Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2020 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс», в якому просить стягнути з відповідача на його користь: надмірно сплачені кошти за гаряче водопостачання та водовідведення в сумі 5866,22 грн.; надмірно сплачені кошти за холодне водопостачання в сумі 14659,18 грн.; надмірно сплачені кошти за обслуговування будинку в сумі 6606,70 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСББ «Інкомсервіс» про стягнення надмірно сплачених коштів, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс» у відповідності до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» здійснюється комплексне обслуговування будинку [ADDRESS] . Позивач понад десять років проживає за адресою: [ADDRESS] , та сплачує комунальні послуги квартири, в підтвердження чого позивачем надано квитанції про сплату комунальних послуг. Як вказує позивач, він взимку 2020 р. почав перевіряти правомірність виставлення відповідачем рахунків на оплату комунальних послуг. При перевірці було виявлено, що відповідачем суттєво порушено права позивача, як споживача комунальних послуг, виходячи з наступного. Щодо постачання та водовідведення гарячої води. Так, відповідно до виставлених відповідачем рахунків, які були повністю сплачені позивачем, йому виставлялись рахунки на водопостачання та водовідведення гарячої води. Проте, починаючи з липня 2015 р. будинок відключено від гарячого водопостачання та водовідведення, що підтверджується копією Акту власників квартир в будинку та відповіддю відповідача від 22.04.2020 р. вих. № 633. Тобто, на думку позивача, відповідач неправомірно виставляв рахунки за гаряче водопостачання та водовідведення до квартири. Як наслідок, позивачем було надмірно сплачено відповідачу за постачання гарячої води та водовідведення гарячої води за період з 01.03.2017 р. по 01.01.2019 р. кошти в сумі 5866,22 грн. Щодо холодного водопостачання. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2015 р. № 5793 було затверджено «Нормативи питного водопостачання та норми споживання послуг з централізованого постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у місті Києві», що є діючим на дату подачу позовної заяви. Як вказує позивач, квартира, за яку він сплачував комунальні послуги, не має офіційно встановлених опломбованих повірених належним чином лічильників на холодну воду та, у відповідності до Нормативів, відноситься до квартири в багатоквартирному житловому будинку з водопроводом, каналізацією, централізованим гарячим водопостачанням, з ваннами завдовжки більше ніж 1500 мм., обладнаними душами. Як наслідок, відповідно до п. 12 Нормативів, на таку квартиру встановлено норму споживання послуг з централізованого постачання холодної води (з використанням внутрішньобудинкових систем) на 1 особу у кількості 4,5 м3/міс. Вищезазначене підтверджується відповідачем, а саме платіжками, що виставлялись позивачу за період з 01.03.2017 р. до 01.03.2018 р., за якими для квартири було встановлено норматив на 1 особу у кількості 4,5 м3/міс. Проте, як зазначає позивач, з 01.03.2018 р. відповідач почав виставляти рахунки за споживання холодної води поза нормами для квартир, що не мають лічильника. При цьому, позивач звертає увагу на те, що відповідно до долучених до позовної заяви копій рахунків, що виставлялись відповідачем, в квартирі зареєстровано та проживає одна особа. Тобто, на думку позивача, відповідач з 01.03.2018 р. неправомірно виставляє рахунки за холодне водопостачання понад норми, встановлені для квартир без належним чином встановленого приладу обліку. Як наслідок, позивачем було надмірно сплачено відповідачу за холодне водопостачання за період з 01.11.2017 р. по лютий 2020 р. 14659,18 грн. Щодо вартості утримання будинку. Починаючи з 01.02.2019 р. відповідач почав безпідставно виставляти позивачу рахунки за утримання будинку за тарифом 8,44 грн./кв.м. Крім того, в рахунках відповідач зазначав невірну площу квартири, а саме в рахунках зазначено, що площа квартири дорівнює 184,29 кв.м., в той час яу у відповідності до техпаспорту на квартиру загальна площа квартири дорівнює 182,70 кв.м. Тобто, розмір внеску позивача навіть за тарифом 8,44 грн./кв.м. повинен був дорівнювати менше ніж було виставлено в рахунках за даними, наданими відповідачем, а саме: 182,70 * 8,44 = 1541,99 грн. Проте, за затвердженим загальними зборами відповідача тарифом, а саме 5,50 грн./кв.м., розмір внеску позивача складає 182,70 * 5,50 = 1004,85 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до абз. 9 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Також, відповідно до п. 3 розділу 3 Статуту відповідача, до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласника. Загальними зборами відповідача не приймалось рішення про збільшення тарифу (внесків) з 5,50 грн. до 8,44 грн. Більше того, 24.02.2020 р., як вказує позивач, після багаторазових особистих звернень до керівництва відповідача, звернувся до останнього з письмовою вимогою здійснити перерахунок та повернення надмірно сплачених ним коштів за утримання будинку, оскільки рішенням загальних зборів не затверджувався новий тариф у розмірі 8,44 грн./кв.м., а як наслідок діє тариф у розмірі 5,50 грн./кв.м. Проте, у відповідь відповідачем було направлено лист від 12.03.2020 р. вих. №626, де відповідач зазначив, що зміна тарифу стосується не лише позивача і дане питання буде виставлено на обговорення всіх співвласників. При цьому, не було надано жодної відповіді на законну вимогу позивача повернути надмірно сплачені кошти. Тобто, на думку позивача, відповідач з 01.02.2019 р. неправомірно виставляє рахунки за утримання будинку за новим тарифом, а саме 8,44 грн./кв.м. Як наслідок, позивачем було надмірно сплачено відповідачу за утримання будинку за період з 01.02.2019 р. по лютий 2020 р. 6606,70 грн. Враховуючи те, що відповідачем в порушення абз. 4 ст. 4 та ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» було неправомірно виставлено позивачу рахунки за комунальні послуги, а позивачем сплачено на загальну суму 27032,10 грн., позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 04.06.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 31.08.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс» про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії. В ухвалі про відкриття провадження у справі сторонам визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 09.10.2020 р. до суду від представника відповідача ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованими. У відзиві на позовну заяву представник ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» вказав на те, що в 2004 р. при будівництві і здачі в експлуатацію багатоквартирного будинку [ADDRESS] , були встановлені індивідуальні лічильники холодної і гарячої води, а також водовідведення в кожній квартирі окремо, а тому облік спожитих комунальних послуг за кожним споживачем мав відбуватися за допомогою саме цих лічильників. В січні 2009 р. Правлінням ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) було прийнято рішення, що по тим квартирам, які не передають показники лічильників фактичного споживання холодної і гарячої води, необхідно проводити нарахування згідно норм споживання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води та водовідведення, затверджених Київською міською державною адміністрацією (КМДА) (оскільки постачальники комунальних послуг щомісяця виставляли рахунки відповідачу згідно показників загальнобудинкового лічильника як колективному споживачу комунальних послуг). Враховуючи, що позивач не передавав відповідачу показники по електролічильниках холодної і гарячої води, то за період з 2009 р. по березень 2017 р. ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) здійснював нарахування позивачу згідно норм споживання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води та водовідведення, затверджених КМДА. В травні 2017 р. позивач звернувся до бухгалтера ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) із проханням виставляти йому рахунки по сплаті за спожиту холодну і гарячу воду не згідно норм споживання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води та водовідведення, затверджених КМДА, а згідно фактичних показників лічильників. Також в травні 2017 р. позивач в усній формі передав бухгалтеру показники по лічильнику холодної води, згідно яких, за період з лютого 2009 р. по березень 2017 р. ним було спожито 2823 м? холодної води, тоді як сплачено лише за 549,5 м? холодної води, отже, недоплата позивача за спожиту холодну воду склала: 2823 - 549,5 = 2273,5 м?. Отже, позивач сплачував щомісяця за 5,5 м? спожитої холодної води, а фактично використовував 28,23 м? щомісяця починаючи з лютого 2009 р. по березень 2017 р. (якщо розрахувати 2273,5 м? по місяцям за вказаний період). По лічильнику гарячої води позивач, за період з лютого 2009 р. по 09.07.2015 р. (до моменту фактичного перекриття будинку гарячого водопостачання), за переданими бухгалтеру позивачем даними, останній заборгував відповідачу кошти за 959 м? фактично спожитої гарячої води. Вказані обставини підтверджуються доданими до відзиву на позовну заяву, письмовими поясненнями бухгалтера ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) Вернигор Н.О., які містяться в матеріалах справи. На підставі викладеного, Правління ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) прийняло рішення щодо виставляння позивачу рахунків за фактично спожиту холодну воду. На основі виведеного розміру середньомісячного споживання та тарифів, які діяли на певну дату, бухгалтером було розраховано суму недоплати позивачем за несплачені 2273,5 м? холодної води, яка склала 11613,21 грн., а також за несплачені 959 м? гарячої води, яка склала 15618,11 грн. Таким чином, позивачу щомісяця окрім виставляння рахунків по нормам споживання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (на даний час це 4,5 м?) додатково нараховується плата за його попередній борг (загальна сума 11613,21 грн.). Враховуючи, що фактично постачання гарячої води в будинок припинено з липня 2015 р., позивачу виставляються рахунки за його попереднім боргом (загальна сума боргу 15618,11 грн.)., та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 09.10.2020 р. до суду від представника відповідача ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 19.10.2020 р., 22.10.2020 р. та 09.11.2020 р. до суду від позивача надійшли заяви про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. 26.11.2020 р. до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. 10.12.2020 р. до суду від представника відповідача ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 26.01.2022 р., відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» про розгляд справи за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс» про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії, у судовому засіданні з повідомленням сторін. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом до ОСББ «ІНКОМСЕРВІС», позивач [PERSON] вказує на те, що відповідачем було неправомірно виставлено рахунки за комунальні послуги, а позивачем сплачено на загальну суму 27032,10 грн., а саме: за постачання гарячої води та водовідведення гарячої води за період з 01.03.2017 р. по 01.01.2019 р. на суму 5866,22 грн.; за холодне водопостачання за період з 01.11.2017 р. по лютий 2020 р. на суму 14659,18 грн.; за утримання будинку за період з 01.02.2019 р. по лютий 2020 р. на суму 6606,70 грн. Так, позивач, як на підставу своїх вимог вказав на те, що ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» у відповідності до положень законодавства мав право виставляти рахунки виключно: - за послуги, що взагалі надавались (гаряче водопостачання та водовідведення взагалі в будинку не надавалось з 2015 р. та не надається по теперішній час. Будинок відключено вже тривалий час від гарячої води. Постачальник послуг з гарячого водопостачання та водовідведення в м. Києві не надавав в будинку відповідні послуги починаючи з 2015 р. Як наслідок і не виставляв жодних рахунків відповідачу за надані в цей період послуги); - за тарифами та нормами, що встановлені у відповідності до вимог законодавства (відповідач з 01.03.2018 р. без будь-яких законних підстав виставляв рахунки за холодне водопостачання понад норми, встановлені для квартир без належним чином встановленого приладу обліку); - на підставі рішення загальних зборів щодо встановлення розміру тарифу (внесків) (рішення про встановлення тарифу на утримання будинку за тарифом 8,44 грн./кв.м. загальними зборами не приймалось). Таким чином, позивач вказує на неправомірні дії відповідача ОСББ «ІНКОМСЕРВІС», так як відповідач безпідставно отримав від позивача 27032,10 грн., оскільки ним сплачувались всі рахунки за комунальні послуги в повному обсязі, в підтвердження чого позивачем надано відповідні квитанції та рахунки про сплату комунальних послуг. Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, та взаємовідносини між виконавцем послуг та споживачем регулюються виключно на договірних засадах. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст. 1 Закону). Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ст. 1 Закону). Статтею 5 Закону визначено перелік житлово-комунальних послуг. Так, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Статтею 7 Закону визначено права і обов`язки споживачів. Так, споживач має право: 1) одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; 2) без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); 4) на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; 6) на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; 7) отримувати від управителя, виконавців комунальних послуг штраф у розмірі, визначеному договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; 9) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; 10) без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; 11) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі; 12) у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; 13) розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем. Індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; 7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг; 11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Колективний споживач має право: 1) укладати договір про надання комунальної послуги відповідно до статуту в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем; 2) розірвати договір про надання комунальної послуги, укладений ним в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання. Колективний споживач зобов`язаний: 1) допускати до об`єктів нерухомого майна, що належать колективному споживачу, а також у місця загального користування і допоміжні приміщення багатоквартирних будинків (для об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів вимірювальної техніки; 2) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг для споживачів, яких об`єднує такий колективний споживач; 3) забезпечувати розподіл між споживачами, об`єднаними таким колективним споживачем, обсягу спожитих комунальних послуг відповідно до законодавства (крім випадку, коли співвласниками визначено іншу особу, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги); 4) у разі безпосереднього здійснення розподілу обсягу комунальних послуг між споживачами у будівлі надавати споживачам, об`єднаним таким колективним споживачем, детальний розрахунок розподілу між ними обсягу спожитих комунальних послуг, а в разі обліку комунальних послуг засобами вимірювальної техніки вузла обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі (її частині), надавати також інформацію про їх показання. Відповідно до ст. 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Згідно ст. 10 Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих послуг з управління, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі якщо прибудинкова територія багатоквартирного будинку не оформлена у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку, прибирання та інші послуги з обслуговування території навколо такого багатоквартирного будинку можуть бути включені до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (у тому числі при визначенні управителя на конкурсних засадах) виключно за згодою споживачів із визначенням на договірних засадах та погодженням з органом місцевого самоврядування меж та площі території, яку співвласники згодні утримувати. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відносини, що регулюються цим Законом. Так, згідно із зазначеною статтею Закону предметом регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Частиною 2 статті 2 Закону передбачено, що не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Судом встановлено, що ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) забезпечує утримання і експлуатацію багатоквартирного буд. [ADDRESS] та його прибудинкової території, а також сприяє у отриманні співвласниками вказаного будинку комунальної послуги у вигляді холодного водопостачання та водовідведення на підставі договорів №05890/4-09 від 18.08.2005 р. і №01104/9-09 від 12.08.2019 р., укладеного з Відкритим, а потім Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ», який є постачальником (виробником) зазначеної комунальної послуги (тобто відповідач є колективним споживачем зазначеної комунальної послуги). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками (п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону, колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку. Колективний договір про надання комунальних послуг підписується на умовах, визначених у рішенні співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Пунктом 1 ч. 3 ст. 7 Закону визначено, що колективний споживач має право укладати договір про надання комунальної послуги відповідно до статуту в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Встановлено, що ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) відповідно до договорів №05892/4-9 від 18.08.2005 р. та №01104/9-09 від 12.08.2019 р., укладеного з В/ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», був і є колективним споживачем централізованого холодного водопостачання і водовідведення. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до 09.07.2015 р. ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» був колективним споживачем комунальної послуги у вигляді гарячого водопостачання і водовідведення на підставі договору з Приватним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО». Проте, 09.07.2015 р. через велику заборгованість перед виробником вказаної комунальної послуги гаряче водопостачання і водовідведення для багатоквартирного будинку було припинене. Тарифи на централізоване водопостачання і водовідведення затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Отже, ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» є посередником між постачальником (виробником) та індивідуальним споживачем вищевказаних комунальних послуг, оскільки спочатку індивідуальний споживач передає показання лічильників відповідачу, далі відповідач їх передає КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», який, в свою чергу, виставляє рахунки індивідуальному кінцевому споживачу. Після цього, індивідуальний споживач вносить кошти на розрахунковий рахунок відповідача, а далі відповідач перераховує вказані кошти постачальнику (виробнику) вказаних комунальних послуг. Позивач просить стягнути з ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» надмірно сплачені кошти за обслуговування будинку в сумі 6606,70 грн., вказуючи на те, що відповідач з 01.02.2019 р. неправомірно виставляє рахунки за утримання будинку за новим тарифом, а саме 8,44 грн./кв.м., оскільки загальними зборами відповідача не приймалось рішення про збільшення тарифу (внесків). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як було зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Частиною 2 ст. 10 Закону та п. 2 розділу ІІІ Статуту ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» визначено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Частиною 5 ст. 10 Закону, яка кореспондується з абз. 1 п. 11 розділу ІІІ Статуту встановлено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обоє 'язковим для всіх співвласників. Відповідно до абз. 1, 4, 6 ч. 9 ст. 10 Закону, які кореспондуються із абз. 1, 4, 6 п. 3 розділу ІІІ Статуту, до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно абз. 1, 2, 8, 10 ч. 1 ст. 15 Закону, які кореспондуються з абз. 1, 2, 8, 10 п. 2 розділу V Статуту, співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі. Пунктом 3 ч. 1 ст. 22 Закону визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Частиною 3 ст. 23 Закону визначено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до абз. 1 і 3 п. 4 розділу ІV Статуту, сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами, є обов`язковою для всіх співвласників. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та цього Статуту. Отже, у позивача виникає обов`язок щомісяця оплачувати затверджені органами управління ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) внески у рахунок покриття витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Як вбачається з матеріалів справи, Загальними зборами ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ: 33343125) затверджувалися розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території, які є обов`язковими для сплати всіма співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Так, вбачається, що до лютого 2019 р. розмір внеску на утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та його прибудинкової території складав 5,50 грн./кв.м. загальної площі квартири/нежитлового приміщення, що не заперечується позивачем. Загальний розмір внесків був прийнятий Загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] . 20.12.2018 р. Загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , було прийнято рішення про затвердження розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8,44 грн./кв.м. загальної площі квартири/нежитлового приміщення, що підтверджується Протоколом. Зазначений розмір внесків почав застосуватися з лютого 2019 р. Так, Протоколом від 20.12.2018 р. підтверджується, що Загальні збори співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , проголосували за встановлення внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8,48 грн./кв.м. загальної площі квартири/нежитлового приміщення. При цьому, суд звертає увагу на те, що ч. 14 ст. 10 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», яка кореспондується з абз. 3 п. 8 розділу ІІІ Статуту, визначено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користуванні фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників. Відповідно до 1 сторінки Протоколу від 20.12.2018 р., протокол та опитувальні листи разом заповнили 157 співвласників, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 14849 кв.м. За рішення про встановлення внеску на утримання будинку і прибудинкової території проголосували співвласники, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 11051,6 кв.м. Крім того, вбачається, що вказане рішення Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , не було оскаржене, ніким не ос порене, залишається діючим і обов`язковим для усіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що починаючи з лютого 2019 р. позивач зобов`язаний сплачувати внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8,44 кв.м. загальної площі його квартири, а відповідач, зі свого боку, правильно нараховує щомісячні платежі позивачу. Враховуючи вищевикладене, твердження позивача про те, що Загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] не затверджувався внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8,44 кв.м. загальної площі квартири/нежитлового приміщення, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до абз. 1 і 2 пункту 11 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем в присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: - у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); - у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; - у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Згідно з пунктом 18 цих Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Аналіз вищевикладених норм права дозволяє стверджувати про обов`язок позивача сплачувати за спожиті комунальні послуги згідно показників загальнобудинкових лічильників. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Так, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на власників. Також, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право вимоги кредитора визначив у своїй постанові Верховний Суд від 15.03.2018 р. у справі №401/710/15-ц, відповідно до змісту якої зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. З огляду на викладене, у позивача перед відповідачем є обов`язок сплатити фактично спожиті комунальні послуги, а тому суд приходить до висновку, що виставляння рахунків позивачу ОСББ «ІНКОМСЕРВІС», є правомірними діями відповідача. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України. Судом встановлено, що позивач отримав відповідно до умов договору послуги від відповідача як з утримання будинку та прибудинкової території, так і надання послуги з постачання холодної води. Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення коштів, сплачених за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території і послуг з постачання холодної води, на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки власники квартир не звільняється від виконання їхніх обов`язків щодо належного утримання будинку та прибудинкової території, сплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги, а також оплати інших платежів, передбачених законом і статутними документами. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення грошових коштів за постачання гарячої води та водовідведення, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з липня 2015 року послуга з постачання гарячої води та водовідведення не надавалась, що підтвердив відповідач у відзиві на позовну заяву. Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження суми боргу за спожиті комунальні послуги з постачання гарячої води та водовідведенн за минулі періоди та у квитанціях про сплату не вказано про наявність у позивача будь-якої заборгованості за гаряче водопостачання/водовідведення. Таким чином, відповідачем не надано належних та достовірних доказів наявності правових підстав на отримання сплачених коштів за гаряче водопостачання та водовідведення в період з липня 2015 року. Відповідач неправомірно виставляв рахунки за гаряче водопостачання та водовідведення, як наслідок, позивачем було надмірно сплачено відповідачу за постачання гарячої води та водовідведення гарячої води за період з 01.03.2017 р. по 01.01.2019 р. кошти в сумі 5866,22 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з ОСББ «ІНКОМСЕРВІС» надмірно сплачених коштів за за постачання гарячої води та водовідведення гарячої води за період з 01.03.2017 р. по 01.01.2019 р. в сумі 5866,22 грн. підлягають задоволенню. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,8 грн.

Outcome: partial