Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя [PERSON] не залишив заповіту на випадок своєї смерті. Після його смерті спадщину прийняла позивач. До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлий за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 26 листопада 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 24 грудня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 20 січня 2022 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 17 березня 2022 року та двічі відкладався на 27 травня 2022 року та на 22 червня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 64/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , яку надав приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є. П., суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.7). Згідно довідки Орлівського старостинського округу № 572 від 16 листопада 2021 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , дочками [PERSON] та [PERSON] , синами [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про переміну прізвища, імені по батькові, де зазначено що [PERSON] перемінила прізвище, ім`я, по батькові на « [PERSON] » (а.с.8,10). [PERSON] та [PERSON] перебували з 26 лютого 1983 року в зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Згідно з договором купівлі-продажу будинку від 12 квітня 1983 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в с. Орлівка. Договір посвідчений виконавчим комітетом Орлівської сільської ради депутатів трудящих Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 12 (а.с.15) За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що оспорюваний будинок було придбано [PERSON] [INFO] , тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент купівлі даного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 64/2020 встановлено, що 02 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.100). 02 квітня 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та 10 квітня 2020 року [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами, в яких відмовилися від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.100,101,115). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, які належали померлому [PERSON] (а.с.116). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 грудня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.16). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 154 від 03.08.2020 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 18). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У технічному паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, В-1, Д-1, д-1, погріб Г-1, рік побудови 1960 (а.с. 21-23). У витягах з погосподарських книг Орлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2006-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.12-14). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що будинок за адресою: [ADDRESS] , був придбаний під час зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , тобто був об`єктом їх спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, однак інша частина будинку фактично належить [PERSON] , суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину зазначеного будинку з надвірними будівлями та спорудами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial