Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

у вересні 2021 позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір?ю за місцем її фактичного проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 12.09.2014 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб. У шлюбі [INFO] народився спільний син сторін [PERSON] . З липня 2021 року сторони припинили спільне проживання та з цього часу позивач з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з часу окремого проживання сторін відповідач вчиняє психологічне насильство по відношенню до позивача і дитини, висловлює погрози викрадення дитини та вивезення її у невідомому напрямку. З огляду на наведене, з метою захисту інтересів дитини, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (т. 1 а.с. 83-84). 24.09.2021 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 91-94). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2021 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 98). 28.09.2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 107-108). 11.10.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на їх необґрунтованість, надуманість та безпідставність (т. 1 а.с. 139-155). 11.10.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] (т. 2 а.с. 1-16). У судовому засіданні 03.11.2021 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року зобов?язано посадових осіб служби (сектору) у справах дітей Козинської селищної ради надати Голосіївському районному суду м. Києва висновок щодо місця проживання дитини [PERSON] , 2019 року народження (т. 2 а.с. 124). 22.11.2021 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (т. 2 а.с. 131-147). 03.12.2021 року представника відповідача за первісним позовом [PERSON] подано відповідь на відзив (т. 3 а.с. 31-47). 31.12.2021 року до суду надійшов висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини, складений виконавчим комітетом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області (т. 3 а.с. 117-124). 05.01.2022 року від представника позивача за первісним позовом [PERSON] надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (т. 3 а.с. 126-135). 15.06.2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про відмову від зустрічних позовних вимог, та визнання позовних вимог за первісним позовом [PERSON] у повному обсязі. Ухвалою Голосіївського районного судум. Києва від 15.06.2022 року закрито провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба (сектор) у справах дітей Козинської селищної ради, Служба у справах дітей та сім?ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , яка просила позов задовольнити, пояснення відповідача [PERSON] , який визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , 2019 року народження, разом з матір? ю[PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд надходить до наступного. Судом встановлено, що 12.09.2014 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] »), зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 2439, що стверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 21). [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві; згідно даних вказаного вище свідоцтва батьками малолітнього [PERSON] , 2019 року народження, є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 22). Згідно даних довідки № 395-01 від 10.09.2021 року, виданої Козинською селищною радою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 15.07.2021 року разом з сином [PERSON] , 2019 року (т. 1 а.с. 26). Відповідно до довідки № 338 від 13.09.2021 року, виданої Медичним центром «Софія», малолітній [PERSON] , 2019 року, перебуває на амбулаторному спостереженні у медичному центрі з 21.06.2019 року. Профілактичні огляди, консультації вузьких спеціалістів проводились у повному обсязі, вакцинація відбувалась за графіком. Мати дитини на планові візити з?являється разом з дитиною та підтримує регулярний зв?язок з лікарем. На 13.09.2021 року розвиток дитини відповідає віку, зауважень по догляду за дитиною немає (т. 1 а.с. 31). Відповідно до висновку за результатами проведення психологічного дослідження, складеного 01.11.2021 року спеціалістом ТОВ «Українська експертна компанія», психологом [PERSON] , [PERSON] позитивно ставиться до дитини, турбується та піклується про неї. Сприятливо може вплинути на емоційний, психічний стан та відчуття благополуччя дитини [PERSON] , 2019 року народження. Сприятливі умови виховання з боку матері [PERSON] на психологічний стан та розвиток дитини [PERSON] , 2019 року народження, можуть виховати психічно здорову та соціально адаптовану особистість. Сімейна ситуація, яка склалася між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] може сприяти розвитку депресивно-тривожних реакцій, фіксація на страхах у [PERSON] . З психологічної точки зору розлучення дитини [PERSON] , 2019 року народження, з матір? ю[PERSON] є недоцільним та не відповідає якнайкращому забезпеченню її інтересів. Виходячи з аналізу психоемоційного стану та поведінки дитини [PERSON] , з наданих на психологічне дослідження матеріалів, рекомендовано створити благотворні умови проживання, виховання та оточення малолітньої дитини, а саме встановити постійне місце проживання з матір? ю[PERSON] Наведене забезпечить інтереси дитини, сприятиме психологічному спокою дитини, її належному навчанню та розвитку, а також максимально ефективній адаптації дитини до життя після розлучення батьків (т. 1 а.с. 121-134). Згідно лист сімейного лікаря [PERSON] , з моменту народження [PERSON] , 2019 року народження, лікар спостерігала дитину у домашніх умовах, оберігаючи від зайвих контактів у клініці. У більшості випадків батьки були присутні вдвох (т. 2 а.с. 178-179). Згідно з ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як убачається із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині першій ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Таким чином, визначаючи місце проживання дитини, з огляду на те, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд надходить до висновку, що при вирішенні даного спору мають першочергове значення саме найкращі інтереси дитини. Судом встановлено, що на моменту розгляду справи в суді, позивач з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , де створено всі належні умови для проживання та повноцінного розвитку малолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 22.12.2021 року № 4 затверджено висновок органу опіки та піклування Козинської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (т. 3 а.с. 118). Згідно висновку органу опіки та піклування Козинської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (т. 3 а.с. 120-124), з липня 2021 року малолітній [PERSON] проживає разом з мамою за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2021 року проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини та встановлено, що родина проживає в одноповерховому будинку, площею 360 кв.м. Малолітній [PERSON] проживає в одній кімнаті з мамою. В даній кімнаті дитина має окреме спальне місце, шафи для особистих речей. У дитини безліч розвиваючих іграшок та літератури. Встановлено, що [PERSON] має стабільно високий дохід, що дозволяє забезпечувати належний фізичний, інтелектуальний, психологічний, культурний та духовний розвиток дитини, організовувати та забезпечувати дитині на високому рівні навчання, дозвілля, охорону здоров?я тощо. Взаємовідносини між матір?ю дитини та дитиною доброзичливі, ґрунтуються на взаємоповазі, розвиток та харчування дитини повноцінні, [PERSON] любить маму, а мама [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов?язки, у тому числі піклується про фізичне та духовне виховання малолітньої дитини в атмосфері любові та турботи. Врахувавши наведені у висновку обставини, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір?ю (т. 2 а.с. 120-124). Судом прийнято до уваги, що батько дитини [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, про що зазначив у поданій 15.06.2022 року до суду заяві. Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги позицію відповідача у справі [PERSON] , суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved