Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , за участі третіх осіб: [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів та визнання недійсним правочину, укладеного за результатами їх проведення. Згідно якого прохав суд: - визнати недійсними електронні торги, проведені 24.09.2020 року за реєстраційним номером лота 440399, з продажу предмета іпотеки, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним правочин, укладений за результатами проведення електронних торгів, з продажу предмета іпотеки, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проведені 24.09.2020 року за реєстраційним номером лота 440399; - стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С., Державного підприємства «СЕТАМ» та [PERSON] на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 1681,60 грн. В обґрунтуванні позову вказав, що у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №61531581 з примусового виконання виконавчого листа №524/7048/15-ц виданого 19.02.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 782959253104 за [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості перед АТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором споживчого кредиту №11079707000 від 20.11.2006 року в розмірі 74244,76 доларів США та пені в розмірі 38580,99 грн. Згідно даних, що містяться в загальному доступі в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП) вищевказане виконавче провадження було відкрито 12.03.2020 року. Згідно даних, що містяться на офіційному сайті ДП «СЕТАМ», 24.09.2020 року відбулися торги за реєстраційним номером лота 440399 з продажу предмета іпотеки, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу проведення електронних торгів № 503455 переможцем вищевказаних торгів являється [PERSON] (Учасник: 3). Ціна продажу приміщення становить 1205000,00 грн. Вважає, що електронні торги за реєстраційним номером лота 440399 з продажу предмета іпотеки, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м., відбулися з порушенням процедури, порядку проведення електронних торгів, а також з порушенням його прав, а отже самі торги та правочин, укладений за результатами їх проведення, мають бути визнані недійсними. Вказує, що 27.08.2018 року він, [PERSON] , придбав приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з електронних торгів, організатором яких було Державне підприємство «СЕТАМ», в результаті виконання виконавчого провадження № 56774788, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1617 від 11.07.2018 року виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки, та набув право власності на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки ВП № 56774788 від 03.09.2018 року та свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна від 11.09.2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 2377 в наслідок чого з даного об`єкта нерухомого майна було знято всі обтяження із дотриманням всіх вимог Порядку реалізації арештованого майна. В чому полягає порушення його прав. По перше. 06.06.2018 року Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення постанови у справі № 910/856/17 дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. На момент відкриття виконавчого провадження № 61531581, так і на момент проведення прилюдних торгів, єдиним власником приміщення нотаріальної контори являвся він, - [PERSON] . Разом з цим, відповідно до ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, враховуючи той факт, що боржник ( [PERSON] ) у виконавчому провадженні №61531581, на момент вчинення правочину (проведення електронних торгів та складення акту про їх проведення) не являвся власником приміщення нотаріальної контори вбачається, що даний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки [PERSON] не міг відчужити право власності, яке за ним не зареєстровано, а [PERSON] в свою чергу не міг набути таке право власності, тож, на підставі ст. 215 ЦК України, такий правочин є недійсним. По-друге. Відповідно до ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тож, право власності на нерухоме майно підтверджується виключно наявністю відповідних даних, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2018 року № 137293619 є підтвердженням його права власності на приміщення нотаріальної контори. Разом з цим, відповідно до ст. 319 ЦК України, право власності включає в себе поняття права володіння, користування та розпорядження власника своїм майном на власний розсуд. Із наведеного вбачається, що проведення електронних торгів за реєстраційним номером лота 440399, з метою забезпечення зобов`язань боржника у виконавчому провадженні, відбулося за рахунок майна, власником якого являється позивач, [PERSON] . При цьому будь-якого відношення до боржника чи до стягувача у виконавчому провадженні №61531581 він не має і ніколи не мав. Враховуючи вищенаведене та той факт, що приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м. було придбано ним в результаті виконання виконавчого провадження № 56774788, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1617 від 11.07.2018 року приватним виконавцем Полтавської області Скрипником В.Л., тобто у порядку встановленому для виконання судових рішень, а також враховуючи той факт, що він є власником (добросовісним набувачем) вищевказаного об`єкту нерухомості вбачається, що проведені електронні торги за реєстраційним номером лота 440399 суперечать вимогам ст.