Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Вказує на те, що понесені нею додаткові витрати на лікування, пов`язані із зором дочки [PERSON] , [INFO] , які полягають у спеціальному медичному обстеженні дитини, витрат на проїзд та придбання окулярів, що підтверджується копіями відповідних документів, копіями чеків про проходження обстеження дитини та придбання окулярів на суму 22530 грн.. Відповідно, відповідач [PERSON] повинен сплатити їй половину вартості понесених нею витрат на лікування дитини, а саме 11265 грн., та понесених судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно положень ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області 24 грудня 2019 року у цивільній справі №479/297/19. Від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 20 вересня 2013 року. Відповідно до судового наказу №479/1560/19 від 27 грудня 2019 року, виданого Кривоозерським районним судом Миколаївської області, з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін - дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, позивачкою [PERSON] .. Згідно Консультаційного висновку спеціаліста №441-20-19 дитині встановлено діагноз: [PERSON] високого ступеня обох очей, змішаний астигматизм обох очей. Амбіопія середнього степу обох очей. Частковий птоз верхньої повіки справа. У зв`язку з хворобою дочки [PERSON] , позивачкою понесені додаткові витрати на її лікування. На підтвердження фактично понесених витрат стороною позивача до матеріалів справи долучено чеки (квитанції) про проходження обстеження у лікаря та придбання окулярів для [PERSON] , [INFO] , всього на загальну суму 14330 грн. Згідно довідки №19.13.01-10/333 Ониськівського старостинського округу Первомайського району Миколаївської області від 03 червня 2021 року, виданої [PERSON] , [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] , підтверджується, що дійсно відсутнє сполучення прямого рейсу Ониськове - Первомайськ та Ониськове - Одеса. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з наведеної норми додаткових витрат на дитину повинні бути викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. За змістом вищевикладеної норми, право на отримання додаткових витрат виникає у разі їх фактичного понесення або наперед. Предметом цього спору є стягнення фактично понесених витрат, позивачем є мати дитини, відтак істотною обставиною є встановлення факту понесення нею витрат на лікування в зв`язку з хворобою дитини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489/17, згідно із ч.1 ст.185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути зокрема документи, які свідчать про придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують таку необхідність. Розмір додаткових витрат має обґрунтовуватись відповідними документами. З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем доведена наявність особливих обставин, які вимагали від неї понесення додаткових витрат на лікування дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 7165 грн. (14330/2=7165), що становить половину від загальної суми, понесених позивачем витрат на лікування доньки та придбання окулярів, які підтверджені документально: товарним чеком від 19 серпня 2020 року в сумі 2500 грн.; товарним чеком від 20 серпня 2020 року на суму 3100 грн.; товарним чеком від 19 серпня 2020 року на суму 550 грн., чеком №179729 від 14 грудня 2020 року на суму 1500 грн., квитанція від 24 грудня 2020 року на суму 300 грн.; квитанція від 24 грудня 2020 року 600 грн.; квитанція від 11 січня 2021 року на суму 2770 грн.; квитанція від 21 грудня 2020 року на суму 400 грн.; квитанція від 24 грудня 2020 року на суму 100 грн.; квитанція від 24 грудня 2020 року на суму 250 грн.; квитанція від 21 грудня 2020 року на суму 200 грн.; квитанція від 04 листопада 2021 року на суму 2060 грн.. Суд враховує те, що вказані витрати позивача відносяться саме до додаткових витрат, викликаних хворобою дитини, і відповідачем не доведений факт того, що вказані витрати компенсуються за рахунок сплачених ним аліментів. До матеріалів справи не долучено підтверджуючих доказів щодо сплати витрат на проїзд, на суму 8200 грн., тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог у цій частині. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що судом частково задоволено позовні вимоги в розмірі 14330,00 грн., що становить 63,60 % від ціни позову, тому підлягає стягненню з відповідача 613,20 грн. сума понесених позивачем\~витрат по\~сплаті судового\~збору, та 954,00 грн. сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial