Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2020р. по 17.11.2020р. вона працювала в ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на посаді начальника відділу кадрів. 17.11.2020р. її було звільнено з ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. [PERSON] у позовній заяві зауважує, що за період роботи на вказаному підприємстві, заробітна плата відповідачем виплачувалася нерегулярно, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Проте, при звільненні позивача із займаної посади, відповідачем не проведено повного розрахунку, а саме не виплачено: заробітної плати у розмірі 6252,18грн., грошової компенсації за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Позивач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала клопотання розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому, відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.2020р. по 17.11.2020р. працювала в ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на посаді начальника відділу кадрів, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] та копією наказу №25-К від 31.08.2020р. (а.с. 11-13) Відповідно до наказу №37-К від 17.11.2020р. року ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», [PERSON] звільнено з роботи 17.11.2020р. за угодою сторін, на підставі п.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 14). З долученої до матеріалів справи довідки ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Вих. №21-07/Ф від 14.07.2021 вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 14.07.2021р. становить 6252,18 грн.(а.с.15) Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Крім того, згідно ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога, тощо). Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів на спростування обставин викладених у позовній заяві. Відповідно до ст. 117 КЗпП України працівникові, з яким при звільненні не проведено розрахунку в установлений строк, виплачується середній заробіток за час, протягом якого він не одержав розрахунку з вини власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ч.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про застосування судами законодавства про оплату праці» розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (з наступними змінами та доповненнями.) Так, відповідно до ч.2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в\~установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично\~відпрацьований\~час. Відповідно до інформації про нараховану заробітну плату з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (а.с.16), сума заробітної плати за вересень 2020 року складає-4996,43грн., сума заробітної плати за жовтень 2020 року складає-4255,75грн. Отже, середньомісячна заробітна плата обраховується виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, тобто 4996,43грн.+4255,75грн.=9252,18грн. Кількість робочих днів у вересні та жовтні 2020р. 22дні+21день=43 робочих дні. Середньоденна заробітна плата [PERSON] відповідно до розрахунку 9252,18грн.: 43 дні становить 215,16грн. Отже, період прострочення розпочався наступного дня після звільнення, тобто 18.11.2020 року та тривав по 16.08.2021р. включно (звернення з заявою до суду) становить 188 робочих дні. Таким чином, сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні становить 40450 грн., з розрахунку 215\~грн. (середньоденна заробітна платня) х 188 робочих дні. Крім того, згідно Наказу 37/К від 17.11.2020р. про припинення трудового договору з [PERSON] , відповідач повинен був виплатити грошову компенсацію за 6 календарних днів невикористаної, що становить 1290,96грн., із розрахунку 6днів х 215,16грн. З позивачем в день звільнення мав бути проведений розрахунок, чого зроблено не було, відповідачем до суду не надано доказів протилежного. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно із\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved