Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У січні 2021 року до Вільнянського районного суду Запорізької області звернулося товариство зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом про стягнення з [PERSON] , заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.06.2017 року між ТОВ«Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2231903704 від 20.06.2017 року відповідно до умов якого відповідач отримаву первісного кредитора кредит на суму 30000 грн. строком на 36 місяців та зі сплатою відсотків за користування кредитом. ТОВ«Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повністю виконав вимоги Договору, наддавши [PERSON] кредит на вказану вище суму. 09.12.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центрфінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція зповернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» правагрошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язувався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 56458,46 грн., яка складається з 23091,31 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 4031,19 грн. сума заборгованості за відсотками; 16749,42 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 12586,54 грн. сума заборгованості за пенею, а також судові витрати у розмірі 2270 грн. Представник позивача просив розглядати справу без участі позивача, відповідач відзив на позов не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 20.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2231903704 від 20.06.2017, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 30003,19 грн.строком на 36 місяців зі сплатою 11,99% річних згідно з графіком платежів. Додатком до договору є умови надання кредиту та графік платежів. Графік платежів містить суми щомісячних платежів з 20.06.2017 до 23.06.2020, які складаються з частини кредиту, що підлягає поверненню, плати за річною відсотковою ставкою та щомісячної плати за кредитом. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про виконання з боку кредитодавця своїх зобов`язань за кредитним договором №2231903704 від 20.06.2017. 09.12.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №2231903704, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансовакомпанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до Боржників за Кредитнимидоговорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (ПортфельЗаборгованості). Згідно п.1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі Портфеля Заборгованості зацим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ«Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ«Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними Договорами, включаючиправо вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав належним чином, внаслідок чого,станом на дату відступлення права вимоги, загальна сума заборгованості відповідача за кредитнимдоговором перед ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» складає 56458,46 грн., яка складається з 23091,31 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 4031,19 грн. сума заборгованості за відсотками; 16749,42 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 12586,54 грн. сума заборгованості за пенею, а також судові витрати у розмірі 2270 грн. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 20191209 від 19 грудня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 20.06.2017 року №2231903704. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та наумовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатитипроценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцевіпозику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самійкількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та впорядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України зазначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання маєвиконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актівцивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діловогообороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повномуобсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієїіз сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті598 ЦК України). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належнимчином. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належнимчином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщоумови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно дозвичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Враховуючи, визначені умови договору та встановлений факт невиконання таких умов з боку відповідача, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позову щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу 23091,31 грн. та відсотками 4031,19 грн. Що стосується суми заборгованості за плату за управління кредитом, то слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтомрегулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку Українита угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на датуукладення кредитного договору) передбачено, що до договорів із споживачами про наданняспоживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах,зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпеченняповну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення надепозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, колиспоживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовимиінструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживачзобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьоюособою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагаєтьсязаконодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупноївартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крімвідсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила змінивідсоткової ставки. Відповідно до статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець,виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком єістотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.За змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України"Про захист прав споживачів" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Законупро несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни вбудь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни увитратах, зокрема, щодо плати за надання кредиту чи його обслуговування, в тому числі плати задострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких окремих положень недійсними.Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення можебути змінено або визнано недійсним. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено,що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісіюза управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Частиною третьою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, щобанкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або відспорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. У справі встановлено, що паспортом кредиту передбачено сплату щомісячної плати за кредитом у розмірі 3,19 % від суми виданого кредиту. Умови кредитного договору щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту є несправедливими щодо позичальника, оскільки порушують принцип добросовісності, обмежують його права як споживача, вносять істотний дисбаланс у взаємовідносини між банком та позичальником, задають шкоди останньому. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, такаоперація, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації правта обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаютьсяклієнту-позичальнику. Встановивши незаконність нарахування плати за управління кредитом, яка за свою суттю є щомісячною платою за кредитом, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог позову у цій частині. Що стосується вимог позову в частині стягнення заборгованості по пені, то слід зазначити, наступне . За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Вирішуючи питання щодо розміру пені, суд враховує,що за змістом паспорту кредиту не визначено її конкретний розмір , а лише обмежено граничним відношенням не більше 15 відсотків від суми прострочення. Якщо сторонами в договорі не передбачено конкретний розмір пені, а лише обмежено його розмір в разі невчасного здійснення розрахунків за договором відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», таке визначення розміру пені в договорі в даному випадку не відповідає принципу визначеності та розумності й вимогам ст. 549 ЦК України, таким чином не можна вважати розмір пені конкретно визначеним, тому в такому випадку нарахування пені є неправомірним. Таким чином, позов необхідно задовольнити частково, з урахуванням відмови у задоволенні вимог щодо стягнення пені та плати за управління кредитом. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 908 грн. (48%)

Outcome: partial