Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача 13.05.2022 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати будинок та земельну ділянку під будинком по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на1/2частину будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме на1/2частину будинку з господарськими спорудами (опис об`єкта: загальна площа 53,2 кв.м.; житлова площа 35,5 кв.м.; та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,2223 га. за кадастровим номером: 7121280400:01.002:0082 за адресою: [ADDRESS] , припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та припинити право власності [PERSON] на 1/2 земельної ділянки площею 0,2223 га. за кадастровим номером: 7121280400:01.002:0082 за адресою: [ADDRESS] . Просить судові витрати з відповідача понесені позивачем не стягувати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано 16.06.2007 року Багачівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області шлюб за актовим записом № 1. В період з 23.03.2010 р. по даний час [PERSON] та [PERSON] проживають разом з дітьми в будинку по [ADDRESS] , який придбаний в період шлюбу, а саме позивач та відповідач придбали на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та в послідуючому була приватизована земельна ділянка під будинком площею 0,2223 га. Право власності на момент звернення з позовом до суду зареєстроване за відповідачем, що підтверджується довідкою №46 від 19.04.2022 р. виданої Багачівським старостинським округом Звенигородської міської ради, відповідно до вказаної довідки чітко вбачається, що будинок був придбаний на підставі договору купівлі продажу від 07.10.2008 року ВКР №545970, також за відповідачкою було набуте право власності на земельну ділянку під будинком згідно з рішенням Багачівської сільської ради №21-5/5 від 14.10.2008 p. Будинок та земельна ділянка під будинком були придбані в період шлюбу, ціна будинку на момент придбання становила 8000 грн. Проте, в період спільного проживання подружжя в будинку було здійснено капітальний ремонт, будинок був утеплений, зроблено новий дах будинку та проведені внутрішні ремонтні роботи, та орієнтовно ціна будинку та земельної ділянки під будинком на момент пред`явлення позову становить близько 160 000 грн. Зважаючи на те, що будинок та земельна ділянка під будинком зареєстрована на відповідача, проте в силу ст. 60 Сімейного кодексу України, позивач має право на 1/2частину будинку та земельної ділянки під будинком, але це право потрібно щоб було реальне та визначене відповідно до вимог чинного законодавства, виникла необхідність у зверненні до суду з позовною вимогою про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки під будинком за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з вищевикладеним він змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2022 року обрано суддю Шарко О.П. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Шарко О.П. від 13.05.2022 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 08.06.2022 року на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи проводити без відповідача також зазначено, що позовні вимоги заявлені позивачем, визнаються відповідачем в повному обсязі, просять справу вирішити та розгляд провести без участі відповідача та його представника, не заперечують щодо розгляду справи без особистої присутності позивача та його представника. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували 16.06.2007 року шлюб в Багачівській сільській раді Звенигородського району, Черкаської області актовий запис №1. В період з 23.03.2010 р. по даний час [PERSON] та [PERSON] проживають разом з дітьми в будинку по [ADDRESS] , який придбаний в період шлюбу, а саме придбали на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння від 07.10.2008 року за адресою: [ADDRESS] та в послідуючому була приватизована земельна ділянка під будинком площею 0,2223 га. Право власності зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується довідкою №46 від 19.04.2022 р. виданої Багачівським старостинським округом Звенигородської міської ради, відповідно до вказаної довідки чітко вбачається, що будинок був придбаний на підставі договору купівлі продажу від 07.10.2008 року ВКР №545970, також за [PERSON] було набуте право власності на земельну ділянку під будинком згідно з рішенням Багачівської сільської ради №21-5/5 від 14.10.2008 року. Будинок та земельна ділянка під будинком були придбані в період шлюбу. Рішенням Звенигородського районного суду від 22.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Згідно ч.3ст.368 ЦК Українимайно, набутеподружжям за час шлюбу, є їхньоюспільноюсумісноювласністю, якщоінше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в періодшлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один і зподружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положеньстатті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказ иподаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не мож еґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved