Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 1976 року до січня 2022 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2022 року шлюб розірвано. В 1971 році відповідачу - [PERSON] , як члену ЖБК «Феросплавник-1»,згідно ордеру №36 від 07.04.1971 року була надана квартира [ADDRESS] , на склад родини з двох осіб: [PERSON] , [PERSON] -мати. Повна вартість квартири складала 4678,91крб.Перший пайовий внесок за квартиру у розмірі 40%-1871,56 крб. був внесений відповідачем самостійно 02.07.1970р. Вартість квартири була виплачена повністю в період шлюбу в 1986 році, що підтверджується розпорядженням голови Хортицької районної адміністрації від 22.11.2000 року №4029.Таким чином в період шлюбу було виплачена сума в розмірі 60 % вартості квартири що складає 2807,35 крб. Право власності на зазначену квартиру було оформлено на [PERSON] відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру від 19.12.2000 видане Запорізьким міськжитлоуправлінням на підставі розпорядження Хортицької райадміністрації від 22.11.2000 №4029. В зв`язку з чим вважає вказану квартиру спільним майном подружжя та просить суд визнати за нею права власності на 3/10 частку спірної квартири. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2022 року відкрито провадження у справі. 13.04.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ,згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що з 12.03.1976 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2022 року шлюб розірвано. В 1970 році він був прийнятий до членів ЖБК`Феросплавник-1» на умовах кредитування житлово-кооперативного будівництва. Повна вартість двокімнатної квартири складала 4678,91 крб. Умовою прийняття до членів ЖБК була сплата першого внеску за квартиру у розмірі 40 % вартості квартири, що складала 1871,56 крб., які він сплатив 02.07.1970 року. Залишок паю у розмірі 2807,35 крб необхідно було сплачувати щомісячно,рівними частками протягом 15 років, з місяця, наступного після фактичного виділення квартири. 07.04.1971 року йому була надана квартира [ADDRESS] , загальною площею 48,10 кв.м. на склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - мати, що підтверджується ордером. Пай за квартиру було сплачено повністю у червні 1986 року, що підтверджується довідкою ОСББ «Феросплавник-1».З моменту укладання шлюбу, а саме з 12.03.1976 року до червня 1986 року, вони з [PERSON] виплачували пай за спільні кошти подружжя. Залишок паю у розмірі 2807,35 крб. було сплачено за період з травня 1971 року по червень 1986 року (182 місяці), тобто по 15,43 крб. щомісячно. Таким чином, сума яка була сплачена під час шлюбу з позивачкою (з квітня 1976 року по червень 1986 року -123 місяці) складає 1897,89 крб., що становить 2/5 вартості квартири. Тобто частка позивачки у квартирі у грошовому виразі складає 948,95 крб., що становить 20 % вартості квартири або 1/5 частку. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду\~від 29.04.2022р.\~підготовче провадження\~у цивільній\~справі за\~позовом\~ \~ [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя,\~закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті\~у відкритому судовому засіданні\~на 27 травня 2022р. о 13-00 годині\~в приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя, в залі суду №14, з викликом учасників справи . Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили їх задовольнити. Позивач зазначила, що після укладання шлюбу нею було внесено до сімейного бюджету 500,00 крб., за які в подальшому було придбано меблі в квартиру. Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в відзиві на позовну заяву . Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ордеру №36 від 07.04.1971 виданого виконавчим комітетом Запорізької міської Ради депутатів трудящих №230 [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] , загальною площею 48,10 кв.м., житловою площею 29,99 кв.м., на склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - мати. Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феросплавник-1» за № 14 від 11.04.2022 року, квартира [ADDRESS] була виділена члену житлово-будівельного кооперативу [PERSON] . Вартість квартири складала 4678,91 карбованців. Перший внесок був сплачений 02.07.1970 в розмірі 1871 карбованців 56 коп. Решта суми виплачувалась з квітня 1971 року по квітень 1986 року в рівних частинах. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.03.1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №157 Ленінського відділу ЗАГСу м. Запоріжжя. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що станом на 1986 рік член житлово-будівельного кооперативу [PERSON] повністю вніс пайовий внесок за квартиру. Залишок паю у розмірі 2807,35 крб було сплачено за період з травня 1971 року по червень 1986 року (182 місяці), тобто по 15,43 крб щомісячно, що відповідає вимогам постанови Центрального Комітету Ради міністрів СРСР № 561 від 01.06.1962 року. Пайові внески під час шлюбу сторін були сплачені з квітня 1976 року по червень 1986 рік (123 місяці) у сумі 1897,89 крб. Сторони не заперечували, що пайові внески за вказану квартиру були виплачені ними під час шлюбу за рахунок спільних коштів. Отже, частка позивачки у квартирі у грошовому виразі складає 948,95 крб., що становить 20 % вартості квартири або 1/5 її частки. Таким чином, по справі встановлено, що право власності на пай, крім члена житлово-будівельного кооперативу, який завершив сплату цього внеску, мала його дружина - [PERSON] у якої виникло право спільної власності на пай відповідно до розміру часток у загальній сумі пайового внеску. Згідно роз`яснення наданого у пунктах 6 і 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18 вересня 1987 року при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону України «Про власність», п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім`ю (статті 22, 24, 28, 28 КпШС України), враховуючи таке: пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах; внесений одним з подружжя до вступу в шлюб пай є його особистим майном; поділ квартири у будинку ЖБК може бути проведений, якщо кожному з колишнього подружжя можливо виділити ізольоване жиле приміщення; відповідно до п. 43 Примірного статуту ЖБК з часу набрання законної сили рішенням суду про поділ квартири колишній із подружжя визнається членом кооперативу, тому суд не повинен покладати обов`язок на ЖБК на прийом цього подружжя до кооперативу; до повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати - про право на частку в праві власності на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім`ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім`ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Пунктами 1 і 2 розділу «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, а Кодекс про шлюб та сім`ю України втрачає чинність з вступом у дію Сімейного кодексу України. Пунктами 1 і 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони на інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У зв`язку із набранням Цивільним кодексом України чинності з 1 січня 2004 року, Сімейний кодекс України також набрав чинності з 1 січня 2004 року, тому нормами цього Кодексу регулюються відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності, а спірні правовідносини, які виникли до 1 січня 2004 року регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України. За правилами статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно вимог статті 29 КпШС України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Пленум Верховного Суду України у п. 9 чинної на час виникнення і існування спірних відносин постанови «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» № 16 від 12.06.1998 року, роз`яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна й робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, вклади до кредитних установ; паєнагромадження в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; страхова сума, страхове відшкодування, сплачені за рахунок спільних коштів подружжя, страхові платежі, які були повернені при достроковому розірванні договору страхування або які міг би одержати один із подружжя в разі дострокового розірвання такого договору на час фактичного припинення шлюбу; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами. За правилами статей 145 і 146 ЖК України члени сім`ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Члени сім`ї члена кооперативу, крім дружини, що має право на частину паєнагромадження, не вправі вимагати поділу приміщення, його обміну і здачі в найм, а також вселення інших осіб, за винятком неповнолітніх дітей. До членів сім`ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним жилим приміщенням. У разі відсутності угоди між членом кооперативу і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені частиною п`ятою статті 144 цього Кодексу. Поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду. З урахуванням наведених норм матеріального права, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, та встановлених обставин, у тому числі повної сплати пайових внесків під час сумісного проживання у шлюбі за рахунок спільних коштів, суд дійшов висновку до висновку про те, що внесений подружжям [PERSON] та [PERSON] пай за квартиру являється їх спільним майном. А тому позивач [PERSON] має право на частину спірної квартири, з урахуванням сплачених нею пайових внесків під час шлюбу з [PERSON] , що становить 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Протилежне не спростовано відповідачем по справі та не доведено ним, що спірна квартира не входить до майна, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Outcome: partial