Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

В квітні 2022 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання природного газу. В обґрунтування позову зазначало, що відповідач у справі є споживачем природного газу ТОВ «Хмельницькгаз збут» за адресою: [ADDRESS] , по якому проводяться операції по нарахуванню за споживання природного газу, особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно постанови НКРЕКП № 633 від 11.05.2017 року, постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу» на позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. ТОВ «Хмельницькгаз збут» як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала та не сплатила вартість спожитого газу. Згідно виписки\~фінансового стану\~абонента заборгованість\~по особовому\~рахунку № [NUMBER] \~станом на\~23.02.2022\~року становить\~18522,44\~грн.\~Просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~ТОВ «Хмельницькгаз\~збут» заборгованість\~за постачання\~газу в\~розмірі 18522,44\~грн.\~та судовий\~збір. Крім цього, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, з неї підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотка річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідно за період з березня 2019 року по січень 2022 року складає 1533,80 грн. інфляційні втрати, та 487,44 грн. три відсотка річних. Ухвалою суду від 13.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена в установленому порядку. В поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибула, до початку розгляду справи по суті представник відповідача подала до суду заяву, якою [PERSON] позовні вимоги ТОВ «Хмельницькгаз збут» визнала повністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 301178574 від 23.02.2022 року. За вищезазначеною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та ТОВ «Хмельницькгаз збут» надає послуги із постачання природного газу. На ТОВ «Хмельницькгаз збут» згідно постанови НКРЕКП № 1649 від 28 травня 2015 року та у відповідності до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року, було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам на території Хмельницької області. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частинами 1 та 3 статті 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 1 ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частина 5 статті 13\~цього Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 2 статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року. Згідно з пунктом 1 розділу І Правил постачання природного газу вони регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ). Згідно п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642\~Цивільного кодексу\~України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП\~від 30.09.2015\~року №\~2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. Пунктом 9 (абзац 4) розділу ІІІ Правил визначено, що у разі відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Докази звернення відповідача до ТОВ «Хмельницькгаз збут» з відповідною письмовою заявою до лютого 2022 року, коли виник борг, що є предметом даного спору, в матеріалах справи відсутні. Пунктом 22 Розділу ІІІ Правил передбачений обов`язок споживача забезпечувати повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до пункту 23 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Згідно п. 4.4 Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Відповідно до п. 29 розділу ІІІ Правил, припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий газ. За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем. Частиною 2 статті 18\~Закону України\~«Про ринок\~природного газу» визначено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Згідно абзаців 4 та 5 пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ. Судом встановлено, що відповідач є власником/споживачем послуг із постачання природного газу до будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою ТОВ «Хмельницькгаз збут» надавало відповідачу послуги із постачання природного газу та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Із наданого представником позивача звіту про фінансовий стан за рахунком № [NUMBER] за період з жовтня 2018 року по лютий 2022 року відповідач вносила плату за спожитий газ нерегулярно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості в сумі 18522 грн. 44 коп. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Згідно наданого розрахунку, з яким суд погоджується суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з березня 2019 року по січень 2022 року складає: 1533,80 грн. інфляційні втрати та 487,44 грн. три відсотка річних. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 18522 грн. 44 коп., 1533 грн. 80 коп. інфляційних втрат, та 487 грн. 44 коп. трьох відсотків річних від простроченої суми. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову, що вона підтвердила поданою через канцелярію суду письмовою заявою до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50% слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved