Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 117213 вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором №4567-30-07-2 від 27.02.2007 в загальній сумі 14 677,38 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.10.2021 йому стало відомо про існування виконавчого провадження. Як було з`ясовано позивачем, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва 22.10.2021було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 117213 вчиненого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача за договором кредиту в розмірі 14 677,38 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 №296/5, а відтак виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, 27.02.2007 між позивачем та Акціонерним банком «Київська Русь» було укладено кредитний договір №4567-30-07-2 про надання споживчого кредиту у розмірі 27 000,00 грн.. Кредитний договір було укладено в простій письмовій формі, згідно з графіком погашення боргу, останній платіж припадав на 27.02.2009. Таким чином, позивач вважає, що строк позовної давності щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором минув. Окрім того, позивач не отримував від відповідача жодних повідомлень про зміну кредитора та вимоги про сплату вказаної заборгованості, розрахунків заборгованості тощо. Позивач стверджує, що з виконавчого напису вбачається спір про право і тому в даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь відповідача із позивача грошової суми. Позивач вважає, що даний виконавчий напис є незаконним та такий, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, поза межами строку позовної давності, тому не підлягає виконанню. Всі доводи позивача зводяться до того, що вказаний виконавчий напис вчинено без наявності достатніх правових підстав для його вчинення та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису стягувачем не було надано доказів безспірності заборгованості боржника та виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2022 вказана позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 29.02.2022 [PERSON] звернувся до суду з заявою про усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до Розпорядження в.о. керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Зірник О.О. №34 від 18.05.2022 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав мобілізації судді Андрейчука Т.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 18.05.2022 визначено головуючого суддю - Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.05.2022 постановлено відкрити спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що27.02.2007 між Акціонерним банком «Київська Русь» та [PERSON] укладено кредитний договір №4567-30-07-2, за умовами якого позивачу надано споживчий кредит у розмірі 27 000,00 грн., остаточне погашення якого необхідно здійснити не пізніше 27.02.2009 (а.с.6,7). З виконавчого напису №117213 від 09.06.2021 вчиненого приватними нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., убачається, що нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» , якому ТОВ «Фінпром маркет» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу «250521-ФК від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №1/Р від 15.10.2020, якому ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору факторингу №UA-EU-2018-02-22-000031-b від 09.08.2018, відступило право вимоги за кредитним договором №4567-30-07-2 від 27.02.2007 укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] . Стягнення здійснювати за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 у розмірі: 9 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 127,38 грн. -заборгованість за відсотками та комісією, 1 500,002 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.11). 22.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. за результатами розгляду заяви стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67220990 з примусового виконання виконавчого напису №117213 виданого 09.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 14 677,38 грн. (а.с.8,9). Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. виконавчого напису №117213 від 09.06.2021 за заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Судом дослідженокредитний договір №4567-30-07-2, за умовами якого позивачу надано споживчий кредит у розмірі 27 000,00 грн., остаточне погашення якого необхідно здійснити не пізніше 27.02.2009. Зазначений у виконавчому написі період з 25.05.2021 по 03.06.2021 не можна визнати обґрунтованим, тому що згідно з графіком погашення заборгованості останній платіж повинен був бути здійснений 27.02.2009. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до нотаріуса зі заявою про вчинення виконавчого напису 09.06.2021 закінчився трирічний строк позовної давності до вимог кредитора. У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається зі оспорюваного виконавчого напису, сума заборгованості за кредитним договором №4567-30-07-2 від 27.02.2007 становить 14 677,38 грн., що складається 9 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 127,38 грн. - заборгованість за відсотками та комісією, 1 500,002 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.11). Нарахування простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам та комісією, заборгованість за штрафними санкціямисвідчать про відсутність безспірності. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Так, п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved