в супереч вимогам ст.212 ЦПК України, не було подано заяву про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, з чого вбачається, що представник не бажав реалізувати своє право на участь у судовому засіданні. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, подав відзив на позов та висловив свою правову позицію щодо заявленого позову у судових засіданнях, які відбулися раніше, суд розглядає справу за відсутності відповідача та його представника. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, всебічно та повно дослідивши докази у справі, виходить з наступного. Із змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 01.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї. Від спільного подружнього життя позивач і відповідач мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року у справі №754/1486/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, рішення набрало законної сили 21.02.2017 року. За час перебування у шлюбі, позивачем та відповідачем придбано спільне майно, а саме, прогулянкове судно моделі «Mariah SX 25» № US VMHAS2053010, 2010 року побудови, присвоєний бортовий реєстраційний номер « [NUMBER] ». Так, згідно копії договору купівлі-продажу водного транспорту на Українській Універсальній Міжрегіональній Товарній Біржі від 06.05.2010 року, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), останнім придбано катер моделі «Mariah SX 25», 2010 року випуску за 40\~000, 00 гривень. Вказане судно зареєстровано у Державному судновому реєстрі України ДР №025 під номером УПС 3110 від 15.01.2016 року, про що свідчить лист Державної служби морського та річкового транспорту України від 29.05.2019 року. Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2\~ст. 60 СК України\~встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 2, 4\~ст. 65 СК України\~при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно\~статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України, у п. п. 23, 24\~постанови від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень\~ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі N 372/504/17 (провадження N 14-325цс18). Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку що вищевказане майно, а саме спірне судно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та має бути поділене між подружжям в судовому порядку, що не заперечується стороною відповідача. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до\~Сімейного кодексу України\~ дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Таким чином, враховуючи, що спірне судно набуте сторонами за час шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд приходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за позивачем право власності на 1/2 частки катера моделі «Mariah SX 25» № [NUMBER] , 2010 року побудови, присвоєний бортовий реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до правових позиції викладених у постанові Верховного Суду від 27.12.2019р. у справі №297/2837/17 (провадження №61-7846св19), та постанові Верховного Суду від 02.03.2020р. у справі №448/1722/16-ц (провадження № 61-22380св19), «При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою\~статті 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім 'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім 'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша\~статті 60 СК України). Проживання дітей з позивачем, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини та положення\~статті 70 СК України, саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного судна, позивач не довела. Отже, спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої\~статті 70 СК України\~немає.» Окрім того, щодо посилань сторони позивача про збільшення частки майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з проживанням спільних дітей з позивачем та невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо їх утримання та виховання та щодо несплати ним аліментів, то останні не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки судом не встановлено істотних умов, які б давали підстави відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини викладені сторонами у справі. Щодо оцінки вартості спільного майна- судна слід зазначити наступне. У прохальній частині позову позивач просить суд здійснити поділ майна шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 2/3 частини судна в розмірі 24\~500.00 доларів США. Вказаний розмір компенсації обчислено від вартості в сумі 37\~000, 00 доларів США, яка встановлена для подібного прогулянкового судна, а відомості отримані з інтернет ресурсів. У своєму відзиві на позов відповідач зазначає, що в ніч на 03.02.2017 року на стоянці яхт-клубу за місцем зберігання спірного човна сталася пожежа ( [ADDRESS] ). Внаслідок пожежі спірний човен був практично знищений, зазнавши пошкоджень всіх його частин. Згідно акту сюрвейєрського огляду (акту оцінки) від 22.09.2020 року, долученого відповідачем до матеріалів справи, вартість спірного човна становить вартість брухту і дорівнює 7\~000,00 грн. Також стороною відповідача замовлено в ТОВ «Бюро судових експертиз «Надія» експертну оцінку вартості спірного човна/вартості його ліквідації. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»\~судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Згідно з ч. 6, 7\~ст. 102 ЦПК України\~у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6\~ст. 106 ЦПК України\~учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Проте, як встановлено судом, оцінювачі [PERSON] та [PERSON] у своєму Звіті від 16.12.2020 року, що наданий представником відповідача суду, не зазначають про те, що їх попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що висновок підготовлено для подання до суду. Аналогічно із актом від 22.09.2020 року, який складено не державною мовою. Статтею 110 ЦПК України\~регламентовано, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Приписами статей\~77,\~78,\~79,\~80 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Велика Палата Верховного Суду у п. 65-70 постанови від 18.12.2019 року по справі № 522/1029/18 звернула увагу на наступну обставину «\~Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так,\~ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6\~ст. 106 ЦПК України\~зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5\~ст. 106 ЦПК України\~у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку будівельно-технічного експертного дослідження передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до\~ЦПК України, в тому числі, в частині викладення\~ст. 106 цього Кодексу\~у вищевказаній редакції. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування». Таким чином, з урахуванням вищезазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду, наданий відповідачем Звіт про незалежну оцінку судна від 16.12.2020 року та акт від 22.09.2020 року не відповідає вимогам чинного законодавства та не є належним і допустимим доказом. Крім того суд звертає увагу, що Звіт містить суперечливі дані, зокрема в тому, що у звіті зазначається, що судно було пошкоджене 03.02.2017 року внаслідок пожежі, а на сторінці 15 цього звіту зазначено, що вказане судно пройшло проміжний огляд 29.06.2017 року і черговий огляд призначено на 22.12.2020 року. Суд критично оцінив поданий відповідачем звіт оцінки, відтак ухвалою суду від 11.05.2021 року призначено судову\~товарознавчу експертизу,\~проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Відповідно до висновку експертів від 05.11.2021 року №19812/21-54/19813/21-52 вбачається: 1.Надані для дослідження рештки обгорілого склопластикового корпуса човна, що розташований на відстійному пункті м.Київ. вул.Промислова,4, з будівельним номером US-VMHAS2053010, на якому кормова (задня) частина від лівого до правого борта із вирізом під колонку стаціонарного двигуна рівна, не відповідає особливостям конструкції задньої кормової частини корпуса суден (катерів) компанії Mariah Boats моделей «SX-25,20,18», які мають ввігнуту в середину конструкцію корпуса в частині місця скріплення з двигуном рульової колонки. 2.Відповідно до результатів огляду та викладеному у першому питанні, обгорілий склопластиковий корпус човна, що розташований на відстійному пункті [ADDRESS] , не відповідає документам, а саме, зазначеній інформації у Свідоцтві №ПП 004620 від 15.01.2016 про право власності прогулянкового судна марки Mariah модель «SX-25», з будівельним номером [NUMBER] , 2010 року побудови, якому присвоєний бортовий реєстраційний номер [NUMBER] . 3-4.Оскільки, умови клопотання № 1981/21-54/19813/21-52 від 11.08.2021 та 16.09.2021 не виконані, а саме, не надано технічну документацію виробника вказаного плавзасобу щодо місць та способів нанесення ідентифікаційних номерів, місці та способу закріплення, а також способу виготовлення табличок (наклейок) з серійними номерами, тому відповісти на поставлені питання, неможливо. 5. Відповідно до результатів огляду два обгорілі корпуса знаходилися один на одному, при цьому знаходження другого обгорівшого корпуса на об`єкті дослідження не дало можливість вільного доступу до нього і складових, що могли залишитись. Зокрема, встановити місця розташування та наявність металевих залишків двигуна. Тому відповісти на поставлене питання, що двигун марки MerCruiser № [NUMBER] , який належить судну марки Mariah модель «SX-25», з будівельним номером [NUMBER] , 2010 року побудови, якому присвоєний бортовий реєстраційний номер [NUMBER] було знищено в результаті пожежі неможливо. 6. Вартість прогулянкового судна марки Mariah модель «SX-25», з будівельним номером [NUMBER] , 2010 року побудови, якому присвоєний бортовий реєстраційний номер [NUMBER] на території України станом на 15.01.2016 року складала 544\~939,52 грн. 6.1 Вартість прогулянкового судна марки Mariah модель «SX-25», з будівельним номером [NUMBER] , 2010 року побудови, якому присвоєний бортовий реєстраційний номер [NUMBER] на території України станом на час проведення експертизи складає 488751,88 грн. Крім\~того,\~в судовому\~засіданні судові\~експерти [PERSON] \~та [PERSON] \~підтримали наданий\~ними висновок\~та ствердили,\~що в\~ході дослідження\~рештків обгорілого\~склопластикового корпуса\~човна можна\~з впевненістю\~ствердити,\~що такі не відповідають документам, а саме, зазначеній інформації у Свідоцтві №ПП 004620 від 15.01.2016 про право власності прогулянкового судна марки Mariah модель «SX-25», з будівельним номером [NUMBER] , 2010 року побудови, якому присвоєний бортовий реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки надані для дослідження рештки обгорілого склопластикового корпуса човна, що розташований на відстійному пункті м.Київ вул.Промислова,4 будівельний номер US-VMHAS2053010 на якому кормова (задня) частина від лівого до правого борта із вирізом під колонку стаціонарного двигуна рівна, що не відповідає особливостям конструкції задньої кормової частини корпуса суден (катерів) компанії Mariah Boats моделей SX-25, 20, 18, а саме ввігнутою конструкцією корпуса в середину в частині місця скріплення з двигуном рульової колонки. Той факт що в ході проведення експертизи не було надано технічну документацію виробника вказаного плавзасобу та те, що два обгорілих корпуси знаходились один на одному не дало можливість надати відповідь на усі поставленні судом запитання, однак не спростовують їх висновок щодо відповідей на 1 та 2 запитання. Статтею 110 ЦПК України\~регламентовано, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. На підтвердження висновку експерта в матерілах справи міститься повідомлення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві від 28.10.2020 року з якого вбачається, що у Головному управлінні не зареєстрована пожежа, що сталася 03.02.2017 року на стоянці яхт-клубу за адресою м.Київ, вул.Камишанська,4-А, а зареєстровано пожежу, що сталася 03.02.2017 в катері на стоянці яхт-клубу по [ADDRESS] . Внаслідок пожежі 03.02.2017 року в катері на стоянці яхт-клубу за адресою [ADDRESS] всього пошкоджено три катера, та в Головному управлінні відсутня інформація щодо моделі, реєстраційних номерів, років побудови та власників пошкоджених катерів. Крім цього Голосіївське районне управління ГУ ДСНС України у м.Києві повідомило, 18.11.2020 року, що районним управлінням на звернення [PERSON] від 30.09.2020 року за вх.№24/474 було надано відповідь від 05 жовтня 2020 року за №24/2424 без зазначення моделі, марки, реєстраційного номера та власника катера. Також на виконання ухвали суду СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві надано копії документів по кримінальному провадженні від 03.02.2017 року по факту підпалу трьох яхт, які знаходились на території клубу "Командор" у [ADDRESS] . Оглянувши надані документи, ( з метою збереження таємниці досудового слідства) судом зроблено висновок, що станом на квітень 2021 рік моделі, марки та реєстраційні номери трьох катерів, що постраждали внаслідок пожежі 03.02.2017 року встановлені не були. Натомість з акту про пожежу від 03.02.2017 року вбачається, що власником постраждалих катерів є клуб "Командор" в особі директора. Державне підприємство «Класифікаційне товариство регістр судноплавства України» на запит адвоката позивача [PERSON] повідомило, що 29.06.2017 року регістром був проведений проміжний огляд малого прогулянкового судна моделі Mariah «SX-25», бортовий реєстраційний номер [NUMBER] . За результатами проведеного 29.06.2017 року проміжного огляду малого прогулянкового судна моделі Mariah «SX-25», бортовий реєстраційний номер [NUMBER] був виданий технічний талон №257837 про проведення технічного огляду малого судна за формою 1.1.3.1 та внесена відмітка про проведення огляду до класифікаційного свідоцтва від 21.01.2016 №313-10057-16 за формою 1.2.1, що посвідчують відповідність судна і його технічного стану вимогам на момент огляду, що додатково спростовує твердження відповідача про те, що саме вище вказане судно було знищено внаслідок пожежі у лютому 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково, позивачем надано суду належні та допустимі докази того, що спірне судно було набуте в період шлюбу та підлягає поділу в рівних частках між сторонами, відповідачем такі вимоги не спростовані, належні та допустимі докази того, що спірний човен був знищений пожежею в лютому 2017 року у матеріалах справи відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, в решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю. Беручи до уваги висновок експертів щодо вартості спірного судна на території України станом на час проведення експертизи, слід стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за Ѕ частину судна, а саме 244375, 94 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3666 грн. та слід повернути [PERSON] 4 162 грн., як зайво сплачений судовий збір при поданні позову до суду згідно квитанції від 01 березня 2020 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved