Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї від 03 червня 2009 року за актовим записом №931. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, з яким мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки з відповідачем фактично розірвані. Проживати однією сім`єю не видається можливим, тому подальше збереження його є недоцільним. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 липня 2021 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13 червня 2022 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він вказує, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 червня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №931, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 червня 2009 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 07 квітня 2011 року. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що сімейні стосунки з відповідачем фактично розірвані. Проживати однією сім`єю не видається можливим, тому подальше збереження його є недоцільним. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved