Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач, керуючи автомобілем допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого потерпілій особі було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії в період з 25.01.2021 по 24.02.2022. На лікування потерпілої лікарнею були витрачені кошти в сумі 145\~919,10 грн. Посилаючись на положення ст. 1206 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 145\~919,10 грн., витрачені на стаціонарне лікування потерпілої . У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Пояснив, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, про що надано копію поліса. Розрахунок вартості ліжко-дня є надуманим, без розрахункового обгрунтування. Медикаменти та засоби догляду купувалися представником потерпілої. Позивачем не надано документів на підтвердження витрат. Між позивачем та НСЗУ було укладено договір, а отже за пролікований випадок позивач вже отримав кошти від НСЗУ. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач зазначив, що загальна сума коштів розрахована виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворою [PERSON] у відділенні анестезіології та вартості ліжко-дня по даному відділенню. Сума фактичних витрат лікарні відображена в бухгалтерських звітах. Вартість ліжко-дня включає заробітну плату та нарахування на неї, комунальні послуги, накладні витрати, медикаменти. У запереченнях відповідач вказував, що позивачем не надано доказів понесення витрат на виплату заробітної плати та накладних витрат. Сума витрат на медикаменти є недостовірною. Частина медичних препаратів та засобів медичного призначення була придбана в аптеці згідно списків, наданих лікарем, про що свідчать наявні чеки. Потерпілій призначався медичний препарат, який їй був протипоказаний. 29.10.2021 позивачем подано заяву про відмову від частини позовних вимог, відповідно до якої у зв?язку із зменшенням вартості ліжко-дня для хворої по КЕКВ 2220 «Медикаменти та перев?язувальний матеріал» сума, що підлягає відшкодуванню зменшується на 21\~588,30 грн. Просить стягнути з відповідача кошти в сумі 124\~330,80 грн. 16.05.2022 позивачем подана заява про уточнення суми витрат, відповідно до якої у зв?язку з відшкодуванням за стаціонарне лікування [PERSON] . Національною службою здоров?я України коштів в сумі 10\~097,17 грн., сума, яка підлягає відшкодуванню становить 114\~223,63 грн (а.с. 210). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що понесені витрати на лікування підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та розрахунками. Закладом використовувались медикаменти та матеріали не лише ті, що були придбані родичами, а і ті, що мались в розпорядженні закладу. Крім того, потерпілій надавались платні медичні послуги, зокрема, проводились лабораторні дослідження та діагностичні процедури. З урахуванням уточнених позовних вимог підтримала вимоги в частині стягнення з відповідача коштів в сумі 114223,63 грн. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову. Пояснив, що закладом з НСЗУ було укладено договір, за яким центральний орган здійснює фінансування пролікованого випадку. Лікарня хоче двічі отримати кошти за лікування [PERSON] . Не згоден із алгоритмом обчислення витрат на виплату заробітної плати, зокрема щодо визначеної позивачем кількості працівників, яким заробітна плата нараховувалась. Медикаменти придбавались родичами потерпілої на загальну суму 65\~000 грн. Призначений потерпілій препарат «Маніт» був протипоказаний їй. В медичній документації не відображено кількість використаного кисню, тому відсутня можливість встановити суму коштів, витрачених на нього. Заявлена кількість біохімічних аналізів крові є більшою, ніж фактично призначено лікарем. Накладні витрати не конкретизовані, а повідомлені представником позивача їх складові не передбачені Постановою КМУ №545. Кошти повинні перераховуватись до відповідного бюджету, а не на користь комунального закладу. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 10.06.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 06.07.2021 протокольною ухвалою задоволено клопотання позивача про розгляд справи у загальному провадженні. 16.08.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 07.09.2021 відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача. 12.10.2021 оголошена перерва у підготовчому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 18.10.2021 за клопотанням представника позивача підготовче засідання було відкладено. 04.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 24.11.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із закінченням процесуального часу. 06.12.2021 розгляд справи відкладено у зв?язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. 14.12.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. 24.12.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. 27.01.2021 оголошено перерву у судовому засіданні за клопотанням позивача. 31.01.2022 відкладено судове засідання у зв?язку з неявкою відповідача. 16.02.2022 оголошено перерву до 28.02.2022 у зв?язку із закінченням процесуального часу. У зв?язку з запровадженням на території України воєнного стану на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5 справу було знято з розгляду. 05.05.2022 справу призначено до розгляду на 17.05.2022. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2021 у справі №591/2151/21 визнано винним [PERSON] у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Звільнено його від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з випробуванням. Відповідно до обставин, встановлених вироком, 25.01.2021 [PERSON] , керуючи автомобілем, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Унаслідок дорожньо-транспортної події потерпілій спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Цивільний позов заявлений не був (а.с. 6-7). Відповідно до листа КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 04.03.2021 №22, адресованого слідчому СВ Сумського РВА ГУНП в Сумській області, по факту знаходження на лікуванні в стаціонарі [PERSON] в період з 25.01.2021 по 24.02.2021 в відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії повідомлено, що вартість ліжко-дня складає по статтям: заробітна плата 2528,06 грн., нарахування на заробітну плату 556,17 грн., накладні витрати 103,80 грн., комунальні послуги 117,22 грн., медикаменти 1675,94 грн., всього 4981,19 грн. Сумарні витрати на лікування складають 30 днів *4981,19 грн. = 149\~435,70 грн. Зазначено також, що витрати в сумі 145\~919,10 грн. підлягають відшкодуванню КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», витрати в сумі 3516,60 грн. (комунальні послуги) підлягають відшкодуванню в обласний бюджет (а.с. 5). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (а.с. 32). Протягом періоду перебування потерпілої особи на стаціонарному лікуванні родичами потерпілої придбавались ряд медичних препаратів, перев?язувальних та інших матеріалів, що підтверджується копіями фіскальних чеків та не заперечується сторонами у справі (а.с. 34-45, 223-234). Згідно з наданими відповідачем відомостями про показники роботи відділень лікарні у реанімаційному відділенні фактична кількість ліжкомісць у січні 2021 року становила 88, у лютому 2021 67. Фактична кількість ліжко-днів по лікарні в цілому становила у січні 2021 року 9946, у лютому 2021 року 11449 (а.с. 131,132). Тарифи на платні медичні послуги КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» , які діяли на час лікування потерпілої, затверджені наказом директора лікарні від 13.50.2020 №151-ОД (а.с. а.с. 133-147). Відповідно до копії звіту №0002000381521В1А про обсяг наданих медичних послуг, загальна вартість наданих закладом медичних послуг у лютому 2021 року становить 12\~307\~392,25 грн. (а.с 148-150) Відповідно до карток аналітичного обліку фактичних видатків, складених за січень та лютий 2021 року за КЕКВ 2111/8011 «Заробітна плата» видатки закладу становили 12\~288\~941,32 грн. у січні та 9\~554\~818,66 грн. у лютому. За КЕКВ 2120/8012 «Нарахування на заробітну плату» видатки закладу становили 2\~653\~630,52 грн. у січні та 2\~087\~188,12 грн. у лютому. За КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» видатки закладу становили 98\~520,01 грн. у січні та 128\~770,66 грн. у лютому. За КЕКВ 2220/8013 «Медикаменти та перев`язувальні матеріали» видатки закладу становили 4\~521\~228,83 грн. у січні та 3\~850\~856,30 грн. у лютому. За КЕКВ 2240/8013 «Оплата послуг (крім комунальних)» видатки закладу становили 18\~977,13 грн. у січні та 259\~226,27 грн. у лютому. За КЕКВ 2710/85112 «Виплата пенсій і допомоги» видатки закладу становили 39\~815,51 грн. у січні та 49\~929,55 грн. у лютому. За КЕКВ 2800/8013 «Інші поточні видатки» видатки закладу становили 1580,00 грн. у січні та 562,00 грн. у лютому (а.с. 151-154). 16.05.2022 листом від 13.05.2022 №01-13/10/770 КНП СРП «Сумська обласна клінічна лікарня» повідомлено уточнену інформацію про суму витрат закладу на лікування [PERSON] з 25.01.2021 по 24.02.2021 у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії. Так, зазначено, що сумарні витрати на лікування складають 127\~847,40 грн., вартість ліжко-дня складає 4\~261,58 грн., по статтям: заробітна плата 2528,06 грн., нарахування на заробітну плату 556,17 грн., накладні витрати 103,80 грн., комунальні послуги 117,22 грн., медикаменти 956,33 грн. Зазначено, що витрати в сумі 124\~330,80 грн. підлягають відшкодуванню лікувальному закладу, витрати в сумі 3516,60 грн. (комунальні послуги) підлягають відшкодуванню в обласний бюджет. А так як на стаціонарне лікування [PERSON] . Національною службою охорони здоров?я України підприємству були відшкодовані кошті у сумі 10\~097,17 грн., то сума, яка підлягає відшкодуванню, становить 114\~223,63 грн. (а.с. 213зв.) Згідно зі\~ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3\~постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 3 та 4 Порядку передбачено, що Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вчиненням кримінального правопорушення заподіяно шкоду, внаслідок чого лікувальним закладом проведено лікування потерпілої особи. Вказане відповідно до наведених вище норм є підставою для відшкодування витрат закладу охорони здоров?я на лікування потерпілої від злочину особи . При визначенні розміру витрат на лікування, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наведених вище норм вбачається, що витрати на лікування потерпілої особи повинні обчислюватись, виходячи із фактичної кількості ліжко-днів, проведених потерпілою особою у лікувальному закладі і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, при цьому до вказаних витрат не включаються витрати на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Під час розгляду справи по суті позивачем було двічі зменшено позовні вимоги, 28.10.2021 повідомлено про зменшення витрат за КЕКВ 2220 «Медикаменти та перев?язувальний матеріал» з 1675,94 грн. на добу до 956,33 грн. на добу, у зв?язку з чим зменшено суму позовних вимог на 21\~588,30 грн. 16.05.2022 надано довідку, відповідно до якої заявлені вимоги були зменшені ще на 10\~097,17 грн., оскільки вказана сума була відшкодована лікувальному закладу Національною службою охорони здоров?я. Враховуючи неодноразове уточнення позовних вимог суд критично відноситься до наданого відповідачем розрахунку витрат на лікування, які підлягають стягненню з потерпілої та вважає, що надана 16.05.2022 довідка не може бути єдиним доказом наявності таких витрат та підставою для стягнення з відповідача заявленої суми. По витратах на лікування потерпілої, які поніс заклад охорони здоров?я за статтями «Заробітна лата» та «Нарахування на заробітну плату» суд зазначає таке. Відповідно до наданих позивачем довідок витрати на заробітну плату становлять 2528,06 грн., по нарахуванням на неї 556,17 грн. За поясненнями, наданими позивачем листом від 03.12.2021 (а.с. 128) та представником позивача у судовому засіданні такі витрати по КЕКВ 1110 «Оплата праці» розраховуються співвідношенням фонду заробітної плати за місяць медичного персоналу відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та фактичної кількості ліжко-днів перебування хворих у даному відділенні. Нарахуваннями на заробітну плату є єдиний соціальний внесок, що становить 22% від заробітної плати. За твердженням позивача у вказаному листі заробітна плата в січні у вказаному відділенні склала 200\~465,16 грн., у лютому 191 3840,14 грн. Виходячи із кількості ліжко-днів по відділенню (88 у січні та 67 у лютому) витрати на один ліжко-день по заробітній платі зазначено як 2528,06 грн. Враховуючи наявність заперечень відповідача щодо визначеної суми витрат на оплату праці та заявлення ним клопотання про витребування доказів, судом неодноразово витребовувались у позивача докази, які б підтвердили такий розрахунок. З наданих карток аналітичного обліку видатків лікарні вбачається, що видатки лікувального закладу за КЕКВ 2111/8011 «Заробітна плата» становили 12\~288\~941,32 грн. у січні та 9\~554\~818,66 грн. у лютому. За КЕКВ 2120/8012 «Нарахування на заробітну плату» видатки закладу становили 2\~653\~630,52 грн. у січні та 2\~087\~188,12 грн. у лютому. Вказаний доказ не містить відомостей про розмір заробітної плати та кількість працівників у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, а відтак не дозволяє встановити достовірність витрат на заробітну плату та нарахуванням на неї за повідомленим позивачем алгоритмом (виходячи з фонду заробітної плати по відділенню). У судовому засіданні 02.06.2022 представником позивача було надано суду в якості доказів витрат на оплату праці по відділенню анестезіології та інтенсивної терапії за січень та лютий 2021 року документи під назвою « [INFO] » підрозділ:Анестезіологія. Вказані документи не містять підписів посадових осіб закладу охорони здоров?я у відповідних графах та не містять печатки закладу, що дає підстави для визнання їх недопустимими доказами. Крім того, суд зазначає, що цими документами також не підтверджуються наведені позивачем розрахунки витрат на лікування за оплатою праці, оскільки загальна сума заробітної плати по відділенню не збігається із повідомленою позивачем у листі від 03.12.2021. Враховуючи відсутність інших достовірних доказів, які б підтверджували витрати на лікування потерпілої за статтями «Заробітна плата» та «Нарахування на заробітну плату», суд вважає необхідним при визначенні розміру таких витрат керуватись наданими картками аналітичного обліку фактичних витрат, оскільки вони є документами фінансової звітності та надані із підписом головного бухгалтера лікарні. Крім того, суд вважає помилковим повідомлений позивачем розрахунок витрат на лікування, у якому базою розрахунку є витрати по відділенню, оскільки він не відповідає положенням «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, де зазначено, що розмір витрат обчислюється виходячи з загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання усього лікувального закладу. При визначенні розміру витрат на лікування за статтею витрат «Заробітна плата» суд вважає необхідним керуватись відомостями, зазначеними у картці аналітичного обліку фактичних витрат за кодом економічної класифікації видатків 2111 «Заробітна плата». При цьому суд зазначає, що повідомленого у листі позивача від 03.12.2021 КЕКВ 1110 «Оплата праці», за яким нібито розраховувався фонд заробітної плати при визначенні вартості ліжко-дня, не існує. Видаткам за категорією «Оплата праці» присвоєно код бюджетної класифікації 2110, проте за цією категорією видатків у січні та лютому 2021 року звітність позивачем не надана. Суд виходить з того, що видатки лікувального закладу за КЕКВ 2111/8011 «Заробітна плата» становили 12\~288\~941,32 грн. у січні та 9\~554\~818,66 грн. у лютому. Фактична кількість ліжко-днів по лікарні становить 9946 у січні та 11449 у лютому. Таким чином, витрати на 1 день лікування потерпілої за статтею видатків «Заробітна плата» становлять 1235,56 грн. у січні (12\~288\~941,32 грн./9946 ліжко-днів) та 834,55 грн. у лютому (9554818,66 грн. /11449 ліжко-днів). Таким чином, враховуючи, що [PERSON] перебувала у стаціонарному відділенні 6 днів у січні та 24 дні у лютому 2021 року, витрати на її лікування за статтею «Заробітна плата» складуть 27442,71 грн. (1235,56 грн. *6 днів +834,55 грн*24 дні). При визначенні розміру витрат на лікування за статтею витрат «Нарахування на заробітну плату» суд виходить з того що видатки закладу за КЕКВ 2120/8012 «Нарахування на заробітну плату» становили 2\~653\~630,52 грн. у січні та 2\~087\~188,12 грн. у лютому. Враховуючи фактичну кількість ліжко-днів по лікарні - 9946 у січні та 11449 у лютому та перебування потерпілої у стаціонарному відділенні 6 днів у січні та 24 дні у лютому 2021 року, витрати на її лікування за статтею «Нарахування на заробітну плату» складуть 5976,09 грн. (2\~653\~630,52 грн. /9946 ліжко-днів *6 днів +2\~087\~188,12 грн./11449 ліжко-днів *24 дні). Відносно витрат на лікування потерпілої за статтею «Накладні витрати» суд зазначає, що за поясненнями представника позивача та відповідно до наданої 03.12.2021 закладом охорони здоров?я інформації розрахунок витрат позивачем здійснювався, виходячи з фактичних витрат лікарні за КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали та інвентар», КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)», КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження», КЕКВ 2710 «Виплата пенсій і допомоги». За наданими позивачем картками аналітичного обліку видатків видатки закладу за вказаними у поясненнях позивача кодами економічної класифікації видатків загальна сума накладних витрат становила 584573,66 грн. (146647,24 грн. у січні та 437926,42 грн. у лютому). Загальна фактична кількість ліжко-днів у лікарні у січні та лютому 2021 року становила 9946 у січні та 11449 у лютому. Таким чином вартість одного ліжко-дня за статтею «Накладні витрати» за повідомленим позивачем алгоритмом розрахунку та враховуючи положення Порядку №545 повинна становити 14,75 грн. у січні (146647,24 грн. /9946 ліжкоднів), та 38,25 грн. у лютому (437926,42 грн./11449 ліжко-днів), а не 103,80 грн., як повідомлено позивачем. Загальна сума витрат лікарського закладу на лікування потерпілої за статтею «Накладні витрати» повинна становити 1006,47 грн. (14,75 грн. *6 днів +35,25 грн. *24 дні). Стосовно витрат на лікування потерпілої за статтею «Медикаменти» суд зазначає, що позивачем були розраховані, з урахуванням уточнених позовних вимог витрати на лікування за один день перебування потерпілої в стаціонарі в розмірі 956,33 грн., тобто за весь період перебування у стаціонарному відділенні потерпілої вказана сума становила б 28689,90 грн. Представником позивача у судовому засіданні повідомлено, що перелік медичних послуг, що отримувала потерпіла, визначений у листі від 03.12.2021 (а.с. 129), а перелік медикаментів та медичних засобів у відповіді на відзив (а.с. 70). Проте вартість наданих за цими переліком послуг та медикаментів не збігається із заявленою до відшкодування, оскільки становить 33469.77 грн. (13132,27 грн. +20337,50 грн.), а не 28\~689,90 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем також надано медичну карту стаціонарного хворого [PERSON] . Зі змісту наданої карти вбачається, що не повідомлена позивачем кількість досліджень та лабораторних обстежень не в повній мірі збігається із фактичною кількістю таких досліджень та обстежень, які були проведені потерпілій. Крім того, суд також враховує, що деякі матеріали та медикаменти придбавались для потерпілої її родичами, про що свідчать надані відповідачем копії фіскальних чеків. А вартість використаних перев?язувальних матеріалів та медичних засобів, які були використані для [PERSON] неможливо достовірно встановити, оскільки у суду відсутні докази, що облік таких матеріалів вівся по конкретній особі потерпілої. За таких обставин, при визначенні розміру витрат на лікування потерпілої за статтею «Медикаменти» суд вважає необхідним керуватись положеннями порядку Порядку №545 та здійснити розрахунок витрат виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу за КЕКВ 2220 «Медикаменти та перев?язувальний матеріал». Враховуючи, що за КЕКВ 2220/8013 «Медикаменти і перев?язувальний матеріал» витрати закладу у січні 2021 року становили 4521228,83 , а у лютому 2021 року - 3850856,3, розрахована таким чином вартість ліжко-дня у січні 2021 року становитиме 454,58 грн., (4521228,83 грн. / 9946 ліжко-днів ), у лютому 2021 року - 336,35 грн. (3850856,3/11,449 ліжко-днів). Вартість лікування потерпілої за статтею «Медикаменти» за 30 проведених у лікарні днів становитиме 10799,84 грн. (454,58грн. *6 днів+336,35 грн. *24 дні). Таким чином, сумарні витрати закладу охорони здоров?я, які були здійснені на лікування потерпілої становлять 45225,11 грн., у тому числі за статтею «Заробітна плата» - 27442,71 грн., за статтею «Нарахування на заробітну плату» - 5976,09 грн. , за статтею «Накладні витрати» - 1006,47 грн., за статтею «Медикаменти» - 10799,84 грн. Вказана сума доведена документально та її розрахована відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, а тому підлягає стягненню з відповідача. За довідкою відповідача від 13.05.2022 за стаціонарне лікування [PERSON] . Національною службою охорони здоров?я підприємству було відшкодовані кошти в сумі 10\~097,17 грн. У зв?язку з цим заявлені позовні вимоги були зменшені на вказану суму. Враховуючи вказану обставину та той факт, що позивачем не було повідомлено, за яким конкретно напрямком витрат вказані кошти були відшкодовані НСЗУ, суд вважає необхідним зменшити загальну розраховану суму витрат на лікування потерпілої на зазначену суму. Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становитиме 35127,94 грн. (45225,11 грн.- 10\~097,17 грн.). Безпідставними є доводи відповідача щодо необхідності відшкодування витрат на лікування потерпілої особи страховиком на підставі договору про цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 цього закону). Згідно зі ст.6 закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Враховуючи наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1343цс15. Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що кошти повинні перераховуватись до відповідного бюджету, а не на користь комунального закладу, оскільки такі доводи не відповідають положенням п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, яким передбачається, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування потерпілої в сумі 35127,94 грн. В іншій частині вимог слід відмовити у зв?язку з їх недоведеністю. Враховуючи часткове задоволення позову та звільнення та на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 698,10 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial