Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом. Позов мотивувала тим, що їй стало відомо про існування виконавчого провадження № 64737815, яке було відкрито на підставі виконавчого напису № 6471, який вчинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та за яким з неї на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто заборгованість у розмірі 11519,05 грн.. Позивач зазначає, що вчинення виконавчого напису №6471 без її відома, без повідомлення її про наявність боргу, без повідомлення про намір звернення стягнення заборгованості, шляхом вчинення виконавчого напису, в тому числі, без надання їй копії розрахунку боргу та ненадання підтвердження права вимоги до неї, як боржника, свідчить про порушення нотаріусом норм чинного законодавства. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового засідання. 10 лютого 2022 року представником відповідача на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому представник просив суд розглянути справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог. Послався та не, що приватним нотаріусом вчинено оскаржуваний позивачем виконавчий напис з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, та без попуску строку давності. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року було витребувано у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином завірену копію кредитного договору № 003-28527-300810, який був укладений 30 серпня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі та участі позивача. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Між тим, просив розглядати справу без участі представника відповідача. Треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом при розгляді справи встановлено, що 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6471 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 003-28527-300810 від 30 серпня 2010 року, укладеним з ПАТ «ДельтаБанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у загальному розмірі 11519,05 грн. (а.с. 11). На підставі вказаного виконавчого напису №6471, 17 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64737815 (а.с. 15). Між тим, згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] після реєстрації шлюбу 27 березня 2015 року з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі Постанова). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Проте вказана Постанова № 1172 не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом незаконною та нечинною, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, стороною відповідача не виконано вимоги ухвали суду від 23 лютого 2022 року та не надано суду належним чином завірену копію кредитного договору № 003-28527-300810, який був укладений 30 серпня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С. з порушенням вимог Закону «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, за встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а також оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved