Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтовує тим, що 16 серпня 2013 року між нею, [PERSON] та [PERSON] (відповідач) і її чоловіком - [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Згідно з п.1 Договору, позикодавець передав у власність позичальників грошові кошти в сумі 127888,00 гривень 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення договору становить 16000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США, а позичальники солідарно зобов`язуються повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах визначених Договором. Порядок та строки повернення позики визначені в п.4 Договору, де зазначено, що кінцевий термін повернення позики - не пізніше 31 грудня 2018 року включно. Повернення позики повинно бути здійснене готівкою за місцем проживання позикодавця. Позика вважається повернутою в момент передачі грошової суми, що позичалася, позикодавцю, про що позикодавець зобов`язаний зробити відмітку на примірнику цього договору або вказати про це у розписці, яку він повинен видати позичальникам відповідно до вимог ст.545 Цивільного кодексу України. У разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальники зобов`язуються повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 16000,00 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ на день платежу. Враховуючи значну девальвацію української гривні у 2014 році, відповідач, відповідно до умов Договору (п.4) зобов`язана повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 16000.00 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ на день платежу. В 2018 році Позичальник 2 - [PERSON] - помер. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання виконувала не в повному обсязі. З серпня 2013 року по сьогоднішній день відповідач повернула позику - кошти в сумі еквівалентній 5900 доларів США 20 центів, а саме: В 2013 році відповідач повернула - 2130,9 доларів США; В 2014 році відповідач повернула - 1510,7 доларів США; В 2015 році відповідач повернула - 490,7 доларів США; В 2016 році відповідач повернула - 830 доларів США; В 2017 році відповідач повернула - 100 доларів США; В 2018 році відповідач повернула - 421,7 доларів США; В 2019 році відповідач повернула - 7,4 доларів США; В 2020 році відповідач повернула - 25,5 доларів США; В 2021році відповідач повернула - 33,3 доларів США. Як наслідок, на момент подання позову у відповідача виникла заборгованість в сумі 269 260,67 грн. (двісті шістдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят гривень 67 копійок), що згідно з офіційним курсом НБУ (26,66 грн.) на момент подання позову 23.11.2021р.) становить 10 099 доларів США 80 центів. На прохання повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від повернення боргу. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також неможливості мирного вирішення спору, позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позикив розмірі 269 260 (двісті шістдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят) гривень 67 копійок та судовий збір сплачений при подачі позову. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 13.01.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, здійснено виклик сторін на 16.02.2022 року (арк. 23-24). 16.02.2022 року у зв`язку із перебуванням судді на лікуванні, розгляд справи відкладено на 13.04.2022 року. 13.04.2022 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 17.05.2022 року. 17.05.2022 року розгляд справи відкладено на 09.06.2022 року. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку та через оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (арк.спр. 43, 48, 50). Позивач в судове засідання не з`явилась. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Горбай Р.С. надійшла заява, в якій він просить здійснити розгляд даної справи без участі позивача та її представника, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує, позовну заяву підтримує та просить стягнути борг в сумі 269260,67 грн., судові витрати покласти на відповідача. Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1ст.530 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 16.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] уклали договір позики грошових коштів, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Топоровською Н.В. (арк. спр. 5-6). Згідно з п.1 договору позики, позикодавець передав у власність позичальників грошові кошти в сумі 127888,00 (сто двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення цього договору становить 16000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США 00 центів, позичальники солідарно зобов`язуються повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах визначених цим договором. Згідно з п. 3 договору позики, за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальники не сплачують відсотків за користування. Відповідно до п. 4 договору позики, позичальники зобов`язані повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані їм Позикодавцем) в наступному порядку до 30 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2013 року та з кінцевим терміном повернення позики не пізніше 31 грудня 2018 року включно. Повернення позики повинно бути здійснене готівкою за місцем проживання позикодавця. Позика вважається повернутою в момент передачі грошової суми, що позичалася, позикодавцю, про що позикодавець зобов`язаний зробити відмітку на примірнику цього договору або вказати про це у розписці, яку він повинен видати позичальникам відповідно до вимог ст.545 Цивільного кодексу України. В разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальники зобов`язуються повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 16000,00 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу. Позивач звертаючись до суду з цим позовом зазначила, що у 2014 році відбулась значна девальвація української гривні, а тому відповідно до умов Договору позику (п.4) відповідач зобов`язана повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 16000,00 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ на день платежу. Також позивач в позові зазначила, що в 2018 році другий позичальник [PERSON] - помер. Згідно із наданим суду Актовим записом про зміну імені №33 від 12 жовтня 2013 року, [PERSON] , [INFO] змінила прізвище та після зміни прізвища відповідач стала [PERSON] (арк. спр. 22). Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів повернення усієї суми коштів отриманих в якості позики суду не надано. Як встановлено із поданого позивачем договору позики грошових коштів від 16.08.2013 року, в цьому договорі відповідно до п. 4 договору, зроблено відмітки про повернення суми позики, та зазначено про часткове повернення позики. Так, позивачем наведено розрахунок про те, що їй повернуто: в 2013 році - 2130,9 доларів США; в 2014 році - 1510,7 доларів США; в 2015 році - 490,7 доларів США; в 2016 році - 830 доларів США; в 2017 році - 100 доларів США; в 2018 році - 421,7 доларів США; в 2019 році - 7,4 доларів США; в 2020 році - 25,5 доларів США; в 2021році - 33,3 доларів США, тобто з серпня 2013 року відповідач повернула позику - кошти в сумі еквівалентній 5900 доларів США 20 центів (арк. 3, 6). Як наслідок, на момент подання позову у відповідача виникла заборгованість в сумі 269 260,67 грн. (двісті шістдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят гривень 67 копійок), що згідно з офіційним курсом НБУ (26,66 грн.) на момент подання позову 23.11.2021р. становить 10 099 доларів США 80 центів, яку позивач просить стягнути з відповідача. З огляду на те, що відповідачем не надано суду відомостей про відсутність заборгованості, не надано іншого розрахунку заборгованості, розрахунок позивача не спростований, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконала свого зобов`язання за договором, кошти в повному розмірі не повернула, а тому позов про боргу за договором позики належить задовольнити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідача в користь позивача належить стягнути 2 692 (дві тисячі шістсот дев`яносто дві) гривні 61 копійку судового збору, сплаченого позивачем за подання позову.

Outcome: approved