Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, зареєстрованому 23.11.1995 року виконавчим комітетом Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 30. Під час проживання в шлюбі в сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на сімейне життя. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Сім`я розпалася остаточно та існує лише формально. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і немає підстав для її збереження. Син [PERSON] проживає разом з позивачем, зміна місця проживання може нашкодити його емоційному стану. Позивач має стабільний дохід та зареєстрований фізичною особою підприємцем. Просить суд шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 23.11.1995 року виконавчим комітетом Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 30\~ розірвати та визначити місце проживання сина [PERSON] разом з ним. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.11.1995 року у виконкомі Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ,\~ актовий запис № 30. За період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на життя. Сім`я розпалася та існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. При таких обставинах позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає дитині можливість висловлювати свої думки і приділяє їм належну увагу. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ст. 161 СК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, а також те, що при вирішенні даного питання слід виходити з інтересів дітей, позивачем не зазначено причин та підстав чому дитина повинна проживати разом з ним, не подано доказів того, що визначення місця проживання малолітнього сина з ним буде відповідати інтересам дитини в повній мірі, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити за недоведеністю. Питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивачем не ставилося, а отже такі слід віднести за його рахунок.

Outcome: dismissed