Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

Суть питання, що вирішується рішенням. Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам», третя особа - [PERSON] , про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, визнання торгів недійсними та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником квартири, яка складається з 4 (чотирьох) кімнат, житловою площею 68,7 кв. м., загальною площею 123,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Квартира була придбана ще на етапі будівництва будинку, за власні кошти позивача, а з 29.10.2004 і по даний час місце проживання позивача зареєстроване саме у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 1999 року і по сьогоднішній день, позивач несе витрати на утримання будинку та прибудинкової території, сплачує комунальні платежі. Позивач стверджує, що 06.10.2021 випадково дізнався, що його квартира за адресою: [ADDRESS] , але іншої площі - 58,6 кв.м. була продана на електронних торгах, які відбулися 06.09.2021, протокол №552680, реєстраційний номер лота 490130. Продавцем квартири на торгах є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), організатором торгів - Державне підприємство «СЕТАМ», апереможцем торгів є [PERSON] . У подальшому позивачу стало відомо, що 30.07.2018 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42304061 від 30.07.2018 державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради "Аквабіоресурси", м. Київ Ісаєва Володимира Володимировича на підставі договору купівлі - продажу від 13.06.2012, посвідченого приватним нотаріусом Шкуро І.М. за реєстровим № 281, номер запису про право власності 27267939. При цьому, позивач стверджує, що жодних договорів купівлі-продажу квартири не укладав, має оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, [PERSON] не знає та ніколи з ним не зустрічався, грошових коштів від нього не отримував. У приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. ніколи не був. Припускає, що став жертвою шахраїв через те, що запис про право власності на його квартиру не був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим скористалися шахраї, тому подав заяву до правоохоронних органів, які порушили кримінальне провадження за даним фактом та проводять досудове розслідування. Також позивач стверджує, що державна реєстрація квартири за [PERSON] відбулася на підставі підроблених документів та підлягає скасуванню, а договір купівлі - продажу від 13.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Шкуро І.М. за реєстровим № 281, на підставі якого [PERSON] став власником квартири, має бути визнаний недійсним. Позивач вважає, що під час проведення електронних торгів з продажу квартири були допущені порушення вимог чинного законодавства України, тому просить визнати недійними електронні торги, оформлені протоколом № 552680 проведення електронних торгів від 06.09.2021 з продажу лоту № 490130. Крім того, з метою забезпечення повного захисту своїх прав таінтересівпросить визнати право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 68,7 кв. м. за позивачем. Рух справи. 11.10.2021 позов надійшов до суду. 11.10.2021 протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначеного суддю Цимбал І.К. 13.10.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 30.11.2021. 21.10.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. 04.11.2021 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, яке було задоволено та долучено до матеріалів справи. 15.11.2021 від відповідача ДП «Сетам» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання електронних торгів недійсними та проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача, який долучений до матеріалів справи. 29.11.2021 від відповідача Шевченківського відділу ДВС надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. 29.11.2021 від третьої особи [PERSON] надійшли пояснення, які були долучені до матеріалів справи, в яких просить закрити провадження у справі. 30.11.2021 від представника [PERSON] надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 30.11.2021відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, підготовче засідання відкладено на 27.01.2022 у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача та надано запит до ГІОЦ про встановлення місця реєстрації [PERSON] 27.01.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці на 21.02.2022. 28.01.2022 від [PERSON] надійшли пояснення та клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору. 21.02.2022 відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті на 18.04.2022. 18.04.2022 розгляд справи відкладено на 22.06.2022, у зв`язку з розпорядженням голови Дарницького районного суду м. Києва від 24.02.2022 № 2-вс, про тимчасове припинення розгляду цивільних справ та допуск громадян до приміщення суду, у зв`язку з введенням військового стану в Україні. 22.06.2022 розгляд справи відкладено, у зв`язку з неявкою відповідачів на 28.06.2022. 28.06.2022 відмовлено третій особі [PERSON] у залученні його до участі у справі як співвідповідача, ухвалено судове рішення. Доводи учасників справи. Позивач та представник позовнівимоги підтримали з підстав зазначених в останньому. Відповідач Шевченківський відділ ДВС подав заяву про розгляд справи без участі представника /т. І а.с. 184-185/. ДП «Сетам» подаввідзив, в якому просив розглянути справу без участі представника. В своїх запереченнях проти позову ДП «Сетам» зазначив, що порушення вимог порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів місця не мало, у зв`язку з чим не мало місця порушення прав та інтересів позивача /т. І а.с. 162-165/. [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи не направляв, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього. Третя особа [PERSON] та представник останнього заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог зокрема щодо недійсності оскаржуваного правочину, не доведено права власності позивача щодо об`єкту нерухомості за оскаржуваним правочином, не враховано презумпцію правомірності останнього, не доведено порушення вимог порядку реалізації майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів та порушення, у зв`язку з цим прав та інтересів позивача. Крім того, не вірно визначено коло відповідачів /т. І а.с. 190 - 200; 232 - 240/. Встановлені судом обставини, мотиви, з якихсудвиходив при постановленнірішення і положення закону, якимкерувався. Згідно ч.ч.1, 2,5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 07.02.2000, виданого Головним управлінням Житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу від 25.01.2000 № 79-С/КІ, зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №41632 від 10.02.2000, оригінал якого було оглянуто судом, позивач набув право власності на квартиру, що складається з 4 (чотирьох) кімнат, житловою площею 68,7 кв. м., загальною площею 123,3 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У Інформаційній довідці Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.10.2021 КВ-2021 № 41984 вказано, що згідно з даними реєстрових книг бюро квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за позивачем на підставі свідоцтва про право власності від 07.02.2000, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА (наказ № 79-С/КІ від 25.01.2000), зареєстрованого в Бюро 10.02.2000, за реєстрованим № 41632. Згідно копій Генеральної угоди про дольову участь у будівництві № 155-Ф-3А від 28.09.1999, акту звірки розрахунків від 17.12.1999, акту № 155-Ф-3А від 17.12.1999, картки розрахунків до Генеральної угоди про дольову участь у будівництві № 155-Ф-3А від 28.09.1999,квитанцій про сплату вартості квартири вбачається, що дана квартира була придбана позивачем на етапі будівництва будинку [ADDRESS] . Згідно копій договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 17.12.1999, довідки ОСББ «Позняківський» від 08.10.2021 № 21/10-20, рахунків та банківських квитанцій про сплату опалення за 2018-2021 роки та вбачається,що на момент звернення до суду з даним позовом позивач сплачував та сплачує внескина управління багатоквартирним будинком та послуги опалення, які надавалися у квартирі [ADDRESS] . Лічильники води у спірній квартирі були опломбовані, нарахування за послуги з постачання води та водовідведення не здійснювалося, що встановлено судом на підставі договору № 0079775 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 27.04.2007, укладеного між позивачем та ПАТ «АК «Київодоканал», акту про опломбування приладів обліку води у квартирі [ADDRESS] , що складений станом на 18.03.2015 ТОВ «Інформаційно-обчислювальний центр «Рада» за участі власника квартири - позивача, акту № 909 від 05.01.2017 та від 02.02.2018 про приймання на абонентський облік засобів обліку води та довідкою ТОВ «Рада 2» № 00-0139 від 31.05.2017, виданою позивачу як власнику квартири. За твердженнями позивача у спірній квартирі ніхто не проживає, що узгоджується з вищевказаними доказами щодо відсутності гарячого та холодного водопостачання. Копією договору №14013404207 про користування електричною енергією від 28.10.2015, укладеного між позивачем та ПАТ «Київенерго», передбачено, що на момент укладення цього договору показання приладу обліку були: 000003, що додатково підтверджує, що у квартирі ніхто не мешкав. Згідно відмітки у паспорті позивача, копія якого міститься в матеріалах справи, встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.10.2004 р. по даний час. З інформаційної довідки № 278361398 від 06.10.2021 вбачається, що 30.07.2018 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване за відповідачем [PERSON] згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42304061 від 30.07.2018 державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси», м. Київ Ісаєва Володимира Володимировича, номер запису про право власності 27267939. Підставою для державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] став договір купівлі - продажу від 13.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. за реєстровим № 281, номер запису про право власності 27267939, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1610521880000. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат» у редакції від 13.06.2012, чинній на момент вчинення оспорюваного правочину, угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. Оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру знаходиться у позивача. Згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області від 03.11.2004 спірна квартира придбана позивачем в період шлюбу. Пунктом 4.2. Розділу 2 Глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 у редакції від 05.06.2012, чинній на дату вчинення оспорюваного договору купівлі-продажу, передбачено, що при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо правовстановлюючий документ оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Позивач стверджує, що його дружина не надавала згоди на вчинення договору купівлі - продажу від 13.06.2012 за № 281. Отже, позивач стверджує, що свою квартиру за адресою: [ADDRESS] нікому не продавав, жодних договорів купівлі-продажу ні з [PERSON] , ні з іншими особами не укладав. Про факт його укладення позивачу взагалі не було відомо, тексту договору купівлі-продажу від 13.06.2012 № 281 він не має, що в свою чергу підтверджується наступним. З листа Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.10.2021 р. № 46594/6-21 «Про результати розгляду запиту» вбачається, що Наказом Головного управління юстиції у м. Києві № 275/6 від 17.05.2013 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М.» у зв`язку зі смертю приватного нотаріуса припинено дію реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності [PERSON] № 142, виданого Управлінням юстиції у м. Києві 03.02.1997.Відповідно до акту про вилучення справ від 12.06.2013 вилучено документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. На підставі листа Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.10.2021 № 46613/6-21 «Про результати розгляду запиту» судом встановлено, що було витребувано письмові пояснення завідувача Київського державного нотаріального архіву Гуль Л.О. та копії відповідних документів. З наданих матеріалів вбачається, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2012 р. за реєстровим № 281 від 25.04.2012 міститься запис про іншу нотаріальну дію від імені інших осіб. В той же час в реєстрі за 2012 р. за 13.06.2012 наявні записи за іншими реєстровими номерами про інші нотаріальні дії відіменііншихосіб. Відповідно до статті 52 Закону України «Про нотаріат» запис у реєстрі є доказомвчиненнянотаріальноїдії. 07.10.2021 Дарницьким УП ГУ НП у м. Києві за заявою позивача порушене кримінальне провадження №12021100020002945 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. У даному кримінальному провадженніпозивач є потерпілим. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за ньогопевнугрошову суму. Згіднозі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК Українипередбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору сторона правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не можу суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, договір купівлі - продажу від 13.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. за реєстровим № 281, на підставі якого виникло право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру, не відповідає наведеним вимогам закону, а тому підлягає визнанню недійсним. Згідно з ч.1ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 30.07.2018 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване за відповідачем [PERSON] згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42304061 від 30.07.2018 державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси», м. Київ Ісаєва Володимира Володимировича, номер запису про право власності 27267939. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 25.07.2018, чинній на момент проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] , державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстраціїречових прав на нерухоме майно та їх обтяженьє: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Порядок проведення державної реєстрації прав врегульовано ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Згідно з п.п. 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Відповідно до п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта. На підставі листа Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 21.10.2021 № 074/07/1-3111 «Про надання інформації» судом встановлено, що відповідно до журналу обліку надходження (вибуття) реєстраційних справ, реєстраційна справа №1610521880000, а саме заява про державну реєстрацію права власності № 29400847 від 30.07.2018 та сформовані документи державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради "Аквабіоресурси", м. Київ Ісаєвим Володимиром Володимировичем, на зберігання до департаменту не надходила та на обліку не перебуває. З огляду на порушення вимог закону під час проведення державної реєстрації права власності, а також на те, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру на ім`я відповідача [PERSON] здійснена на підставі договору купівлі-продажу, про недійсність якого суд дійшов до висновку,а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену уп. 5.17 постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18); п. 5.17 постанови від 04.09.2018 у справі №915/127/18(провадження № 12-184гс18); п. 28.3 постанови від 14.11.2018 у справі № 813/1462/17 (провадження № 11-997апп18); постанова від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а (провадження 11-474апп19),запис №27267939 про державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на спірну квартиру підлягає скасуванню. Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені та оцінені судом у сукупності докази, встановлені обставини свідчать про обґрунтованість вимоги позивача та наявність підстав для визнання права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 68,7 кв. м. Щодо позовної вимоги про визнання недійсними електронних торгів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних аукціонів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів регулюється Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна). Відповідно до п. 8 розділу 3 Порядку реалізації арештованого майна, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира або інше житлове приміщення, в інформації про майно додатково зазначаються: розмір жилої та нежилої площі будинку, квартири, іншого житлового приміщення , план приміщення (за наявності) , місце розташування , відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір) , кількість поверхів будинку, поверх, на якому розташована квартира, інше житлове приміщення , кількість кімнат, площа кожної кімнати,інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди , інформація про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення. На підставі протоколу № 552680 проведення електронних торгів від 06.09.2021 судом встановлено, що була продана трикімнатна квартира, загальною площею 58,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер лоту 490130. Характеристика лоту: розмір житлової площі квартири 28,6 кв.м., розмір нежитлової площі квартири 30 кв.м., площа кожної з кімнат: 1-а кімната 14,3 кв.м., 2-а кімната 7,0 кв.м., 3-я кімната 7,3 кв.м. Інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди: кухня 13,1 кв.м., вбиральня 1,3 кв.м, ванна кімната 3,7 кв.м., коридор 4,0 кв.м., коридор 3,9 кв.м., балкон 0,6 кв.м., лоджія 3,4 кв.м. При дослідженні свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 07.02.2000 та технічного паспорта, виготовленого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», судом встановлено не співпадіння технічних характеристик проданої на електронних торгах квартири та реальної квартири за адресою: [ADDRESS] щодо розміру площі, кількості кімнат та характеристик цих кімнат. Вимогу Порядку реалізації арештованого майна щодо зазначення інформації про наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців, яким в даному випадку є позивач, дотримано також не було. Наведене свідчить про допущення порушень вимог, встановлених Порядком реалізації арештованого майна під час продажу на електронних торгах спірної квартири. Квартира за адресою [ADDRESS] була продана на електронних торгах 06.09.2021 як квартира відповідача [PERSON] . Торги були проведені з метою погашення заборгованості у виконавчому провадженні №63997253. З інформації з Єдиного реєстру боржників від 06.10.2021 вбачається, що у виконавчому провадженні № 63997253 боржником є відповідач [PERSON] , [INFO] . Виконавчий документ видав Голопристанський районний суд Херсонської області, категорія: стягнення коштів, перебуває на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень у виконавчому провадженні № 63997253 боржником є відповідач [PERSON] , стягувачем є [PERSON] . Обставини виникнення заборгованості відповідача [PERSON] встановлено судом на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.12.2018 у справі № 654/3779/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, що набрало законної сили 10.01.2019. Постановою Херсонського апеляційного суду від 29.10.2020 у справі №654/3779/18 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.12.2018 в оскаржуваній частині скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики відмовлено з підстав того, що в матеріалах справи відсутній договір поруки, за яким [PERSON] повинна відповідати перед позивачем [PERSON] як солідарний боржник з [PERSON] , а також, що [PERSON] ні позивача [PERSON] , а ні відповідача [PERSON] не знає, ніякого договору поруки не підписувала та не виступала поручителем за зобов`язаннями [PERSON] . Згідно ч. 4ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає встановленими обставини щодо заборгованості відповідача [PERSON] , викладені у наведених вище судових рішеннях у справі №654/3779/18. При цьому, з метою погашення заборгованості відповідача [PERSON] перед [PERSON] у виконавчому провадженні № 6399725 здійснювалася примусова реалізація квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,6 кв.м. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Зазначений висновок узгоджується з положеннями ст. ст. 650, 655, ч. ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу. Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, отже така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч. ч.1 - 3, 6 ст. 203 ЦК України (ч.1 ст. 215 ЦК України). У даній справі акт проведення торгів складений не був з огляду на наявність заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2021. Таким чином, переможцем торгів є третя особа [PERSON] , який не отримав акт проведення торгів. Відповідно до п. 8 розділу 10 Порядку реалізації арештованого майна акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон. Відтак, у третьої особи [PERSON] не виникло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,6 кв.м., правочин за результатами електронних торгів у відповідності до законодавства укладено не було. У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 у справі №668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Разом з тим, оскільки за змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Оскільки суд дійшов висновків про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі - продажу від 13.06.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. за реєстровим № 281, на підставі якого виникло та було зареєстроване право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру, під час електронних торгів 06.09.2021 була продана квартира, яка фактично не належить боржнику - відповідачу [PERSON] , а належить позивачу. Продаж квартири позивача під час електронних торгів за борги іншої особи - відповідача [PERSON] беззаперечно свідчить про порушення прав позивача. Також судом встановлено порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна під час проведення електронних торгів, про що зазначено вище. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про достатність сукупності підстав для визнання недійсними торгів, оформлених протоколом № 552680 проведення електронних торгів від 06.09.2021 з продажу лоту № 490130 - квартири за адресою: [ADDRESS] . Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Доводи [PERSON] та ДП «Сетам» викладені у відзиві та поясненнях, суд вважає неспроможними і вважає недоцільним окремо обґрунтовувати останні, у зв`язку з обставинами та доводами наведеними судом вище. Згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, отже згідно статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved