Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

09 серпня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: Позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; призначити стягнення аліментів з відповідачів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з часу подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття на користь державного закладу або на користь призначеного їй опікуна. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 24.03.2021 року інспектором сектору ювенальної поліції Шевченківського УП ГУНП в присутності головного спеціаліста Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було складено акт про підкинуту чи знайдену дитину, матері дитини поряд не було. Дитина доставлена в КНП «Дитяча лікарня №8 Шевченківського району міста Києва». Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що залишила доньку із сестрою. Однак вона не дочекалась повернення сестри, після чого бабуся викликала поліцію, яка й вилучила дитину. Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації взято на облік малолітню [PERSON] , [INFO] , як таку що опинилася у складних життєвих обставинах. Спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації відвідано помешкання матері дитини та встановлено, що умови для проживання та розвитку дитини не створено. Кімната в якій проживає мати, дитина та її бабуся потребує ремонту. Як зазначає позивач, мати дитини належним чином не виконує власні батьківські обов`язки: вживає алкогольні напої, не створила належні умови для проживання дитини, не працює, залишила дитину одну. 08.06.2021 року мати була притягнута до адміністративної відповідальності. З 05.04.2021 року дитина перебуває в Київському міському будинку дитини ім. М.М.Городецького, однак на час звернення до суду з позовом, мати її відвідала лише двічі. Також представник позивача зазначає, що батько дитини [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі до 17.08.2023 року та має попередні судимості. В той же час, батько надав пояснення в яких зазначив, що після закінчення строку перебування у колонії має намір виховувати свою доньку належним чином та піклуватися про неї. [PERSON] практично з дня народження дитини перебуває в місцях позбавлення волі. Матеріально не допомагає. Вищенаведене свідчить про свідоме ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, оскільки він не приділяє належної уваги вихованню, розвитку та турботі про неї. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 20.01.2022 року заперечила проти задоволення заявлених вимог та пояснила, що вона вживає всіх заходів щоб забезпечити дитині належні умови проживання. В наступні судові засідання [PERSON] не з`являлась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, справою не цікавиться. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що батько бажає виконувати власні батьківські обов`язки відносно дитини. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народилася [PERSON] . В її свідоцтві про народження батьками зазначені: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 24.03.2021 року інспектор ВП Шевченківського УП ГУНП у м.Києві у присутності інспектора Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації склали акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Як зазначено в акті, 24.03.2021 року о 13 год. 30 хв. була виявлена дитина жіночої статі в [ADDRESS] . Дівчинка мала неохайний вигляд, присутній запах. Волосся не розчісане, одягнута у кофтину, штани, куртку, взуття. Дитина без документів; стан здоров`я дитини при виявленні - задовільний. Вдалось встановити матір - [PERSON] , [INFO], безробітна. Дитина була доставлена в Комунальне некомерційне підприємство «Дитяча клінічна лікарня №8 Шевченківського району міста Києва». Комунальне некомерційне підприємство «Дитяча клінічна лікарня №8 Шевченківського району міста Києва» 31.03.2021 року повідомила Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації що з 24.03.2021 року в них перебуває дитина [PERSON] , [INFO] позбавлена батьківського піклування. Наказом Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №33-од від 31.03.2021 року взято на облік по категорії дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах: [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини - [PERSON] , [INFO] , що складений Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча клінічна лікарня №8 Шевченківського району міста Києва», [PERSON] , [INFO] має загальну затримку мови та встановлено діагноз - муковісцидоз. 02.04.2021 року [PERSON] надала пояснення Службі у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та зазначила, що 24.03.2021 року вона залишила свою дитину дома за домовленістю з сестрою [PERSON] . В квартирі також були присутні друга сестра [PERSON] та її мати. [PERSON] зазначила, що вона мала зустрітися із своїм знайомим та наступного ранку повернутися додому. Дитина була нагодована, в холодильнику була їжа, був запас підгузків. Пізніше [PERSON] (сестра) пішла з квартири, хоча не збиралась нікуди йти. Приблизно о 14 годині зателефонувала сестра [PERSON] і сказала, що мати (бабуся дитини) викликала службу у справах сім`ї, і дитину вилучили. На той час, як зазначила [PERSON] , вона вже була на підпитку, в неї не було коштів на проїзд, а знайомий вмовляв що не потрібно їхати в такому вигляді. Потім з інших причин вона не могла приїхати і лише 31.03.2021 року знайомий її відпустив. 02.04.2021 року [PERSON] , [INFO] була передана до Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького. Служба у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації обстежила умови проживання дітей та 08.06.2021 року склала акт згідно з яким в квартирі [ADDRESS] (квартира трикімнатна) - умови для проживання дитини не створено, кімната в якій проживає [PERSON] потребує ремонту. [PERSON] повідомила що на даний час не працює, однак знаходиться в пошуку роботи. На час обстеження в квартирі проживає шестеро дорослих членів родини. Шевченківський районний в місті Києві Центр соціальних служб листом №569/1-04 від 04.06.2021 року повідомив Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації що спеціалісти Центру 25.05.2021 року здійснили відвідування матері дитини за місцем проживання. Від матері відчувався запах алкоголю, її висловлювання були позбавлені чіткої логічної структури (сплутаність думок, погана концентрація). Так як [PERSON] пояснила, що вона постійно проживає разом з дитиною в квартирі батька, було оглянуто квартиру [ADDRESS] . На момент відвідування більша кімната була захаращена різними речами. Як пояснив [PERSON] (батько [PERSON] ), він за місяць планує привести помешкання до належного стану. В меншій кімнаті наявна шафа для одягу, ліжко [PERSON] . В помешканні не було дитячого ліжка, іграшок, одягу чи інших речей, які б підтвердили проживання [PERSON] з дитиною в даній квартирі. Під час повторного відвідування 31.05.2021 [PERSON] встановлено що через сварку з батьком [PERSON] вирішила проживати в квартирі з матір`ю за місцем реєстрації та було встановлено що в трикімнатній квартирі [ADDRESS] , одну (прохідну) кімнату [PERSON] ділить з матірю - [PERSON] , часто вживає алкоголь (не заперечує). В кімнаті наявні 2 ліжка, дитяче ліжечко, шафа для одягу, холодильник, телевізор, дитячий одяг, іграшки. Помешкання потребує ремонту. Інші дві кімнати займають родичі. Київський міський будинок дитини ім. М.М.Городецького листом від 27.07.2021 року повідомив Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації що за час перебування дитини в даному закладі з 05.04.2021 року по час надання відповіді, [PERSON] відвідувала дитину двічі - 23.04 та 24.05.2021 року і декілька разів в телефонному режимі цікавилась станом здоров`я дівчинки. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] 21.05.2021 року надав пояснення Службі у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в яких зазначив, що він дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] та на даний час перебуває у Державній установі «Коростенська виправна колонія №71». Від своїх батьківських обов`язків не відмовляється та після закінчення строку відбування покарання зобов`язується та буде виховувати доньку належним чином. З характеристики [PERSON] , яка надана 24.05.2021 року Начальником державної установи «Коростенська виправна колонія №71» вбачається, що [PERSON] має п`ять судимостей. Останній раз засуджений 08.09.2019 року Святошинським районним судом м.Києва до 5 років позбавлення волі (початок строку 17.08.2018 року, кінець строку - 17.08.2023 року). З 18.08.2018 року утримувався в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». З 03.03.2020 року відбуває покарання в «Коростенській виправній колонії №71», за час відбування покарання допускав порушення режиму, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, характеризується задовільно, на виробництві установи не працевлаштований; на запропонованих роботах з благоустрою установи працювати не бажає; в цілому до суспільно-корисної праці відноситься негативно; соціально-корисні зв`язки на волі не втрачені, стосунки підтримує з рідними шляхом листування; взаємовідносини між ними задовільні. Висновком від 05.08.2021 року за №109/04/40-5685 Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Як зазначив позивач в позовній заяві, відповідачі не виконують належним чином власні батьківські обов`язки відносно дітей. Відповідачі не надали доказів належного виконання батьківських обов`язків. Отже, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не цікавляться донькою та свідомо не виконують своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкуються з дитиною; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, фактично відповідачі самоусунулися від виконання власних обов`язків, залишивши дитину на виховання державній установі, а тому суд на підставі викладеного приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно з ч.2 статті 165 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.165 СК України). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про позбавлення матері [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе стягнути аліменти з них на утримання доньки на користь закладу в якому буде виховуватись дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню суд виходить із мінімального розміру який встановлений для однієї дитини, відповідачі не надали доказів, що вони не мають можливості сплачувати аліменти, а тому вважає за можливе стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь державного закладу в якому буде перебувати [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі по ј частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] та [PERSON] , щомісячно починаючи з 09 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial