Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

27 січня 2022 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог адвокат Кіча В.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] , посилається на те, що 09 березня 2021 року [PERSON] на підставі ч. 6 ст. 118 ЗК України подав до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства. Проте Рішенням селищної ради №151 від 25 березня 2021 року відтерміновано розгляд його заяви. 26 травня 2021 року [PERSON] звернулася до селищної ради з аналогічною заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність тієї ж самої земельної ділянки, схема розташування якої повністю співпадає. За результатами розгляду даної заяви, рішенням селищної ради від 10 червня 2021 року №266 [PERSON] надано дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою. При цьому, 28 липня 2021 року на адвокатське звернення представника позивача Кічи В.В. Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області було надано відповідь №25/2877, відповідно до якого Рішенням селищної ради №304 від 14 липня 2021 року [PERSON] також було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність частини даної земельної ділянки. Рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №476 від 21 жовтня 2021 року [PERSON] затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7421182000:05:000:0118, площею 2 га. У зв`язку з цим, в подальшому, 03 листопада 2021 року державним реєстратором Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козловою О.А. було зареєстровано відповідне право власності [PERSON] на дану земельну ділянку. На думку сторони позивача, поведінка селищної ради, яка полягає у відтермінуванні розгляду заяви однієї особи та швидкому розгляді аналогічної заяви іншої особи, є протиправною, оскільки стаття 118 ЗК України взагалі не містить такого поняття як «відтермінування». У зв`язку з цим та наданням необґрунтованої переваги відповідачу [PERSON] було порушено право позивача [PERSON] на отримання земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства. Зазначає, що позов має приватно-правовий характер, оскільки є спором про цивільне право, який виник у зв`язку з порушенням суб`єктивного права позивача, пов`язаного з реалізацією права набуття земельної ділянки у власність. У зв`язку з цим, представник позивача просить суд: - визнати незаконним Рішення Варвинської селищної ради №476 від 21 жовтня 2021 року «Про передачу земельних ділянок у власність», яким громадянці [PERSON] затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7421182000:05:000:0118, площею 2,00 га; - скасувати державну реєстрацію права власності, здійсненого 03 листопада 2021 року державним реєстратором Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Козловою Оксаною Анатоліївною, на земельну ділянку кадастровий номер 7421182000:05:000:0118, площею 2,00 га, що знаходиться на території Журавського старостинського округу. Крім того сторона позивача наполягає на розподілі судових витрат. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 18 березня 2022 року. Додатково зобов`язано Варвинську селищну раду Прилуцького району Чернігівської області надати суду оригінали або належно засвідчені копії витребуваним позивачем письмових доказів. На підставі розпорядження голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» заяву було передано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Проте цивільна справа за позовною заявою не приймалася до провадження Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області та у вказаному суді не розглядалася. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність Варвинського районного суду Чернігівської області. 16 травня 2022 року заяву повернуто з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області до Варвинського районного суду Чернігівської області для розгляду за територіальною підсудністю. У зв`язку з цим, Варвинським районним судом Чернігівської області в межах даної цивільної справи було призначено підготовче судове засідання на 01 червня 2022 року. 25 травня 2022 року від представника відповідача Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Кального О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заявлені до них вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначено, що дії селищної ради відповідали чинному законодавству та не свідчили про застосування різного підходу до аналогічних заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Заява позивача [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 03 березня 2021 року, яка була зареєстрована під вхідним №02-27/Н-550 09 березня 2021 року, була розглянута на пленарному засідання Варвинської селищної ради, яке відбулося 25 березня 2021 року. За результатами її розгляду, а також розгляду інших заяв було прийнято рішення №151 «Про відтермінування розгляду заяв». Підставами для прийняття саме такого рішення слугувала необхідність з`ясувати ряд важливих питань, зокрема, чи не надавався дозвіл іншій особі та чи не використав заявник своє право на приватизацію. З метою з`ясування вказаних питань та у зв`язку з великою завантаженістю працівників земельного відділу було підготовлено проект рішення про відтермінування розгляду 54 заяв, серед яких була заява [PERSON] . Вказаний проект депутати підтримали шляхом прийняття відповідного рішення №151 від 25 березня 2021 року. При цьому, заявникам було роз`яснено право оскаржити вказане рішення, проте позивач цим правом не скористався. Право власності [PERSON] набуте на законних підставах. Адже, 26 травня 2021 року вона звернулася із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яке Рішенням селищної ради від 10 червня 2021 року №266 їй надано відповідний дозвіл. У подальшому, рішенням селищної ради від 21 жовтня 2021 року №476 було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема і [PERSON] при цьому, при прийнятті даного рішення було враховано, що місце проживання відповідача зареєстровано безпосередньо в с. Журавка, яке входить в адміністративні межі Варвинської селищної ради, так і те, що частина даної земельної ділянки, близько 1,00 га, обліковувалася за членом її сім`ї. Також, відповідачем зазначено, що [PERSON] . Рішенням селищної ради від 14 липня 2021 року №304 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га, яка знаходиться в межах земельної ділянки площею 2,00 га, яку останній виявив бажання оформити у власність, що дає йому можливість реалізувати своє право (а.с. 74-77). Ухвалою від 01 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 червня 2022 року. Позивач [PERSON] , будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин. Представник позивача Кіча В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, засобами електронного зв`язку подав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому підтримав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі (а.с. 120). Представник відповідача Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області - Кальний О.В., у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 123). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09 березня 2021 року Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області зареєстровано заяву [PERSON] від 03 березня 2021 року про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га із земель комунальної власності, що розташована на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, із зазначенням, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки ним не використано (а.с. 29, 79). Рішенням 7 сесії 8 скликання Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №151 від 25 березня 2021 року відтерміновано розгляд заяв жителів громади, серед яких і заява [PERSON] , під порядковим №29, про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою у зв`язку з потребою у детальному їх вивченні (а.с. 20-22, 85-89). 26 травня 2021 року Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області зареєстрована заява [PERSON] (без зазначення дати складання), відповідно до якої остання звернулася до селищної ради з аналогічною заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність тієї ж самої земельної ділянки (а.с. 19, 90), схема розташування якої співпадає (а.с. 80, 91). За результатами розгляду даної заяви, Рішенням 10 сесії 8 скликання Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 10 червня 2021 року №266 [PERSON] надано дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою, порядковий номер 20 (а.с. 11-12, 94-97). 15 вересня 2021 року у Варвинській селищній раді зареєстрована заява [PERSON] (без зазначення дати складання) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га, кадастровий номер 7421182000:05:000:0118, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 98). Рішенням 17 сесії 8 скликання Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №476 від 21 жовтня 2021 року [PERSON] затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7421182000:05:000:0118, площею 2,00 га, порядковий №53 (а.с. 13-16, 99-105). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 січня 2022 року №294340161 та Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25 січня 2020 року право приватної власності за земельну ділянку з кадастровим номером 7421182000:05:000:0118, площею 2,00 га, зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10, 17). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Конституції України, систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, який передбачає, зокрема: - сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 даного Закону); - виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 даного Закону); - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 даного Закону). Положеннями Земельного кодексу України від 24 жовтня 2001 року №2768-ІІІ передбачено, зокрема: - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 1 ст. 116 ЗКУ); - сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗКУ); - громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 ЗКУ); - відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч. 7 ст. 118 ЗКУ). Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що питання про безоплатну передачу у власність громадян земельних ділянок вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради шляхом прийняття відповідних рішень. При цьому, положеннями ст. 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок у власність і чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень вказаної статті ЗК України. На час виникнення спірних відносин, тобто на час подання та реєстрації заяви [PERSON] про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою (03 - 09 березня 2021 року) абзац 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачав, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Суд зауважує, що позивач після того, як Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області у місячний строк не було прийнято жодного рішення за його заявою, яка була подана 09 березня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки, мав можливість замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки навіть за відсутності такого дозволу, з 09 квітня 2021 року до 27 травня 2021 року, проте вказаних дій ним здійснено не було. У подальшому частина 7 ст. 118 ЗК України зазнала змін на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28 квітня 2021 року, після чого, з 27 травня 2021 року, абзац 2 ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачає, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тобто, з 27 травня 2021 року у другому абзаці частини 7 статті 118 ЗК України з`явилося уточнення, що право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, без надання дозволу органу місцевого самоврядування, має право лише особа, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці. Отже, позивач [PERSON] з 27 травня 2021 року таке право втратив та мав можливість лише оскаржувати рішення селищної ради про відтермінування розгляду його заяви, а також бездіяльність, що полягає у ненаданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні. Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц, де зосереджена увага на рівності конституційних прав громадян України та обов`язку органів місцевого самоврядування дотримуватися принципів справедливості, розумності і добросовісності при врегулюванні земельних відносин. Зокрема, відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом, базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). У пункті 39 постанови від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц Велика Палата Верховного Суду чітко зазначає, що може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи. Враховуючи, що позивач [PERSON] звернувся до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області із заявою про наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак, селищна рада відтермінувала розгляд його заяви, а згодом надала відповідний дозвіл відповідачу [PERSON] , суд констатує наявність ознак недобросовісності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законі інтереси. Проте позивач [PERSON] не оскаржив до адміністративного суду ні рішення селищної ради про відтермінування, ні бездіяльність останньої, яка полягає у ненаданні у місячний строк дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмову у його наданні, хоча якраз ці позовні вимоги і були належним способом захисту його порушених прав. Поряд з вказаними позовними вимогами, позивач також мав право звернутися до адміністративного суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказують на необхідність захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки ці очікування можна вважати складовою частиною майна. Зокрема, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України», заяви № 68385/10 та № 71378/10, рішення від 26 червня 2014 року, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», заява №42527/98, рішення від 12 липня 2001 року та ін.) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги», відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання/правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Разом із тим, навіть рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2022 року у адміністративній справі №154/3345/16 викладено правовий висновок про те, що дозвіл на розробку проекту землевідведення слід надавати всім, хто звернувся з відповідною заявою, якщо відсутні підстави для відмови, передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України. Тобто проект можуть розробляти кілька замовників. Питання про те, хто з них отримає земельну ділянку, буде вирішуватися на стадії затвердження проекту та надання її у власність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 02 червня 2021 року у цивільній справі №700/316/20-ц, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності на земельну ділянку. Звернення особи до органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність зумовлене інтересом на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Отже, легітимні сподівання та реальні правомірні очікування на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після звернення з вимогами щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, навіть не з моменту отримання такого дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи його погодження, а саме з моменту звернення до відповідного органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. Оскільки позивач [PERSON] на відміну від відповідача [PERSON] , не звертався до уповноваженого органу влади з проханням погодити та в подальшому затвердити проект землеустрою, тому в нього не виникли реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку саме за ним. Отже, обґрунтування сторони позивача про те, що оспорюване Рішення Варвинської селищної ради №476 від 21 жовтня 2021 року «Про передачу земельних ділянок у власність» є протиправним, оскільки таке видане в порушенням прав позивача, не знайшли свого підтвердження, адже вказане рішення реалізовує гарантоване законодавством права відповідача на можливість відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з цим, оцінивши всі доводи, заперечення учасників судового процесу, надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку з фактичними обставинами справи, суд не встановив порушення прав позивача на одержання у власність земельної ділянки під час прийняття 21 жовтня 2021 року Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області Рішення «Про передачу земельних ділянок у власність» [ADDRESS] , а тому правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання даного Рішення селищної ради незаконним, - відсутні. Щодо вимог сторони позивача в частині скасування державної реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку, слід зазначити наступне. У своїй постанові від 24 лютого 2021 року у цивільній справі №367/4613/18-ц Верховний Суд роз`яснює, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Підставою виникнення у відповідача [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421182000:05:000:0118, площею 2,00 га, є Рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області «Про передачу земельних ділянок у власність» №476 від 21 жовтня 2021 року, яке враховуючи вищезазначені висновки не є протиправним та не скасоване. У зв`язку з цим, а також беручи той факт, що вказана позовна вимога є похідною від позовних вимог про скасування вищезазначеного Рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області «Про передачу земельних ділянок у власність» №476 від 21 жовтня 2021 року, а тому також не підлягає задоволенню. Відтак, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати по справі покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed