Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

30 грудня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на реєстрацію зміни місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 14 липня 2007 року проживали однією сім`єю в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року було розірвано, однак [INFO] в них народилась донька - [PERSON] . З моменту розірвання шлюбу по теперішній час донька проживає разом з матір`ю. Позивач в 2021 році придбала квартиру [ADDRESS] , та має намір зареєструвати місце проживання дитини в даній квартирі, однак без згоди батька позбавлена можливості це зробити, про що її було повідомлено у відділі реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Відповідач в свою чергу не дає згоди на реєстрацію дитини у вищезгаданій квартирі, в результаті чого позивач змушена звертатись до суду для визначення місця проживання дитини з матір`ю та надання дозволу на реєстрацію зміни місця проживання дитини без згоди батька, оскільки відносини з батьком дитини суттєво погіршились. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2022 року дану справу було залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом сплати судового збору та подання оригіналу квитанції про сплату судового збору на суму 1816 грн. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали та просила задовольнити, крім того заявила клопотання про виправлення описки в п. 3 прохальної частини, яке, суд не вважає зміною підстав позову та доповнення його новими обставинами. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимоги заперечив, в задоволені позову просив відмовити, оскільки санітарно - гігієнічні та побутові умови в квартирі [ADDRESS] , є такими що зашкодить фізичному та розумову розвитку дитини, не конкретизувала мети зміни місця проживання. Представник Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не мають, у розгляді справи покладаються на думку суду. Представник Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання згідно якого позов підтримує, а також просить здійснювати подальший розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2007 року, який було розірвано на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2021 року. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 497,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в якому батьком дитини зазначено - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю. Позивач просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем її фактичного проживання, без письмової згоди батька [PERSON] , [INFO] , на що слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2021 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 01.12.2021 року зареєстрованого в реєстру за №2617. Вулицю Курчатова перейменовано на час розгляду справи на вулицю Романа Шухевича . 29 грудня 2021 року з метою зареєструвати свої місце проживання та місце проживання доньки в даній квартиру позивач звернулася до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, однак їй було відмовлено, та повідомлено, що необхідна присутність батька дитини або його згода якщо батьки дитини проживають за різними адресами та дитина не досягла 14-ти років і проживає разом із матір`ю, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями заяв про зняття з реєстрації місця проживання та заяв про реєстрацію місця проживання себе та малолітньої дитини. Проте відповідач не дає згоду позивачу на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що також свідчить поданий відповідачем відзив на позовну заяву від 04.04.2022 року. 03 травня 2022 року від представника органу опіки та піклування Хмельницької міської ради Лях І.В. було надано суду письмовий висновок щодо доцільності зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з одночасною реєстрацією місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу не суперечитиме її інтересам. Відповідно дост.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно п.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо: 3) особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі (відсутність згоди батька). Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Згідно п.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників. Відповідач не надає письмової згоди на зняття з реєстрації малолітнього доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідач ухиляється від будь-яких відповідей стосовно вирішення питання зміни місця реєстрації своєї дочки. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Враховуючи викладене, а також те, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на освіту, на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, охорону здоров`я та соціальний захист, та виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 СК України, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). На час подання позову [PERSON] було одинадцять років. Частиною 2 ст. 161 СК України, передбачено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 того ж Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітньої дитини з матір`ю мають бути встановлені виняткові обставини, які визначені у ч. 2 ст. 161 СК України. Наявні у справі докази дозволяють встановити, що мати малолітньої [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Даних і доказів про умови і місце проживання батька дитини, наявності за її місцем проживання належним умов для проживання і розвитку дитини, суду не надано. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 квітня 2022 року, орган опіки та піклування вважає на підставі бесід з дитиною [PERSON] та матір`ю дитини [PERSON] враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . З врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд вважає, що винятковими обставинами, які перешкоджають залишенню дитини з [PERSON] є саме бажання дитини проживати спільно з матір`ю за належними умовами для її існування та розвитку, та відсутність доказів про наявність таких належних умов у батька, крім того останній перебуває за межами території України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, які складаються з суми судового збору 1816 грн.

Outcome: approved