Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Мар`янівська селищна рада Луцького району Волинської області. Позов мотивований тим, що позивачу на підставі договору дарування житлового будинку від 04 лютого 2009 року належить в цілому житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який не проживав за вказаною адресою тривалий час з 2012 року. Також у вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Проте, дані особи у будинку ніколи не проживали, на утримання будинку комунальних платежів не сплачують, їх особистих речей в приміщенні не має, будинковолодінням вони не цікавляться. Позивач та члени її сім`ї не вчиняли перешкод відповідачам у користуванні даним жилим приміщенням. Враховуючи, що позивач має намір продати житловий будинок та змінити місце проживання, реєстрація відповідачів в будинку створює [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження належним її майном, остання просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 26 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду спрощеного позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 27 червня 2022 року закрито провадження в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, пред`явлені вимоги задовольнити. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності та відзиви на позов не подали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Мар`янівської селищної ради в судове засідання 27.06.2022 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, письмових пояснень щодо позову суду не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №22026726 від 02.03.2009 (а.с.8) Відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у належному позивачу житловому будинку, що стверджується довідкою про склад сім`ї та проживання виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Волинської області від 18.05.2022 №249. Згідно даної довідки, [PERSON] прописана за вищевказаною адресою, але не проживає з 2017 року, [PERSON] , [PERSON] прописані, але не проживають з 2019 року. (а.с.9). Реєстрація відповідачів у спірному будинку підтверджується відповідями Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області №582/05-16/2-22 від 26.05.2022, №583/05-16/2-22 від 26.05.2022, №584/05-16/2-22 від 26.05.2022 та копією будинкової книги (а.с.12,13, 22,23). З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №857 від 28 жовтня 2021 року, №74 від 28 січня 2022 року, №233 від 09 травня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] . Проте, останні жодного дня не проживали за даною адресою, їх особистих речей в будинку немає. На неодноразові звернення [PERSON] про зняття з реєстрації вони не реагують (а.с.14-16). [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що стверджується рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року (а.с.10). 20 листопада 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має\~право\~вчиняти\~щодо свого\~майна\~будь-які\~дії,\~які\~не\~суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 Житлового кодексу Української РСР\~ закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно із ч.1 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК Української РСР\~до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя,\~їх\~діти\~і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до положень статті 16\~ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 502/922/18 (провадження №61-1913св20). Судом встановлено, що позивач є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідачі, які зареєстровані у належному позивачу житловому будинку, в силу положень частини другої статті 64 ЖК Української РСР частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР не є членами сім`ї власника (позивача) житлового будинку, спільним побутом із позивачем не пов`язані, оскільки за вищевказаною адресою тривай час не проживають, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймають. Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у вказаному житловому будинку у позивача виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, що свідчить про перешкоди у користуванні таким житлом. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що між відповідачами і власником будинку наявна домовленість про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. За таких обставин, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені останньою судові витрати у справі в розмірі 992,40 гривень судового збору.

Outcome: approved