ст. 330, 388 ЦК України, а також порушують його законні права щодо володіння, користування та розпорядження майном, як власника такого майна, а отже мають бути визнані недійсними. По-трете. Звернення стягнення на його майно відбулося на користь ПАТ «УкрСиббанк» з метою виконання зобов`язань [PERSON] , тобто, дані особи задовольнили свої потреби та забезпечили виконання грошових зобов`язань за рахунок позивача, не зважаючи на той факт, що позивач є єдиним власником даного майна. Таке стягнення відбулося саме на користь ПАТ «УкрСиббанк», оскільки останній вважає себе єдиним іпотекодержателем приміщення нотаріальної контори. Разом з цим, Великою Палатою Верховного Суду 23.10.2019 року було ухвалено постанову по справі № 922/3537/17 про визнання недійсними торгів та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час розгляду якої Велика Палата Верховного Суду в пунктах 37, 38 дійшла також наступних висновків: «Водночас відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». «Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень». Він, [PERSON] добросовісно покладаючись на відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не знаючи і не маючи ніякої можливості дізнатися про існування будь-яких інших прав чи обтяжень окрім тих, що містить Державний реєстр, набув право власності на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. На момент придбання даного об`єкту нерухомого майна взагалі не знаючи і не маючи будь-яких стосунків ані з власником майна, ані з іпотекодержателем, ані з іпотекодавцем а придбавши його з електронних торгів організатором яких являється орган державної влади, будучи добросовісним набувачем нерухомого майна - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявністю відповідних даних в Державному реєстрі речових прав. Тобто, держава забезпечила та гарантувала йому право власності на приміщення нотаріальної контори, яке він придбав. Окрім цього, 16.10.2020 року Верховний Суд за наслідками розгляду справи № 922/1995/17 ухвалив постанову, в якій дійшов висновку, що дійсність договору іпотеки у разі нездійснення державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою (або вилученні такого запису) відповідає положенням законодавства, водночас не свідчить про наявність в особи статусу іпотекодержателя у разі відсутності запису про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою а вимога такої особи не мас пріоритету відносно зареєстрованих прав. З наведеного вбачається, що у ПАТ «УкрСиббанк» відсутнє право вимоги, як іпотекодержателя, відносно даного приміщення нотаріальної контори, оскільки пріоритет такої вимоги має особа, права якої зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у приватного виконавця Крайчинського С.С., в свою чергу, взагалі були відсутні правові підстави для задоволення потреб ПАТ «УкрСиббанк», як стягувача у виконавчому провадженні № 61531581, за рахунок майна, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тож відсутність в Державному реєстрі прав на нерухоме майно будь-яких відомостей, які б свідчили про зареєстровану іпотеку - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м.. іпотекодержателем якої виступав би ПАТ «УкрСиббанк», свідчить про неправомірне задоволення незаконної вимоги ПАТ «УкрСиббанк», щодо звернення стягнення на приміщення нотаріальної контори і як наслідок порушення його прав, як власника даного майна. По-четверте. На офіційному сайті ДП «СЕТАМ» міститься інформація щодо торгів за реєстраційним номером лота 440399, які відбулися 24.09.2020 року. В розділі «Інформація про лот» містяться наступні дані: «Реєстраційний номер лота: 440399 (уцінено лот № 430557); Категорія: Комерційна нерухомість; Відомості про обтяження майна: Постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. про арешт майна боржника ВП № 61531581 від 12.03.2020 року; Договір іпотеки, серія та номер: у. №3820. виданий 21.11.2015. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26357273 від 21.11.2015. видавник Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О.В., вид обтяження - заборона на нерухоме майно». При цьому, відповідно до п.п. 2 п. 5 розділу III Порядку реалізації арештованого майна, інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити інформацію про майно (лот), зокрема відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб. Звертає увагу, що даний договір було укладено між [PERSON] (Іпотекодержатель) та ТОВ «Алвіга» (Іпотекодавець), з метою забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором позики. На підставі даного договору було видано виконавчий напис нотаріуса, а на підставі останнього було відкрито виконавче провадження № 56774788. Він, [PERSON] , у 2018 році набув право власності на приміщення нотаріальної контори в результаті виконання приватним виконавцем саме виконавчого провадження № 56774788. Тобто, на момент проведення оскаржуваних прилюдних торгів, зобов`язання за даним договором іпотеки було виконано сторонами внаслідок набуття ним права власності на приміщення нотаріальної контори під час примусового виконання рішення. Отже, повідомлення про електронні торги за реєстраційним номером лота 440399 містило інформацію про договір, якого вже фактично не існувало. При цьому, звернення стягнення майно відбулося на користь ПАТ «УкрСиббанк» з метою виконання зобов`язань [PERSON] . Тобто, фактично, повідомлення про електронні торги повинно було містити інформацію про договір іпотеки укладений між боржником та стягувачем у даному виконавчому провадженні. Натомість, у повідомленні про електронні торги були відсутні будь-які дані, які б свідчили про існування такого договору. Вказує, що 22.07.2019 року між ним, [PERSON] (Іпотекодавець) та [PERSON] (Іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки серії ННХ № 518962 посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М.. Згідно даного договору він передав [PERSON] , в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики, в іпотеку об`єкт нерухомого майна - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язання за даним договором визначено в розмірі 300 000,00 доларів США. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 32511148. Наведене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 174829708 від 23.07.2019 року. Проте, повідомлення про електронні торги за реєстраційним номером лота 440399, взагалі не містило інформації про договір іпотеки серії ННХ № 518962 укладений 22.07.2019 року між ним, [PERSON] та [PERSON] .. Із наведеного вбачається, що відсутність у повідомленні про електронні торги за реєстраційним номером лота 440399, відомостей про обтяження приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м., іпотекою згідно договору серії ННХ № 518962 від 22.07.2020 року, відомостей про обтяження майна іпотекою згідно договору укладеного між боржником та стягувачем у даному виконавчому провадженні, а також запис про обтяження іпотекою майна згідно договору, якого на момент проведення прилюдних торгів фактично не існувало - є прямим порушенням вимог Порядку реалізації арештованого майна. Звернення стягнення на його майно, у вигляді проведення електронних торгів, з метою задоволення вимог третіх осіб, порушує не лише його права, як власника приміщення нотаріальної контори, а й права [PERSON] , як іпотекодержателя даного майна за договором іпотеки серії ННХ № 518962, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. 22.07.2019 року. По-п`яте. Єдиним іпотекодержателем об`єкта нерухомого майна - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являється [PERSON] . Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Оскільки приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м. знаходиться в іпотеці у [PERSON] , то виконавець зобов`язаний був повідомити його про звернення стягнення на це майно та отримати від нього письмову згоду на звернення стягнення на заставлене майно. Враховуючи що, ні про накладення арешту на приміщення нотаріальної контори, ні про звернення стягнення на заставлене майно, [PERSON] повідомлено не було, чітко вбачається, що під час передачі майна на реалізацію було порушено вимоги ст.ст. 50, 51 ЗУ «Про виконавче провадження», що в свою чергу також свідчить про порушення процедури реалізації майна. По-шосте. 21.11.2018 року Велика Палати Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 465/650/16-ц, зі змісту якої чітко вбачається, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу IX Тимчасового порядку, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. 23.01.2019 року Велика Палати Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 522/10127/14-ц, зі змісту якої чітко вбачається, що згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. 08.07.2020 року Верховним Судом було ухвалено постанову у справі № 201/18443/17, зі змісту якої вбачається, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи той факт, що він є власником приміщення нотаріальної контори, яке було продано з прилюдних торгів, а також враховуючи, що він не є ані боржником, ані стягувачем у виконавчому провадженні № 61531581 вбачається, що під час вчинення правочину (проведення електронних торгів та складення акту про їх проведення) відповідачами було порушено одну із основних вимог, встановлених ст. 203 ЦК України - у нього, як у власника приміщення нотаріальної контори, було відсутнє вільне волевиявлення, щодо вчинення учасниками даного правочину. Тобто вчинення правочину (укладення договору купівлі-продажу приміщення нотаріальної контори) його учасниками, повністю суперечить його внутрішній волі, як власника даного приміщення. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Разом з цим, 01.07.2020 року Верховний Суд ухвалив постанову по справі № 403/13077/12 зі змісту якої чітко вбачається, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Тобто, враховуючи той факт, що під час проведення електронних торгів було порушено вимоги передбачені ст. 203 ЦК України, а також вимоги п.п. 2 п. 5 розділу III Порядку реалізації арештованого майна, вбачається, що способом захисту його прав, є визнання недійсними електронних торгів та визнання недійсним правочину, укладеного за результатами їх проведення. Ухвалою суду від 21.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків. Ухвалою суду від 15.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 05.03.2021 року до суду надійшов відзив відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С., згідно якого останній прохав відмовити у задоволенні позову в обґрунтуванні чого вказав, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №61531518 з примусового виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.02.2020 №524/7048/15-ц про : «В рахунок погашення заборгованості перед АТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором про надання споживчого кредиту № 11079707000 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США та пені в розмірі 38 580,99 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 782959253104 за [PERSON] . Встановити спосіб реалізації вищевказаного нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»». Рішення суду набрало законної сили 09.01.2020 та відповідно підлягає обов`язковому виконанню. Відповідно до інформації визначеної судовим рішенням та виконавчим листом від 19.02.2020 року у справі №524/7048/15-ц Автозаводського районного суду м. Кременчука, боржником визначено - [PERSON] ( [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ). 12.03.2020 року приватним виконавцем, за результатами розгляду заяви представника стягувача про відкриття виконавчого провадження та примусового виконання судового рішення, у відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61531518. Відповідно до Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 03.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, у відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», проведено огляд, опис та накладено арешт на майно боржника визначене виконавчим документом, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що належить [PERSON] та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №782959253104 за [PERSON] , про що винесено відповідну постанову №61531581 від 03.06.2020. В подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва у відповідності до вимог статей 61 Закону України «Про виконавче провадження» до ДП «СЕТАМ» подано заявку на реалізацію арештованого майна. За результатами проведення електронних торгів на підставі протоколу №503455 від 24.09.2020 (реєстраційний номер лоту №440399) виданого ДП «СЕТАМ» та

Outcome: partial