Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

27 січня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати відповідача батьком народженою нею дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до 05 вересня 2022 року, тобто до досягнення дитиною [PERSON] , трьох річного віку. В обґрунтування заявленого позову вказує, що [INFO] народила дитину - [PERSON] , оскільки на той час в шлюбі не перебувала, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто здійснений за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записали за її вказівкою. Зазначає, що біологічним батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] , з яким з 2018 року мали близькі стосунки, так як мали намір одружуватися. У січня 2019 року завагітніла, про що повідомила [PERSON] , який не заперечив проти народження дитини, а навпаки підтримав. Однак, у лютому 2019 року [PERSON] раптово перестав з позивачкою спілкуватися, а після народження дитини не бажає надавати кошти на утримання дитини, так як не визнає своє батьківство відносно дитини [PERSON] . У зв`язку із чим просить визначити батьківство відповідача та стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання дитини та на її утримання. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить задоволити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони в період з 2018 року по 2019 року мали близькі стосунки, оскільки мали намір реєструвати шлюб. [INFO] народився [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.2019 року. Відомості про батька дитини внесені, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері, а саме в графі батько записаний - [PERSON] , а в графі мати - [PERSON] . Згідно зі ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; або за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини або коли запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній. Як зазначає постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.п. 4, 9) справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо в т.ч. дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] матір`ю, яка не перебувала у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 вищезазначеної постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.11.2021 року задоволено клопотання [PERSON] та призначено по справі молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз. Згідно висновку експерта № 103-194-2021 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %, а тому батьківство практично доведено. Вказаний висновок відповідач [PERSON] не спростовував. На підставі викладеного суд доходить висновку, що позивачкою доведено факт походження дитини [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року за № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року за № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання батьківства підлягає задоволенню і слід: визнати [PERSON] батьком [PERSON] , народженого [INFO] матір`ю [PERSON] та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за №2329 від 11.09.2019 року, вказавши його батьком громадянина України - [PERSON] . Вирішуючи вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч. 2 ст. 182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, а тому визначає аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, судом також встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частина 1 статті 79 СК України встановлює, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частинами 2 та 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки, малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачкою, яка, не працює у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку, не має змоги працювати, враховуючи майновий стан відповідача та його особу, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , трирічного віку - [INFO] . На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що заявлені представником позивачки витрати на суму 1 500 грн. пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачкою подане клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та відповідні докази під час підготовчого засідання у справі, а тому суд виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вважає, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути за правову допомогу у сумі 1 500 грн. Водночас враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та наявність в матеріалах справи висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз № 103-194-2021 від 13.09.2021 року, квитанції АТ «Ощадбанк» № 42 від 27.08.2021 року на суму 6 620,70 грн. платника [PERSON] , суд вважає правомірною вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки витрат на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 6 620,70 грн. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна вимога позивачки про встановлення батьківства носить майновий характер та така вимога задоволена повністю, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, який остання сплатила при зверненні до суду за подання позовної заяви, зокрема, за означену позовну вимогу в сумі 908 грн. Крім того, позовні вимоги про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини та на її утримання, також задоволені повністю, та оскільки при подачі даного позову із зазначеними вимогами, позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі по 908 грн. за кожну позовну вимогу (908 х 2 = 1816).

Outcome: approved