Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У квітні 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] .В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25 лютого 2016 року зареєстровано шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі. [PERSON] зазначила, що належним чином виконує свої материнські обов`язки по відношенню до сина. Між сторонами на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом зі матір`ю [PERSON] та стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. У червні 2021 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом зі матір`ю [PERSON] та стягнути із відповідача додаткові аліменти за фактично сплачені періоди відвідування приватного дитячого садка [PERSON] у розмір 7 795 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Обставини справи, що встановлені судом Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 27 липня 2016року, актовий запис № 461 від 27 липня 2016 року. 22 серпня 2020 року Соборним Районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 409. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно довідки №1/0704-21, виданої головою правління ОСББ «Грушевського 21» від 07 квітня 2021 року, [PERSON] постійно проживає разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З довідки №1/1204-21, виданої головою правління ОСББ «Грушевського 21» від 12 квітня 2021 року, вбачається, що скарг на поведінку [PERSON] за період із жовтня 2020 року дотепер від сусідів не надходило, в аморальній поведінці поміченою не була. Відповідно до характеристики від 08.04.2021 року, виданої керівником «Домашній садочок Золотий місточок» [PERSON] видно, що [PERSON] відвідує вказаний заклад. [PERSON] приводить до групи та забирає з закладу мама, [PERSON] . Дитина завжди охайно одягнена, чиста. Психологічний розвиток дитини відповідає віковим, анатомо-фізіологічним особливостям дитини чотирьох років. Розвиток репродуктивної уяви відповідає віковим нормам. Сенсорний розвиток нормальний, формування понять йде за віком дитини. Прояви комунікаційних навичок відповідають віку дитини. 28 квітня 2021 року психологом [PERSON] надано висновок, відповідно до якого [PERSON] за результатами аналізу індивідуально-психологічних особливостей особистості добра, чуйна, доброзичлива, комунікабельна людина, відповідальна та любляча мати. У вихованні дотримується стратегії безумовного прийняття, любові та підтримки свого сина, [PERSON] , задоволення його необхідних та актуальних потреб. Індивідуально-психологічні особливості [PERSON] та особливості виховання сприяють всебічному та гармонійному розвитку її сина, [PERSON] , [INFO] , підтриманню його психічного та фізичного здоров`я. [PERSON] бачить в своїй матері, [PERSON] , авторитетну для нього, люблячу людину, з якою має глибокий емоційний зв`язок, довірливий контакт та захист, виявляє до неї прихильність. На час проведення психологічного дослідження не було можливості спостерігати взаємодію та встановити прихильність [PERSON] з його батьком, [PERSON] . До матеріалів справи долучено висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 501 від 29 червня 2021 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 153 СК України передбачено, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ч. 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини (яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на вищевикладене, та беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи наданий до суду органом опіки та піклування висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Щодо додаткових витрат на дитину. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На підтвердження понесення додаткових витрат на дитину позивачем надано копію договору про надання послуг від 12.05.2021 року, укладеного між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець), копії квитанції про перерахування коштів [PERSON] , [PERSON] . Так, відповідно до п.1 вищевказаного Договору виконавець зобов`язується надавати послуги в організації відпочинку, розваг та надання соціальної допомоги без забезпечення проживання замовнику та членів родини (дітей) на території приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, виходячи з положень статті 185 СК України витрати на оплату приватного садочка, не є додатковими витратами на утримання дитини, які підлягають стягненню в порядку вищевказаної статті. Відтак, позовні вимоги про відшкодування додаткових витрат на утримання дитини задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат Представник позивача звернувся до суду із заявою про стягнення із відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 90 000, 00 грн. Установлено, що 26 березня 2021 року між [PERSON] та адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем укладено Договір про надання правничої допомоги №26-03/21. До матеріалів справи також доданий ордер серії КС № 818240. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: додаток № 2 до договору №26-03/21, додаток № 3 до договору №26-03/21 , прибутковий ордер №26.03/21 від 06 квітня 2021 року на суму 25 000 грн., прибутковий ордер №26.03/21 від 27 серпня 2021 року на суму 65 000 грн., детальний опис робіт виконаних адвокатом. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до актуальної правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19, від 07 липня 2021 року в справі № 308/11679/17 (провадження № 61-2463св20) витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з цим, перевіривши надані позивачем докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити ці вимоги частково, з огляду на таке. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Разом з тим, формування правової позиції, підготовка та відправка запитів до служби у справах дітей та сім`ї, звернення до психолога, формування відповідного пакету документів для направлення до суду та іншим органам, написання клопотання про пришвидшення розгляду справи (така заява не передбачена ЦПК України), підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову не можуть бути віднесені до жодного з встановлених законом видів правничої допомоги. Також, за участь представника у судовому засіданні позивач просить відшкодувати 15 000 гривень, проте відповідно до п. 10 Додатку №2 та п. 16 Додатку №3 до Договору №26-03/21 кожне судове засідання адвокату оплачується у розмірі 00 гривень. Отже, витрати у розмірі 15 000 за участь у судовому засіданні не підлягають відшкодуванню. Крім того, за змістом частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до частини 4 статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. У позовній заяві [PERSON] відсутній попередні розрахунок суми судових витрат, лише зазначено про необхідність стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень. 28.10.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення розміру судових витрат, де позивач просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 90 000 гривень. Отже, заявлена позивачем в «заяві про уточнення судових витрат» сума судових витрат істотно (більш як в 3 рази) перевищує суму, про відшкодування якої зазначено в позовній заяві, і позивачем не наведено обґрунтування того, що вона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку в позовній заяві. Суд звертає увагу на те, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Така позиція узгоджується із висновками Постанови Верховного Суду від 02 липня 2020 року (справа № 362/3912/18). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial