Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У листопаді місяці 2021 року Новомосковський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 4\~524,86 грн. за період з 02.07.2019 року по 31.10.2019 року. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що 25 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, зазначивши, що трудовою чи підприємницькою діяльністю не займається, пенсію не отримує та права на неї не має. З 25 вересня 2018 року наданий статус безробітного, а з 02 жовтня 2018 року призначена допомога по безробіттю. Під час обміну інформацією між центром зайнятості та Пенсійним фондом України встановлено, що в період перебування на обліку в якості безробітного та отримання допомоги по безробіттю, відповідач перебував в трудових відносинах з приватним підприємством «Спецбудмонтаж-21» та виконував обов`язки екскаваторника в період з 02 липня 2019 року по 05 липня 2019 року. У зв`язку з цим було проведене розслідування страхового випадку щодо [PERSON] та складений відповідний акт. На адресу [PERSON] був направлений лист-повідомлення з вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги у розмірі 4524,86 грн. Однак, грошові кошти повернуті не були, що порушує державні інтереси в сфері соціального захисту населення, соціальної підтримки тимчасово непрацюючих громадян та завдає державі шкоду, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 вересня 2018 року [PERSON] звернувся з заявою про надання статусу безробітного до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості (а.с.10), а також з заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.11). Наказом від 25 вересня 2018 року № НТ180925 [PERSON] був наданий статус безробітного, а наказом від 02 жовтня 2018 року № 181002 призначено допомогу по безробіттю, що підтверджується витягом із наказів про прийняті рішення по особі № 048518092500001 від 11 лютого 2020 року (а.с.13). Суду надано інформацію Пенсійного фонду України з реєстру персональних карток щодо [PERSON] , відповідно до якої останній перебував у трудових відносинах з Приватним підприємством «Спецбудмонтаж-21» у період з 02 липня 2019 року по 05 липня 2019 року (а.с.14). Крім того, на підтвердження факту наявності трудових відносин у вказаний період у відповідача, судом були досліджені заява [PERSON] , від 02 липня 2019 року про прийняття на роботу (а.с.16), наказ № 88-к від 01 липня 2019 року про прийняття на роботу (а.с.17), наказ № 93-к від 05 липня 2019 року про припинення трудового договору (а.с.18), які були надані Новомосковському міськрайонному центру зайнятості приватним підприємством «Спецбудмонтаж-21» разом з супровідним листом № 20 від 21 жовтня 2019 року (а.с.15). Суду надано копію довідки про дохід [PERSON] в період з 02 липня 2019 року по 31 жовтня 2019 року, відповідно до якої дохід останнього у вигляді виплат по безробіттю становить 4\~524,86 грн. (а.с.20). Повідомлення [PERSON] про добровільне повернення допомоги по безробіттю № 88 від 11.02.2020 року направлено відповідачу у встановленому порядку (а.с.22). При цьому вказані кошти відповідачем на час розгляду справи в суді добровільно повернуто не було. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до абзацу 19 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення». Отже, наведені норми закону пов`язують припинення виплати допомоги по безробіттю з виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Тобто встановлення такого факту є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення на випадок безробіття. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015року у справі № 21-20а15 та він має враховуватися судами згідно Цивільного процесуального кодексу України. Відповідні висновки викладено у постанові ВС від 26.09.2018 року у справі № 545/164/17-ц. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, а також з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06.02.2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу України враховуються судом при ухваленні рішення. Таким чином, [PERSON] з 02 липня 2019 року відносився до категорії зайнятого населення та з цього часу не мав права перебувати на обліку в службі зайнятості, так як мав оплачувану роботу в приватному підприємстві «Спецбудмонтаж-21». Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Всупереч нормам чинного законодавства, [PERSON] не повідомив Новомосковський міськрайонний центр зайнятості про наявність оплачуваної роботи, будучи поінформованим про свій обов`язок, визначений частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Отже, наявність у застрахованої особи, яка має статус безробітної, оплачуваної роботи є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення на випадок безробіття. Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума забезпечення та вартості наданих послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з неї з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За період перебування на обліку в Новомосковському міськрайонному центрі зайнятості з 02 липня 2019 [PERSON] отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 4\~524,86 грн. Отже, отримана допомога по безробіттю підлягає поверненню з моменту виникнення обставини, що впливає на умови виплати відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З огляду за викладене, позовні вимоги Новомосковського міськрайонного центру зайнятості про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Новомосковського міськрайонного центру зайнятості також підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 2 270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved