Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 12.03.2019 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Згідно з договором позики вона, [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 9 000,00 (дев`ять тисяч) доларів США, а [PERSON] отримав грошові кошти та зобов`язався повернути їй вищевказані грошові кошти до 31.12.2019 року. В підтвердження укладання між нею, [PERSON] та [PERSON] даного договору та фактичної передачі в день укладання договору, нею позичальникові, тобто [PERSON] грошових коштів в розмірі 9 000,00 доларів США, останнім 12.03.2019 року була власноруч написана розписка та передана їй, [PERSON] .. Ані 31.12.2019 року в день виконання вищезазначеного договору, ані до моменту подачі позову до суду, [PERSON] не був виконаний договір позики і їй, [PERSON] не були повернені грошові кошти в розмірі 9 000,00 доларів США. Крім того, наявність оригіналу боргової розписки у неї, як кредитора, підтверджує факт того, що боргове зобов`язання, яке виникло у [PERSON] перед нею, [PERSON] не виконане. За її підрахунками сума процентів (3% річних) від простроченої суми, складає: 9 000,00 доларів США (сума боргу) х 3% (проценти на рік) = 270,00 доларів США (сума процентів на рік). Таким чином, сума 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2020 року до 11.02.2022 року, складає: - з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року (366 днів) сума 3% річних становить 270,00 доларів США; - з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (365 днів) сума 3% річних становить 270,00 доларів США; - з 01.01.2022 року по 11.02.2022 року (42 дня) сума 3% річних становить 31.07 доларів США. Всього: 571,07 доларів США. Загальна сума заборгованості за договором позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми, складає: 9 000,00 доларів США (сума боргу) + 571,07 доларів США (3% річних) = 9 571,07 доларів США (загальна сума). Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Позовні вимогу підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Згідно з договором позики, [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 9 000,00 (дев`ять тисяч) доларів США, а [PERSON] отримав грошові кошти які повинен був повернути до 31.12.2019 року. В підтвердження укладання між [PERSON] та [PERSON] даного договору та фактичної передачі в день укладання договору, [PERSON] . [PERSON] грошових коштів в розмірі 9 000,00 доларів США та останнім 12.03.2019 року була власноруч написана розписка та передана [PERSON] .. Боргове зобов`язання, яке виникло у [PERSON] перед [PERSON] не виконане. Сума процентів (3% річних) від простроченої суми, складає: 9 000,00 доларів США (сума боргу) х 3% (проценти на рік) = 270,00 доларів США (сума процентів на рік). Таким чином, сума 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2020 року до 11.02.2022 року, складає: - з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року (366 днів) сума 3% річних становить 270,00 доларів США; - з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (365 днів) сума 3% річних становить 270,00 доларів США; - з 01.01.2022 року по 11.02.2022 року (42 дня) сума 3% річних становить 31.07 доларів США. Всього: 571,07 доларів США. Загальна сума заборгованості за договором позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми, складає: 9 000,00 доларів США (сума боргу) + 571,07 доларів США (3% річних) = 9 571,07 доларів США (загальна сума). Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 625 Цивільного кодексу\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно зі\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Приписами ч. 2\~ст. 640 ЦК України\~передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Борговий документ (розписка) позичальника є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг.\~Стаття 1049 ЦК України\~зобов`язує позичальника повернути позикодавцеві позику. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50цс-16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~ст.1050 ЦК України\~\~якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правових висновків Великої палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц (14-446цс18), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, оскільки належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до положень ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Правомірність нарахування та виникнення права вимоги щодо сплати процентів, передбачених ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду № 12-14гс18 від 10.04.2018 року, відповідно до якої термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої\~статті 1054 ЦК\~та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої\~статті 1057 ЦК. Правовідносини щодо повернення грошових коштів за борговою розпискою є договірними правовідносинами, а отже, до них застосовуються положення ч.1\~ст.1048 ЦК України. Таким чином, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором позики та грошові кошти не повернув і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 9 000 доларів США, суми процентів у розмірі 571,07 доларів США підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 3\~ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин 4-6\~ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 17.01.2022 року між адвокатом Стребіж А.О. та Бухало Н.В. укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом, за умовами якого адвокат Стребіж А.О. на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичних послуг, перелік якої наведено у п.п. 1,2,3 Договору, вартість яких зазначені в п.4 цього договору. Крім того, матеріали справи містять Ордер, Акт виконаних робіт до Додатку №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 17.01.2022 на суму 5 000 грн. 00 коп.. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2 667,99 грн.

Outcome: approved