Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилався на те, що 13 березня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 466/0163 про надання останньому кредиту в сумі 50\~000 грн. 00 коп. Зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 12 березня 2025 року. Згідно із п.3.2.1. Договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.3.3.3. Договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833 грн. 33 коп. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому, згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів, відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Відповідно до п.3.3.4. Договору, якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Згідно із п.3.9.1. та п.п.3.9.1.1. Договору, банк має право, у випадку якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати повернення кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі, якщо відбулася будь-яка із наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць. Таке ж право банку зафіксовано і у п.4.2.1. Договору. Відповідно до п.4.3. Договору, позичальник зобов`язаний, зокрема, належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання (п.п.4.3.1); завчасно забезпечувати наявність коштів для сплати чергових платежів за цим Договором на поточному рахунку (п.п.4.3.10.). Згідно із п.8.3. Договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та\\або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Договір підписано обома сторонами. Разом з тим, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 03 листопада 2021 року, розмір загальної суми заборгованості становить 52\~071 грн. 18 коп., що складається із: загальної суми простроченого кредиту (основного боргу) 41\~456 грн. 73 коп.; процентів за користування кредитом 8 010 грн. 92 коп.; 3 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу 747 грн. 27 коп.; загальної суми 3 % річних від прострочених сум заборгованості по процентам 160 грн. 41 коп., загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу 1 353 грн. 07 коп., загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по процентам 342 грн. 78 коп., яку представник позивача й просить суд стягнути на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.43-44). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. Конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця реєстрації повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.47). Крім того відповідача було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.45). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Судом встановлено, що 13 березня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 466/0163 про надання останній кредиту в сумі 50\~000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту на пізніше 12 березня 2025 року. Згідно із п.3.2.1. Договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника (а.с.9-18). Відповідно до п.3.3.3. Договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833 грн. 33 коп. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому, згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Відповідно до п.3.3.4. Договору, якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Згідно із п.3.9.1. та п.п.3.9.1.1. Договору, банк має право, у випадку якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором, вимагати повернення кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі, якщо відбулася будь-яка із наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 03 листопада 2021 року, заборгованість становить 52\~071 грн. 18 коп., що складається із: загальної суми простроченого кредиту (основного боргу) 41\~456 грн. 73 коп.; процентів за користування кредитом 8010 грн. 92 коп.; 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу 747 грн. 27 коп.; загальної суми 3 % річних від прострочених сум заборгованості по процентам 160 грн. 41 коп., загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу 1 353 грн. 07 коп., загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по процентам 342 грн. 78 коп. (а.с.5-8). Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує, відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved