Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

12.05.2022 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з даним позовом. Позов мотивує тим, що 24.03.2018 уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 62. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що підставою розірвання їхнього шлюбу є відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. На даний час відносини між ними фактично припинені, а тому вона прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо. Крім того, зверталась до відповідача з вимогою про оплату аліментів на сина, однак така залишилась без реагування, а тому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач працевлаштований, не має інших утриманців, а тому взмозі сплачувати аліменти на їхнього сина у визначеному нею розмірі, що повністю відповідає віку та потребам сина. Просить позов задоволити. 12.05.2022 направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 24.05.2022. Ухвалою від 12.05.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 09.06.2022, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, однак подав заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечує, проте, вимоги щодо стягнення аліментів визнає частково та погоджується сплачувати аліменти в межах суми 2000 гривень, оскільки сума визначена позивачкою є значно завищеною, та з огляду на відсутність у нього офіційного працевлаштування не може сплачувати аліменти у такому розмірі, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 23.06.2022. 21.06.2022 позивачкою подано відповідь на відзив, в якій остання зазначає, що відповідачем у поданій заяві жодним чином не спростовано неможливість сплачувати ним аліменти у визначеному нею розмірі. Крім того, відповідач не цікавиться дитиною та не утримує її, у протилежному випадку у неї не було б необхідності звертатися до суду з даним позовом. На даний час син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, а тому просить задоволити позов в пред`явленому нею обсязі. 23.06.2022 відповідачем подано заяву, в якій останній вказує про те, що заперечення на відповідь на відзив подавати не буде. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. Позов в частині розірвання шлюбу визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Матеріалами справи встановлено, що позивач 24.03.2018 уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 62. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , а.с. 14. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на дошлюбне " [PERSON] ". Що стосується позову в частині стягнення аліментів суд вважає за доцільне зазначити таке. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний і частково погоджується їй таку допомогу надавати. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не знайшла свого належного обґрунтування вимога позивачки з приводу заявленого розміру аліментів у розмірі 5000 грн, оскільки до матеріалів справи не подано належних та допустимих доказів несення нею саме такого розміру витрат на сина [PERSON] з огляду на рівність прав та обов`язків кожного з батьків щодо забезпечення рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку та необхідності стягнення також розміру аліментів з відповідача. Крім того, нічим не підтверджені і доводи позивачки з приводу офіційного працевлаштування відповідача. Згідно положень\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів (працевлаштування), достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого у 2022 році не може бути меншим 6500 грн. Доказів протилежного суду не надано. А відтак, суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину. За таких\~обставин,\~враховуючи матеріальне\~становище сторін,\~встановлений законом\~мінімальний розмір\~аліментів на\~дитину,\~а також\~з врахуванням\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків щодо\~дитини,\~а також\~зважаючи на\~погодження відповідача\~сплачувати аліменти\~на сина\~в межах\~суми 2000\~грн,\~з врахуванням\~вимог розумності\~та справедливості,\~і визначає\~їх в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі по\~2000\~грн.\~на дитину\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Крім того, суд вважає за доцільне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Разом з тим, що стосується вимоги позивачки розпочати стягнення з часу набрання рішення законної сили, суд вважає за необхідне роз`яснити останній, що згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням наведеного, згідно з вимогами ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" на користь позивачки підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу, що становить 496,20 грн. Разом з тим, оскільки позивач за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому такі відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог\~Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial