Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2014 по 30.04.2021 в сумі 54\~414,16 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є споживачами послуг, які Концерн «Міські теплові мережі» надає у квартиру [ADDRESS] . Позивачем за вказаною адресою за період з 01.02.2014 по 30.06.2021 було надано послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 66\~805,51 гривень. Відповідачем за вказаний період нарахування були сплачені в сумі 12\~391,35 гривні, а тому сума заборгованості за вказаний період становить 54\~414,16 гривень. Відповідач [PERSON] 21.10.2021 подав відзив на позов, в якому зазначив, що правовідносини, що склалися між ним та позивачем є спірними. Виходячи з розрахунку заборгованості наданого позивачем кількість зареєстрованих осіб, на яких нараховувалися данні комунальні послуги становить 0. Також між сторонами не був укладений договір про надання послуг. Також відповідач зазначив, що були порушені строки позовної давності та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою від 27.09.2021 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 13.01.2022 за клопотанням відповідача [PERSON] у Концерну «Міські теплові мережі» витребуваний помісячний детальний розрахунок заборгованості по гарячому водопостачанню, яка обліковується на особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , з 01.04.2017 до 30.06.2021 із зазначенням інформації про вартість послуги; наданий об`єм послуги із зазначенням норм споживання, кількості осіб, на яких нараховувалась послуга або середньомісячних показників лічильника обліку. Витребуваний доказ суду не був наданий без повідомлення причин. Ухвалою від 22.06.2021 закрите провадження у справі в частині вимог до співвідповідача [PERSON] у зв`язку з його смертю. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав частково в межах суми боргу за централізоване опалення. Просив застосувати позовну давність. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 267560087 від 26.07.2021 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] від 29.12.2007. Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] як на особу, яка є споживачем послуг, які за адресою: [ADDRESS] , надає Концерн «МТМ». Відповідно до розрахунку боргу за послуги з централізованого опалення та гаряче водопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] , на особовому рахунку обліковується заборгованість за період з 01.02.2014 до 01.06.2021 в сумі 54\~414,16 гривні, в тому числі заборгованість за опалення 39\~112,93 гривень та гаряче водопостачання 15\~301,23 гривня. При цьому, в розрахунку зазначено, що кількість людей, на яких здійснювалось нарахування становить 0 осіб. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5\~Закону №\~2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV, пункту 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У статтях 19 та 25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV) зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої зобов`язання з надання комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконав належним чином, що не спростовано відповідачем. Відповідач, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 30.06.2021 має заборгованість перед позивачем в сумі 54\~414,16 гривні. Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що передбачено статтею 256 ЦК України. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 24.06.2021, у зв`язку з чим позовна давність спливла за вимогами за період з 01.02.2014 до 23.06.2018. Проте, відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021. Станом на день ухвалення судом рішення карантин не скасований. Таким чином, станом на 24.06.2021 спливла позовна давність за вимогами за період з 01.02.2014 до 01.04.2017, а за вимогами з 02.04.2017 її строк продовжується на строк дії карантину. Згідно з розрахунку боргу за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість відповідача за період з 02.04.2017 до 30.06.2021 перед Концерном «МТМ» складає 29\~670,89 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача. Щодо заборгованості відповідача за послуги з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) суд зазначає наступне. Відповідно до листа Концерну «МТМ» від 30.12.2021 № С-2625/п за адресою: [ADDRESS] , встановлений квартирний лічильник гарячої води, остання державна повірка квартирного лічильника гарячої води проведена 12.11.2013. Оскільки до Філії Концерну «МТМ» Дніпровського району не були надані документі, що підтверджують своєчасну повірку приладу обліку гарячої води, у лютому 2019 року лічильник був знятий з абонентського обліку. Відповідно нарахування за послугу централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] проводилось згідно встановлених норм споживання. З липня 2018 року по січень 2019 року показання лічильника гарячої води до Концерну «МТМ» не надходили, відповідно нарахувань Концерн «МТМ» не виконував. Останні показники лічильників за червень 2018 року 16 та 23 куб. м. Згідно з частиною другою статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. У пункті 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630), зазначено, що оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання, що передбачено абзацом п`ятим пункту 15 Правил № 630. Згідно з пунктом 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши розрахунок боргу за послуги з централізованого опалення та гаряче водопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] суд встановив, що заборгованість з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 477,79 гривень обліковувалась на особовому рахунку з 01.11.2015. 01.06.2018 проведене нарахування в сумі 596,52 гривень за показаннями приладів обліку, що підтверджується листом Концерну «МТМ» від 30.12.2021 № С-2625/п. З лютого 2019 року Концерн «МТМ» проводив нарахування за послугу з гарячого водопостачання за нормами споживання, що підтверджується листом Концерну «МТМ» від 30.12.2021 № С-2625/п. В розрахунку боргу за послуги з централізованого опалення та гаряче водопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] зазначено, що послуга нараховувалась на 0 людей. За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою від 13.01.2022 у позивача був витребуваний помісячний детальний розрахунок заборгованості по гарячому водопостачанню, яка обліковується на особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , з 01.04.2017 до 30.06.2021 із зазначенням інформації про вартість послуги; наданий об`єм послуги із зазначенням норм споживання, кількості осіб, на яких нараховувалась послуга або середньомісячних показників лічильника обліку. Вказана ухвала отримана представником позивача 08.02.2022, що підтверджується його розпискою. Проте, витребуваний доказ суду не був наданий без повідомлення причин. Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. На підставі викладеного суд визнає, що нарахування послуги з гарячого водопостачання за період з 01.02.2019 до 30.04.2021 проводилось за нормами споживання на 0 осіб, а отже за вказаний період заборгованість у відповідача за вказану послугу відсутня. При цьому, враховуючи заяву відповідача, суд застосовує позовну давність за вимогою про стягнення заборгованості з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 477,79 гривень, яка виникла станом на 01.11.2015. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення заборгованості з централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 596,52 гривень за червень 2018 року. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~262,66 гривні (2\~270*(30\~267,41*100%:54\~414,16).

Outcome: partial