Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

В лютому 2022 року АТ «Альфа - Банк» звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до умов договору АТ «Альфа - Банк» зобов`язується надати відповідачу кредит. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. АТ «Альфа - Банк» свої зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит. У порушення умов договору, [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 04.01.2022 року має прострочену заборгованість в сумі 118754,58 грн., а саме: за кредитом 80901,39 грн., по відсотках 37853,19 грн., яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїм підписом у заяві погодився на те, що підписана ним анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» складає між нею та АТ «Альфа-Банк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За цим договором відповідач отримав у банку кредит шляхом переказу коштів на рахунок в розмірі 81721,67 грн. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором. Згідно оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500839817 від 16.09.2020 року відповідачу надано кредит шляхом переказу коштів на рахунок в розмірі 81721,67 грн. на строк 60 місяців з фіксованою процентною ставкою 43,00%. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 04.01.2022 року має прострочену заборгованість в сумі 118754,58 грн., а саме: за кредитом 80901,39 грн., по відсотках 37853,19 грн. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначене підтверджується письмовими доказами: офертою на укладення угоди про надання кредиту № 500839817 від 16.09.2020 року, анкетою-заявою [PERSON] від 16.09.2020 року, графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг від 16.09.2020 року, паспортом споживчого кредиту, випискою по особових рахунках. Порушення відповідачем умов договору, а отже, і прав позивача, шляхом не виконання відповідачем умов договору щодо належного і своєчасного повернення кредиту (його складових), розмір заборгованості за кредитним договором позивачем обґрунтовано його довідкою - розрахунком заборгованості за кредитом. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно із ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 2481,00 грн. понесеного судового збору.

Outcome: approved