Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідачів аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2011 року народження по 1/3 частки з усіх видів доходів, з кожного. В обгрунтування вимог вказано, що позивач є бабусею неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьки дітей, відповідачі у справі, виявляють байдужість до дітей, самоусунулись від їх виховання та догляду, матеріально не допомагають. Доглядає дітей позивач, вказує, що намагалась пробудити батьківські почуття у відповідачів до їх дітей, з боку органу місцевого самоврядування, як органу опіки та піклування, проводились неодноразові бесіди з відповідачами щодо участі у вихованні дітей, однак останні на це не реагували та участі у вихованні дітей не приймають. При цьому, діти потребують стабільності та постійного догляду, з батьками вони перебувають у постійному стресі та не отримують належної уваги. Позивач зазначила, що діти проживають з нею, вона займається вихованням дітей, піклується про них, забезпечує усім необхідним. Оскільки відповідачі у справі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні 27.06.2022 року позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради Баб`як М.М. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. В судовому засіданні 27.06.2022 року за клопотанням позивача було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі в судові засідання не з`являлись, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за відомою адресою проживання, що співпадає з їх зареєстрованим місцем проживання, проте ухвали про відкриття провадження, матеріали позову та судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресатами із відміткою пошти «Адресат відсутній за указаною адресою». Відповідно до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачі вважають належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22, 23). Згідно довідки Андрушівської міської ради Житомирської області від 07.12.2021 року №3608 неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно до характеристики на [PERSON] , виданої директором Андрушівського ліцею №1 Андрушівської міської ради, дитина проживає з бабусею, яка приділяє належну вагу вихованню, постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори (а.с. 15). Відповідно до характеристики на [PERSON] , виданої директором Андрушівського ліцею №1 Андрушівської міської ради, стосунки у родині, де проживає учениця, доброзичливі, сприяють гармонійному розвитку дитини. Бабуся активно співпрацює з класним керівником, реагує на зауваження та враховує надані рекомендації (а.с. 14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , діти ( [PERSON] та [PERSON] ) мають окрему кімнату, окремі спальні місця, забезпечені одягом, іграшками, книгами, білизною та всіма іншими необхідними речами. При обстеженні житлово-побутових умов проживання [PERSON] та її внуків встановлено, що [PERSON] належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання дітей, створила для них належні умови для проживання та виховання (а.с. 16-17). Свідок [PERSON] , яка є сестрою позивача, пояснила, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] вживають спиртні напої, за місцем їх проживання антисанітарний стан, дітей жодним чином не забезпечують, ні харчуванням, ні одягом, ні піклуванням. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідачі про дітей не піклуються, неодноразово свідок з позивачем забирали дітей від відповідачів, не цікавляться більше року дітьми, вживають спиртні напої. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.06.2022 року №373 затверджено висновок, яким виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (а.с. 65). Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин того, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків належним чином, не беруть участі у вихованні дітей, не турбуються про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, що негативно впливає на їх розвиток як складову виховання, при цьому, відомостей про те, що відповідачам чиняться перешкоди у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків матеріали справи не містять, на підставі чого суд дійшов висновку, що такі дії відповідачів є свідомою поведінкою та є доцільним позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дочок. Згідно частин 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень статей, що регулюють порядок призначення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від її доходів, та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його доходів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що при зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (квитанція №35 від 10.01.2022 року) за позовну вимогу про позбавлення відповідачів батьківських прав. При цьому, на підставі посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю II групи (а.с. 18) та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З урахуванням чого, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та ст. 141 ЦПК України, за позовну вимогу про позбавлення відповідачів батьківських прав, про стягнення аліментів суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі по 1984,80 грн з кожного.

Outcome: approved