Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказав, сторони по справі є співвласниками садового будинку [ADDRESS] . Позивач та відповідач є власниками домоволодіння в рівних частинах по Ѕ, що встановлено рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.07.2019 року. Сторони по справі в добровільному порядку прийти згоди яким чином користуватися даним домоволодінням не можуть, тому позивач змушений був звернутися до суду з позовом про виділення в натурі своєї частини домоволодіння для подальшого облаштування та проживання в ній. Для встановлення можливості виділення в натурі 1/2 та для недопущення порушення прав відповідача позивачем було заявлено клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1394/20-23/62-64/22-23 від 10.03.2022 року, експертом було запропоновані 2 варіанти поділу спірного домоволодіння, які пов`язані з можливим варіантами поділу об`єктів нерухомого майна. В зв`язку з чим, позивач подав до суду уточнення до позовної заяви, згідно яких вважає, що з метою досягнення найбільш позитивних результатів для кожного із співвласників найбільш доцільним варіантом поділу будинку є запропонований експертом варіант поділу №1. При обранні такого варіанту розподілу домоволодіння другий співвласник частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує першому компенсацію в сумі 20819 грн. Бажання позивача щодо реального розподілу по 1 варіанту грунтуються на захисті інтересів спільної з відповідачем дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, так як позивач [PERSON] та її дитина [PERSON] є різностатевими та потребують ізольованих кімнат в домоволодінні. Для позивача як для жінки всі переобладнання домоволодіння по першому варіатну більш зручні та менш трудомісткі чим зазначено у другому варіанті. Враховуючи викладене, позивач просив суд здійснити розподіл спільної часткової власності згідно варіанту поділу №1. Також просив суд стягнути з відповідача судові витрати які складаються з судового збору, вартості проведеної судової будівельно-технічної експертизи та правової допомоги в розмірі 12\~000 грн. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву\~не подав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , підтримав уточнену позовну заяву, просив її задовільнити та провести розподіл домоволодіння за варіантом №1. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо першого варіанту розподілу, вважає що це не є найбільш доцільним варіантом поділу будинку та господарських споруд, та просив суд здійснити поділ домоволодіння згідно варіанту №2, оскільки при такому поділі забезпечується менший відступ від розміру ідеальних часток співвласників. Крім того, у запропонованому варіанті №1 поділу спірного майна, не враховано найкращий баланс між фінансовими інтересами сторін по справі з огляду на різницю у вартості ізольованих домоволодінь, а саме відповідачу необхідно буде виплатити позивачу грошову компенсацію в розмірі 20819 грн., а таких коштів в нього немає. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що поділ спірного майна слід провести саме згідно варіанта №2, який забезпечить найменший відступ від ідеальних часток, а позивач буде зобов`язаний здійснити компенсацію позивачу за найменший відступ від ідеальної частки в розмірі 5442 грн. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.07.2019 року визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині садового будинку [ADDRESS] на території садівничого товариства «Дніпро». Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.10.2019 року рішення першої інстанції залишено без змін. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188417155 від 12.11.2019 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина садового будинку [ADDRESS] . На підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 10.11.2020 року, було проведено будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 10.03.2022 року № 1394/20-23/62-64/22-23 враховуючи фактичне обємно-просторове рішення садового будинку [ADDRESS] , функціональне використання приміщень, долі співвласників в одиницях площі, розділити садовий будинок на дві ізольовані квартири, відповідно до вимог нормативних документів, що діють на території України і галузі будівництва, з технічної точки зору на час проведення експертизи, можливо в частках Ѕ та Ѕ (78,9 м2 даної площі достатньо для влаштування двох ізольованих квартир). Частки співвласників в одиницях площі, на розгляд суду пропонується два можливі варіанти розподілу будинку з відступом від ідеальних часток (1/2 та 1/2) при виділі кожній із сторін відокремленої частини будинку з самостійним виходом, з проведенням переобладнання та перепланування, відповідно до вимог нормативних документів та з незначними відхиленнями від ідеальних часток співвласників і з виплатою грошової компенсації за різницю. Фактично надано два варіанти розподілу садового будинку [ADDRESS] у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінні 1/2 до 1/2 (відхилення від ідеальної частки). Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. В силу статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією із правових форм розпорядження власником своєю часткою у праві спільної часткової власності є право співвласника на виділ у натурі частки із майна, яке є у спільній часткової власності, що встановлено у статті 364 Цивільного кодексу України. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїх постановах від 11 листопада 2019 року (справа № 369/5164/15-ц), 12 лютого 2020 року (справа 161/16460/16-ц), зазначає, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.6, п. 7 Постанови № 7 від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена ізольована після переобладнання частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року міститься правовий висновок по справі № 6-1443цс16. Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Викладене повністю узгоджується із правовим висновком, викладеному Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1443цс16від 16.11.2016 р. Вивчивши зазначені варіанти поділу житлового будинку врахувавши позицію щодо розподілу спільної часткової власності обох сторін, суд приймає до уваги вказаний висновок експерта № 1394/20-23/62-64/22-23 від 10.03.2022 року та вважає, що запропонований експертом 2 варіант розподілу відповідає якнайкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, тому саме за цим варіантом розподілу суд вважає доцільним розділити житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку. З метою виділення ізольованих приміщень в житловому будинку необхідно виконати наступний перелік ремонтно-будівельних робіт: демонтувати дверні блоки та замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 (пл.8,7 кв.м) та 1-2 (пл.25,9 кв.м.); між приміщеннями 1-5 (пл.8,0кв.м.) та 1-4 (пл.4,8 кв.м), 1-6 (пл.17,1 кв.м); в зовнішній стіні приміщення 1-2 (пл. 25,9 кв.м.) демонтувати віконний проріз та влаштувати дверний проріз, встановивши вхідний дверний блок; демонтувати дверний блок та замурувати дверний проріз між приміщеннями І (гараж) (пл. 15,6 кв.м.) та ІІ (комора, пл. 11,0 кв.м.); реконструкція системи водовідведення, електропостачання з метою забезпечення їх автономності. Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, враховуючи також те, з урахуванням балансу інтересів обох сторін, виділивши сторонам частини спірного домоволодіння зі зміною ідеальних часток відповідно до 2 варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1394/20-23/62-64/22-23 від 10.03.2022 року, оскільки вважає його найбільш прийнятним, враховуючи, що за такого варіанту поділу, кожній зі сторін буде виділено частку, яка є максимально наближеною до розміру часток у праві спільної часткової власності, враховуючи майнові права та інтереси обох сторін та сприяючи кожному з них використовувати приміщення за призначенням, що відповідає інтересам сторін та надає можливість нормального користування житловим будинком і надвірними будівлями. Щодо грошової компенсації за відступлення від ідеальних часток співвласників, суд вважає за необхідне зазначити наступне. При другому варіанті розподілу садового будинку [ADDRESS] , перший власник ( [PERSON] ) виплачує другому власнику ( [PERSON] ), частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в розмірі 5442 грн. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема відносятся витрати на професійну правничу допомогу та пов`язаних з проведенням експертизи. Враховуючи те\~що позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із сплати судового збору в сумі 2000 грн. Щодо сплати витрат за проведення експертизи, суд зазначає що позивачем та її представником не надано суду жодного підтвердження сплати проведеної експертизи (квитанція, чек), а тому суд позбавлений можливості вирішити долю даних витрат. Щодо правової допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1-2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представником позивача при подачі позовної заяви було надано до суду угоду про надання юридичних послуг, ордер, квитанцію про сплату № 12402, та акт розрахунок, згідно якого роз`яснено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, загальна сума яких становила 6800 грн, що є належним доказом та не заперечувалася відповідачем. Згідно заяви про уточнення позовних вимог представник позивача просив суд, стягнути з відповідача вартість правової допомоги в сумі 12\~000 грн., на підтвердження чого надав угоду про надання юридичних послуг, квитанцію про сплату № б/н від 01.03.2020 р., та графік оплати правової допомоги, згідно якого неможливо оцінити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, оскільки акт розрахунок відсутній, а тому суд вважає дані докази неналежними, а дані вимоги такими, що не підлягають до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial