Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 15 жовтня 2011 року між нею - [PERSON] , та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою звернення з позовом до суду є те, що протягом останніх років стосунки з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, а будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивачка зазначає, що подружні відносини припинилися більше року до дня подання позову. З вересня 2020 року сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Стверджує, що спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Вважає за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. Стверджує про відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.110 СК України, що перешкоджали б звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, та про відсутність підстав для застосування заходів примирення, оскільки спільні відносини між сторонами припинені, відновлення таких є неможливим. Наголошує, що спір щодо майна, набутого за час перебування у шлюбі, відсутній, а також нема спору щодо місця проживання дитини, яка за домовленістью сторін проживає разом з позивачкою. Позивачка, посилаючись на ст.ст.104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Подала клопотання, в якому просить розгляд справи провести без її участі. Вказує, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просить цивільну справу №298/466/22 за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглянути без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує, строк для примирення просить не надавати. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суддя, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2011 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали 15 жовтня 2011 року шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №445. Подружжя має дитину: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 13 січня 2015 року), місце проживання якого зареєстровано за зареєстрованим місцем проживання матері [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ПП " [PERSON] " за №64 від 21 квітня 2022 року. Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення подружніх відносин та ведення спільного господарства з відповідачем, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з травня 2022 року. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивачка в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 992 гривні 40 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №9076-1331-4263-6991 від 12 квітня 2022 року.

Outcome: approved