Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що вона з відповідачем [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 12.02.2015 у справі № 529/92/15-ц було задоволено її позов до [PERSON] та призначено щомісячне стягнення з останнього на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з 30 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На час ухвалення вказаного рішення суду [PERSON] вже мав аліментні зобов`язання щодо утримання сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, тому на її, позивача, користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] було присуджено аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача. Позивач вказує, що старший син відповідача - [PERSON] вже досягнув повноліття і відповідач вже не сплачує аліменти на його утримання. На теперішній час згідно чинного законодавства мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а рішенням суду визначено, що розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що є нижчим за встановлений нині законом мінімальний гарантований розмір аліментів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів, які за рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 12.02.2015 у справі № 529/92/15-ц стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з останнього щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 08.06.2022 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа [PERSON] надав суду заяву, в якій вказав, що він не заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що він вже закінчив навчання, навчатися надалі наразі не планує, а тому відповідач [PERSON] вже припинив сплачувати аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжував навчання. З цього приводу він до відповідача [PERSON] ніяких претензій не має. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 5/. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 12.02.2015 у справі № 529/92/15-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та призначено щомісячне стягнення з останнього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з 30 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 7/. На час ухвалення вказаного вище рішення суду [PERSON] вже мав аліментні зобов`язання щодо утримання сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, тому на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] було присуджено аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року у справі № 529/281/21 було задоволено позов [PERSON] та призначено щомісячне стягнення з [PERSON] на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). Стягнення аліментів розпочато з 13 квітня 2021 року і до закінчення [PERSON] 30 червня 2021 року навчання у професійно-технічному училищі № 4 м. Полтави, або до припинення ним навчання у навчальному закладі, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років /а.с. 9-11/. З наданої суду третьою особою [PERSON] заяви вбачається, що він не заперечує проти задоволення позову. Зазначає у заяві, що він вже закінчив навчання, навчатися надалі наразі не планує, а тому відповідач [PERSON] вже припинив сплачувати аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжував навчання. З цього приводу він до відповідача [PERSON] ніяких претензій не має /а.с. 25/. Таким чином, на час розгляду справи з відповідача [PERSON] стягуються аліменти лише на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб відповідач не має. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу\~України /далі\~-\~СК України/ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ Відповідно\~до ч.\~1\~ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує те, що після ухвалення рішення Диканського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінився в бік збільшення з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому недостатність гарантованого розміру раніше стягнутих аліментів для нинішнього утримання та нормального розвитку неповнолітнього сина сторін, порушує права цієї дитини. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком дитини, що проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, відповідач є працездатним, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб, крім неповнолітнього сина [PERSON] , не має. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Відповідачем не було надано суду доказів, які б спростовували позовні вимоги чи доказів щодо неспроможності сплати ним аліментів у розмірі, визначеному позивачем у справі, а саме - у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON] до його повноліття, беручи до уваги, що відповідачем не було надано суду заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які за рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 12.02.2015 у справі № 529/92/15-ц стягуються з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з останнього щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць. Позивач [PERSON] просить у позові розпочати стягнення з відповідача аліментів у збільшеному розмірі з дня подання нею позову до суду. \~ Відповідно\~до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовом про збільшення розміру аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, то судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп підлягає згідно з ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial