Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

Представник позивача - адвокат Возьний Я.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] .. За життя, 28 березня 2000 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання на випадок своєї смерті заповіла позивачу все належне її майно. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на належний її сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0232831. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не прийняв спадщини, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту, а про його наявність дізнався у 2016 році під час телефонної розмови із родичами. Крім того, вказав, що іншою причиною пропуску зазначеного строку було те, що позивач з 01 квітня 2013 року та станом на дату подання позову до суду проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України. В період з 25 травня 2015 року по 26 вересня 2015 року, з 03 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року, з 29 лютого 2016 року по 05 квітня 2017 року брав участь в антитерористичній операції по захисту незалежності суверенітету та територіальної цілісності України. Після звернення до приватного нотаріуса, остання своїм листом від 30 вересня 2020 року повідомила про неможливість прийняття заяви про прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно [PERSON] , оскільки відсутній факт прийняття спадщини у строк, передбачений вимогами ст.1270 ЦК України. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. 22 лютого 2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Печінка П.В. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що в шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , до нотаріуса звернулася лише відповідачка [PERSON] .. Позивач пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а на підтвердження поважності причин пропуску вищевказаного строку для прийняття спадщини вказав: необізнаність позивача про наявність заповіту та його перебування на військовій службі у період з 01 квітня 2013 року по день звернення до суду з позовом. Посилаючись на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 № «Про судову практику у справах про спадкування», а саме, п.24 постанови та п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 (далі - Лист суду), вважає, що зазначені позивачем причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , не є причинами, пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача як спадкоємця на вчинення вищевказаних дій. Також вважає, що зазначена представником позивача причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини - незнання про наявність заповіту не є поважною згідно вищезазначеного Листа суду. Також вказав, що твердження позивача про те, що ним пропущено строк на прийняття спадщини у наслідок перебування на військовій службі, лише частково підтверджені доказами. Зокрема, до позовної заяви додані документи на підтвердження того, що позивач перебував на військовій службі у районі проведення бойових дій із 25.05.2015 року і цей факт об`єктивно підтверджує про поважність пропуску строку звернення до нотаріуса у період із 25.05.2015 року по 17 липня 2015 року. Разом із тим, стороною позивача не додано документів про місце перебування позивача у період із 17 січня по 25 травня 2015 року та не вказано причини, які перешкодили йому звернутись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини у вказаний період. Хоча фактично позивач у період із січня по травень 2015 року знаходився за місцем постійного проживання, оскільки проходив військову службу у військовій частині, що дислокується у м. Чортків, Тернопільської області, а тому не мав перешкод для звернення за одержанням спадщини. Крім того, вважає, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, оскільки як видно із наданої до суду копії заповіту від 28 березня 2000 року, на ньому відсутній підпис спадкодавця. Тому вважає, що зазначена обставина вказує на відсутність предмету спору, оскільки позивач не належить до спадкоємців першої черги, до якої належить відповідачка. 10 березня 2021 року представник позивача-адвокат Возьний Я.В. подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що заперечення відповідача наведені у відзиві є необґрунтованими та непереконливими, посилаючись на те, що у позовній заяві наведено підстави для його задоволення, а причини пропуску строку на прийняття спадщини вважає поважними та такими, що створили істотні труднощі для позивача для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 10 березня 2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Печінка П.В. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому просив вважати неповажними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а аргументи, викладені у відповіді на відзив безпідставними. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 червня 2021 року залучено до участі в справі за позовом представника позивача - адвоката Возьного Я.В., діючого в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] , Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- правонаступника відповідача Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області-Копичинецьку міську раду, Чортківського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] та його представник-адвокат Возьний Я.В. у судове засідання не з`явилися, проте, 19.05.2022 року та 13.06.2022 року адвокат Возьний Я.В. подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, оскільки він мобілізований до лав Збройних Сил України та у відсутності позивача. Також вказав, що позовні вимоги вони підтримують та просить їх задовольнити. Від виклику та допиту в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні відмовляється. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Печінка П.В. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив та просив відмовити в задоволенні позову. При цьому зазначив, що позивач з 2016 року по 2020 рік, знаючи що є заповіт, не звернувся до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини і не надав доказів на підтвердження існування поважних причин, пов`язаних з непереборними труднощами. Також вказав, що відповідачка зверталася до позивача в 2016 році з приводу того, щоб він вступав у спадщину, проте останній не реагував. На даний час відповідачка не бажає відступити частку спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] позивачу [PERSON] .. Представник Копичинецької міської ради Чортківського району, яка є правонаступником Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоч у встановленому законом порядку був повідомлений про день, час та місце його проведення. Попередньо 04.06.2021 року надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника Копичинецької міської ради. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Свідок [PERSON] , який працює на посаді старости Гадинківського старостинського округу Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області в судовому засіданні пояснив, що про умови складання заповіту [PERSON] , який посвідчено 28.03.2000 року секретарем виконкому Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області Ольховецькою М.С., оригінал якого зберігається у Гадинківському старостинському окрузі йому не відомі. Підтвердив факт відсутності у оригіналі заповіту підпису спадкодавця [PERSON] та застереження у ньому про неможливість поставити підпис вказаним спадкодавцем, а також факт відсутності підпису спадкодавця у реєстраційній книзі заповітів. Вказав, що йому не відомо з яких причин відсутній у зазначеному вище заповіті та реєстраційній книзі заповітів Гадинківської сільської ради підпис спадкодавця [PERSON] .. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт від 28 березня 2000 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області Ольховецькою М.С., зареєстрований в реєстрі за № 42, яким заповіла належний її сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0232831 позивачу [PERSON] . Вказаний заповіт на день смерті заповідача не змінений і не скасований (а.с.30). Факт укладення заповіту також підтверджується інформацією, викладеною у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31.01.2006 року № 3330222 (а.с.9). При цьому судом не встановлено, що позивач [PERSON] є внуком [PERSON] , оскільки доказів на підтвердження вказаного факту стороною позивача до позову де додано та в судовому засіданні не здобуто. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 20 січня 2015 року Гадинківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законом строк позивач як спадкоємець за заповітом спадщини не прийняв. Як вбачається із довідки - роз`яснення за №87 від 30 вересня 2020 року, виданої приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Дудкою Н.М., спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одна. У червні 2015 року відповідачка [PERSON] подала до Копичинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] .. Згідно довідки - роз`яснення №87 від 30 вересня 2020 року, виданої приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Дудкою Н.М. встановлено, що після смерті [PERSON] 26 червня 2015 року заведено Копичинецькою державною нотаріальною конторою спадкову справу № 97/2015 за заявою дочки останньої - [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] .. Згідно довідки-роз`яснення приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Дудки Н.М. №87 від 30 вересня 2020 року встановлено, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] .. Останньому роз`яснено його право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини ( а.с.21). Як вбачається із довідки № 350/132/10/311, виданої військовою частиною [NUMBER] 25.03.2021 року на запит представника відповідача [PERSON] - адвоката Печінки П.В., [PERSON] як старший сержант проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 04.04.2013 року по 15.05.2015 року та з 20.06.2019 року по 25.03.2021 року (день видачі довідки)(а.с.88). Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. За нормами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог частин 1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. У законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , строк для прийняття спадщини розпочався 17 січня 2015 року і завершився 17 липня 2015 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . У встановлений законом шестимісячний строк позивач не прийняв спадщини. Заяву про відмову від спадщини не подавав, а тому пропустив встановлений строк для прийняття спадщини. Єдиним спадкоємцем майна за законом першої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину є її донька [PERSON] .. Інших спадкоємців за законом чи заповітом судом не встановлено. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що він не знав, що в його користь складений заповіт, і про його наявність дізнався в 2016 році по телефону від родичів. Також вказав, що він з 01.04.2013 року по даний час проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, та в період з 25.05.2015 року по 26.09.2015 року, з 03.09.2015 року по 28.09.2015 року, з 29.02.2016 року по 05.04.2017 року брав участь у антитерористичній операції по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 31.05.2019 року; копією військового квитка серії [NUMBER] ; копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №1210 від 20.07.2015 року; копією довідки №594 від 11.06.2015 року; копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №2551 від 03.07.2017 року; копією посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 01.02.2016 року ( а.с. 10-19). В силу вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що зазначені стороною позивача причини пропуску строку для прийняття спадщини: необізнаність про наявність заповіту та проходження позивачем військової служби за контрактом у Збройних Силах України не є поважними в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України, причинами пропуску, встановленого законом строку на прийняття спадщини, оскільки вищенаведені причини не є такими об`єктивними та непереборними, істотними труднощами, що унеможливили подання позивачем заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, виходячи з наступного. Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» видами військової служи серед інших є: строкова військова служба та військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу. Крім того, згідно п.2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять, зокрема, - військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу. За призовом громадяни проходять - строкову військову службу. Відповідно до вимог п.1, п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки тривалістю від 30 до 45 календарних днів в залежності від вислуги років, а також соціальні відпустки відповідно до Закону України «Про відпустки». Крім того, як вбачається із п.2 абз.7, п.3 копії Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 31.05.2019 року, укладеного між Міністерством оборони України, в особі командира військової частини А 3211 [PERSON] та [PERSON] , останньому, як військовослужбовцю за контрактом забезпечено вільне пересування територією України у вихідні, святкові та неробочі дні. Проте, стороною позивача суду не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження проходження позивачем [PERSON] строкової військової служби у Збройних Силах України та доказів того, що він під час проходження військової служби за контрактом у Збройних Силах України безперервно, або тривалий час брав участь у антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період, з початку 2016 року по 05.04.2017 року (кінцева дата участі в антитерористичній операції). Надані позивачем суду копія військового квитка, довідки про його безпосередню участь в антитерористичній операції від 20.07.2015 року № 1210, від 11.06.2015 року №594, від 03.07.2017 року №2551 підтверджують факт його участі в антитерористичній операції лише в період з 25.05.2015 року по 26.09.2015 року, а також в період з 29.02.2016 року по 05.04.2017 року. Доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] у період з 01.01.2016 року до 29.02.2016 року та в період з 06.04.2017 року до 31.05.2019 року не міг звернутися до суду з позовом щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини за вищевказаним заповітом суду також не надано та в судовому засіданні не здобуто. А тому, суд вважає, що стороною позивача, суду не подано та в судовому засіданні станом на дату ухвалення рішення суду не здобуто доказів в обґрунтування поважності причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини. Суд не приймає до уваги надані стороною позивача копії виданих [PERSON] : контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 31.05.2019 року; військового квитка серії [NUMBER] ; довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №1210 від 20.07.2015 року; довідки №594 від 11.06.2015 року; довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №2551 від 03.07.2017 року на підтвердження того, що він не міг у встановлений Законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки вказані документи не підтверджують поважності пропуску встановленого законом строку на прийняття спадщини так як спадкоємець [PERSON] із врахуванням вищенаведеної норми п.1, п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мав можливість подати заяву нотаріусу з приводу успадкування майна після смерті [PERSON] .. Також, суд враховує і той факт, що позивач тривалий час з початку 2016 року, тобто часу, з якого дізнався про наявність заповіту, до 04 листопада 2020 року, тобто дати звернення із вищевказаним позовом до суду не звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову представника позивача - адвоката Возьного Я.В., діючого в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] , Гадинківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити у зв`язку недоведеністю позовних вимог. Посилання представника позивача на те, що позивач є спадкоємцем всього належного спадкодавцеві [PERSON] майна, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме копією заповіту (а.с.30), з якого вбачається, що заповідач [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0232831. Посилання представника відповідача [PERSON] про застосування листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 щодо визначення переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, суд не приймає до уваги, оскільки в силу вимого ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Твердження представника відповідача [PERSON] про те, що оскільки заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, так як на ньому відсутній підпис спадкодавця, тому зазначена обставина вказує на відсутність предмету спору, суд також не приймає до уваги, оскільки немає правового значення при вирішенні даного спору. На підставі наведеного, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1261, 1268 - 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed