Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2020 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилося спадкове майно, серед якого: - \~ \~ \~ \~1/3 частини квартири [ADDRESS] , - \~ \~ \~ \~гараж, що знаходиться в авто кооперативі «Маяк» у м. Черкаси, - \~ \~ \~ \~земельна ділянка, що знаходиться в Кіровоградській області. Батьком в 2011 році було складено заповіти, якими він заповів йому свою 1/3 частину вищезгаданої квартири, гараж - середньому сину, [PERSON] , земельну ділянку - теж середньому та старшому сину, [PERSON] . Спадкова справа за померлим заведена у нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори. Позивач в установлений законом 6-ти місячний строк подав заяву про прийняття спадщини у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] як спадкоємець за заповітом. Проте, державний нотаріус своєю постановою від 18.09.2020 року відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії. З мотивувальної частини постанови вбачається, що 13.03. 2019 року спадкодавець, [PERSON] , склав новий заповіт на згадану 1/3 частку квартири та гараж, яким заповів це майно іншому спадкоємцю, а саме: середньому брату, [PERSON] , про що останній повідомив йому під час зустрічі. Позивач переконаний, що заповіт батьком було складено в той час, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через свій стан. Окрім того, на його думку, складенню заповіту в 2019 році сприяв примус дружини середнього брата - [PERSON] , яка після тяжкої хвороби батька тимчасово опікувались ним, ізолювала і нікого до нього не допускала. Доставити його до нотаріуса в безпорадному стані могла тільки вона. Він з братом, [PERSON] , на час складання батьком нового заповіту в березні 2019 року перебували за кордоном, працювали у Польщі, звідки повернулись десь у травні 2019 року. Проте, [PERSON] нічого з цього приводу не повідомила, а сам батько був у безпорадному стані, він був дезорієнтованим у просторі та часі. Позивач зауважував, що батько страждав хронічним алкоголізмом, із-за чого в квітні 2018 року проходив стаціонарне лікування в умовах КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер ЧОР». Крім того, з 04.12.2018 по 19.12.2018 він перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом: ішемічний інсульт, гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця. Після цього, з 19.12.2018 по 02.01.2019 продовжив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування», звідки був виписаний з незначним покращенням. У нього дещо зменшився вестибуло-атактичний синдром, але він залишився дезорієнтованим в просторі та часі. Астенізований. Пам`ять і критика у нього залишились зниженими. Йому був рекомендований динамічний нагляд сімейного лікаря та невропатолога за місцем проживання. Проте, як вбачається із відповіді КНП «Другий Черкаський міський центр ГІМСД», тобто з поліклініки за місцем проживання, батько, [PERSON] , на обліку у сімейного лікаря не перебував, а тому ніякого динамічного нагляду за ним на протязі січня-березня 2019 року, коли був складений оскаржуваний заповіт, не було. Це сталося невипадково. Переконаний, що дружина середнього брата - [PERSON] свідомо не викликала до нього сімейного лікаря чи невропатолога, оскільки, маючи на нього необмежений вплив, була зацікавлена в тому, щоб він, перебуваючи у хворобливому стані, не усвідомлюючи своїх дій та їх наслідків, склав новий заповіт на свою 1/3 частину згаданої квартири на її чоловіка, [PERSON] . Саме вона організувала та забезпечила доставку батька до нотаріуса, який формально віднісся до свого обов`язку, пов`язаного із перевіркою його дієздатності. На підставі викладеного просив визнати недійсним заповіт [PERSON] від 13.03.2019 року, яким він заповів 1/3 частину квартири [ADDRESS] та гараж, що знаходиться в авто кооперативі «Маяк» в м. Черкаси [PERSON] 14.12.2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В справі призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. 13.04.2021 року ухвалою суду призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено. 20.07.2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.10.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Кучер Ю.В. про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. Вказану ухвалу суду залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2021. 03.02.2022 ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача адвокат Демиденко А.І. надала заяву з проханням справу розглянути без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задоволити. Крім того просила надати їй термін п`ять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення для подачі доказів про понесення позивачем витрат на правничу допомогу. У відповіді на відзив адвокат Демиденко А.І. заперечувала доводи адвоката Кучер Ю.В. вказуючи, що належний догляд померлому не надавався оскільки після виписки з лікарні жодної реабілітації та перебування під наглядом у сімейного лікаря не відбувалось, тобто належного медичного догляду померлий не мав. Саме дружина відповідача вплинула на рішення скласти оскаржуваний заповіт. Крім того зауважила, що після повернення в травні 2019 року з Польщі три брати разом вирішили, що батько проживатиме в будинку старшого брата, який знаходиться неподалік будинку відповідача. Тому останній час, до своєї смерті, батько проживав не у відповідача. Позивач працював в Польщі, але періодично повертався в Україну та провідував батька, надавав допомогу по його догляду, в тому числі матеріальну, зокрема оплатив лікування у стоматолога. Поховання батька відбулась за кошти всіх трьох братів. Дійсно договір на поховання був укладений на відповідача, проте особисто позивач передав на ці витрати відповідачу 7000 грн. Щодо медичних документів вказувала, що наявні в переліку захворювання викликають сумніви у позивача щодо здатності померлого усвідомлювати свої дії. В судове засідання представник відповідача адвокат Кучер Ю.В. надала заяву з проханням судове засідання провести без їхньої участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити в його задоволенні. У відзиві на позов адвокат Кучер Ю.В. заперечувала доводи позивача та вказувала, що померлий [PERSON] був батьком відповідача та проживав разом з ним та його сім`єю, що підтверджується Актом опитування сусідів від 06.01.21 №004. Відповідач останні роки життя померлого опікувався ним та надавав йому належний догляд, матеріально забезпечував померлого, дбав про стан його здоров`я. Згідно договору-замовлення №447 витрати на організацію та проведення поховання батька поніс лише відповідач. Позивач не цікавився життям та здоров`ям померлого, не надавав йому жодної допомоги та не спілкувався з ним. Тому цілком закономірно, що спадкодавець заповів своє майно сину, з яким проживав та який піклувався про нього. В жодному з наданих позивачем медичному документі не підтверджуються доводи позивача про наявність в померлого психічних захворювань. Твердження позивача, що померлий на момент складання оскаржуваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та/або не міг керувати ними є лише припущенням, яке не має жодного законного підтвердження. А тому просила в позові відмовити. Суд, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 17.11.2011 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №3656 заповіт [PERSON] , [INFO] , яким останній на випадок своєї смерті заповів належну йому земельну ділянку, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Крім того 21.11.2011 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №3676 заповіт [PERSON] , [INFO] , яким останній на випадок своєї смерті заповів належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] своєму сину [PERSON] , а належний йому гараж, що знаходиться в авто кооперативі «МАЯК» м. Черкаси своєму сину [PERSON] . 13.03.2019 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №478 заповіт [PERSON] , [INFO] , яким останній на випадок своєї смерті заповів належну йому частину квартири [ADDRESS] , та гараж, що знаходиться в авто кооперативі «МАЯК» в м. Черкаси своєму сину [PERSON] . [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до наданої Другою черкаською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №192/2020 заведеної після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись сини померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріального контори Демиденко О.А., від 18.09.2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом квартиру [ADDRESS] , гараж, що знаходиться в авто кооперативі «МАЯК» в м. Черкаси та земельну ділянку, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що залишилися після смерті його батька [PERSON] . Причиною відмови вказано наявність складеного померлим заповіту від 13.03.2019 року щодо розпорядження зазначеним майном на ім`я іншого спадкоємця. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування. Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236 - 1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова ПВСУ №7 від 30.05.2008 року), - заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно із якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Системний аналіз ЦК України свідчить, що підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Відповідно до п.18 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року, - для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (ст. 145 ЦПК). Під час розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Згідно з Висновком №240 від 31.05.2021 року посмертної судово-психіатричної експертизи проведеної комісією експертів КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», - у [PERSON] на час складання заповіту 13.03.2019р., проявів психічного розладу у формі органічного психічного розладу судинного характеру, ускладненого хронічною алкоголю інтоксикацією з постапоплектичним парціальним недоумством, як результат повторних судинних атак із стійкими розладами адаптації (Р- 01.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) - через що на вказаний час він не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Отже висновок експертів не заперечує наявності у [PERSON] ряду захворювань, та зазначають, що ці захворювання позбавляли [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при складанні заповіту 13.03.2019 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 29.02.2012 року у справі №6-9цс12, - підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року у по справі №6-131цс14. Суд у розглядуваній справі не вбачає підстав для відступу від правових позиції Верховного Суду України в справах №6-9цс12 та №6-131цс14. Надаючи оцінку висновку експертів №240 від 31.05.2021 року посмертної судово-психіатричної експертизи, суд вважає, що цей висновок є належним, допустимим доказом та може бути покладено в основу рішення у розглядуваній справі. При цьому суд враховує, що експертиза проведена компетентними особами трьома судово-психіатричними експертами, які мають стаж експертної роботи від 18 до 33 років, висновок експертів є обґрунтованим та науково-мотивованим, містить докладний опис та аналіз усіх даних які були у розпорядженні експертів, зокрема як показань свідків наданих під час судового розгляду так і даних медичних документів з приводу стану здоров`я та лікування [PERSON] .. Вказаний висновок експертів №240 від 31.05.2021 року повністю узгоджується з іншими зібраними по справі доказами, так зокрема відповідно до довідки №1726/01-05/1 від 21.10.2020р. КНП «ЧОПНД ЧОР» [PERSON] під наглядом у лікаря-психіатра не перебував і медичну допомогу не отримував. Згідно довідки №257, структурного підрозділу «Черкаська станція екстреної «швидкої» медичної допомоги» 03.11.2020р., виїзди бригади Черкаської СЄШМД до [PERSON] , [INFO] , в період із січня по квітень 2019 року не зареєстровані. Згідно виписки з історії хвороби №17489 (вказана виписка вклеєна у медичну карту стаціонарного хворого №21046 з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД», з 09.11.2015р. по 18.11.2015р. [PERSON] у віці 64 років перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» із діагнозом «Гіпертонічна хвороба III (три) ст.. Церебральний атеросклероз II (два) ст. Декомпенсація хронічної гіпертонічної і атеросклеротичної дисциркуляторної енцефалопатії І (один) ст.. з вираженим вегето-вестибуло-атактичним синдромом, легкими когнітивними порушеннями. Стійкі залишкові явища ішемічного інсульту (05.12.2012р.) в басейні правої середньої мозкової артерії з лівостороннім рефлекторно-пірамідним синдромом. Ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти та вінцевих артерій, мерехтлива аритмія постійної форми, СН II А ст.., посттромботична оклюзія артерії гомілок обох нижніх кінцівок. Посттравматична оклюзія артерій правого передпліччя». Згідно витягу з історії хвороби №7069 (вклеєної в медичну карту стаціонарного хворого №21046 КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД ЧМР»), з 18.04.2017р. по 27.04.2017р. [PERSON] знаходився на лікуванні в Третій Черкаській міській лікарні ШМД, в хірургічному відділенні №2 із діагнозом «Гостра тромбемболія стегно- підколінного сегменту зліва. Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СНА, фібриляція передсердь постійної форми». Згідно витягу з історії хвороби №214 20 (вклеєного в медичну карту стаціонарного хворого №21046 КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД ЧМР»), з 09.12.2017р. по 15.12.2017р. [PERSON] знаходився на\~стаціонарному лікуванні\~в Першому терапевтичному відділенні Третьої міської лікарні ШМД із діагнозом «гіпертонічна хвороба ІІІ ст.., кризовий перебіг. Хронічна атеросклеротична, гіпертензивна, дисциркуляторна енцефалопатія з помірним вестибуло-атактичним синдромом, когнітивними розладами. Тромбоемболічна хвороба (посттромботична оклюзія обох нижніх кінцівок, правого передпліччя». Огляд кардіолога: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь СН II А. ФГСД 12.12.2017р.: ерозивний гастрит, ерозія антрума. УЗД 11.12.2017р.: жировий гепатоз, хронічний панкреатит». Згідно епікризу, з 24.04.2018р. по 27.04.2018р. [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні в КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» із діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, активна залежність (Р-10.24 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду)». Згідно медичної карти стаціонарного хворого №21046 з 04.12.2018р. по 19.12.2018р. [PERSON] знаходився на лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» із діагнозом «Ішемічний інсульт (04.12.2018р.) в басейні правої ЗМА, залишкові явища ішемічного інсульту (СКТ ГМ від 04.12.2018р.) в басейні лівої ЗМА з центральним амаврозом, легкими когнітивними порушеннями, двобічною пірамідною недостатністю. Гіпертонічна хвороба III (три) ст., церебральний атеросклероз III (три) ст.. Ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз аорти та вінцевих артерій, мерехтлива аритмія, постійна форма, СН II А ст..» Згідно медичної карти стаціонарного хворого №2742, з 19.12.2018р. по 02.01.2019р. [PERSON] знаходився на лікуванні в КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування ЧМТ» із-діагнозом «Відновний період мозкового ішемічного інсульту в басейні правої ЗМА (04.12.2018р.), залишкові явища мозкового ішемічного інсульту в басейні лівої ЗМА з двобічною частковою амбліопією, вестибуло-атактичним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, мнестичним і церебрастенічним синдромами. Ішемічна хвороба серця: атеросклероз аорти, вінцевих судин. Фібриляція передсердь, постійна тахісистолична форма. Атеросклеротичний та постінфактний (невідомої давнини) кардіосклероз, СН І-ІІ А ФК ІУ РКВУ ІУ». Згідно виписки №012393 з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення для хворих з порушенням мозкового кровообігу КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» (виписку вклеєно в медичну карту амбулаторного хворого №6/145), з 17.12.2019р. по 27.12.2019р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні із діагнозом «Субарахноїдальний крововилив 17.12.2019р. на тлі гіпертонічної хвороби». При поступленні контакту не доступний, дезорієнтований, не виконував прості команди. Згідно медичної карти амбулаторного хворого №6/145 з КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД», запис в амбулаторній карті 17.01.2020р. про те, що [PERSON] надглядався родичами, син - лікар «швидкої допомоги»,, з діагнозом «Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, дисциркуляторна енцефалопатія біля 10 років, гіпертонічна хвороба III Б біля 10 років». Переніс субарахноїдальний крововилив 18.12.2019р., знаходився у лікарні, стан не покращувався, смерть настала [INFO] о 23- 30. В посмертному епікризі вказана причина смерті: «Хронічна серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, фібриляція передсердь, постійна форма. Гіпертонічна хвороба III, ст..3, гіпертинзивне серце, ризик ІУ». Крім того допитана у судовому засідання свідок [PERSON] , яка є дружиною сина померлого та відповідача в справі [PERSON] пояснила, що свекор захворів в кінці 2018, на початку 2019 року. Вона з чоловіком його доглядала. В січні він лежав у лікарні. Захворів в грудні, у нього впав зір. Коли він зрозумів, що за ним ніхто більше не доглядає, то сам написав новий заповіт на її чоловіка. Нотаріус бачила, що він нормальний. За життя [PERSON] почував себе нормально, все розумів. Коли вони з чоловіком забрали його з лікарні, то він жив у них. Вони його годували, купали, лікували. Вона особисто його доглядала, міняла памперси, годувала. Він сам отримував пенсію та розписувався за неї. Він був дієздатний, приймав ліки, до лікаря не возили, бо у нього було все нормально. Свекор сам себе обожував, нормально спілкувався по телефону, впізнавав сусідів. Після прийому препаратів (ліків) його поведінка не змінювалася. Свідок [PERSON] пояснив, що він знає обидві сторони та знав покійного [PERSON] , практично кожного дня сидів з ним на лавочці. Його стан був не зовсім хорошим. Померлий проживав у сина [PERSON] , доглядала його [PERSON] . Він розмовляв, впізнавав, шуткував. Проте свідок не міг сказати, коли бачив померлого останній раз. Про обставини складання заповіту він нічого не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка і знала [PERSON] , він нормально все усвідомлював та всіх впізнавав. Проживав у старшого сина [PERSON] . Поряд проживали його син [PERSON] з сім`єю. [PERSON] зловживав алкогольними напоями. Проживати з [ADDRESS] на Добровольського [PERSON] перебрався весною, і після цього його стан покращився, він почав говорити та приходити в себе. За таких обставин суд вважає обґрунтованою позицію комісії експертів психіатрів викладену у Висновку №240 від 31.05.2021 року про те, що на час складання заповіту 13.03.2019 року померлий [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що при складанні заповіту від 13.03.2019 року [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому суд не може вважати, що його волевиявлення було вільним та цей заповіт повністю відповідав його внутрішній волі. За таких обставин позов [PERSON] про визнання заповіту складеного його батьком [PERSON] 13.03.2019 року підлягає задоволенню. Крім того, представнику позивача - адвокату Демиденко А.І. необхідно встановити строк по 20.06.2022 року включно для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, враховуючи її заяву про надання доказів в обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правничу допомогу адвоката, протягом п`яти днів з дня постановлення судового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved