Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

23.02.2022 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до свого батька [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку, а також просив стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати у розмірі 16440,00 грн. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що він є сином відповідача від шлюбу з [PERSON] , який був розірваний 18.01.2007 року, після розірвання якого він залишився проживати з матір`ю. На даний час позивач є повнолітнім та навчається на першому курсі денної форми навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, факультет ННІ енергетики, автоматики і енергозбереження, перебуває на утриманні матері, не одружений та ніде не працює. У зв`язку зі зміною умов життя, необхідних для його розвитку та навчання, збільшилися потреби [PERSON] матеріального характеру. Виникла необхідність оплати проживання в гуртожитку, оплати вартості проїзду до навчального закладу, придбання підручників та гаджетів, призначених для виконання вимог навчання. Оскільки навчання на денній формі позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, то у нього виникла потреба у матеріальній допомозі з боку батька. Крім цього, мати позивача понесла додаткові витрати на забезпечення його життєдіяльності під час навчання, а саме: оплатила вартість проживання у гуртожитку за 2021-2022 навчальний рік в сумі 7680,00 грн, що підтверджується квитанціями №0.0.2227499249.1 від 12.08.2021 року, №0.0.2432190414.1 від 24.01.2022 року, придбала телефон iPhone 11, 128 gb, Black, вартість якого 17200,00 грн, що підтверджується чеком №485967198 від 09.01.2022 року, та ноутбук ASUS K56CM-Intel Core і5-3, вартість якого 8000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №Р24А1504263832С1289 від 08.09.2021 року, на загальну суму 32880,00 грн, половина від якої складає 16440,00 грн. Оскільки відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки являється особою працездатного віку та не має на утриманні непрацездатних осіб, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. У судове засідання позивач не з`явився, але завчасно подав до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.п.29). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.п.30-31). Зі згоди позивача, суд на підставі наявних у справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебували в юридичному шлюбі, який 18.01.2007 року був розірваний (а.п.4). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.п.5) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають вже повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №1524 від 08.02.2022 року, виданої навчально-науковим інститутом енергетики, автоматики і енергозбереження Національного університету біоресурсів природокористування України, [PERSON] навчається в даному ВУЗі на 1 курсі денної форми за держзамовленням за спеціальністю електроенергетика, електротехніка та електромеханіка, строк навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.п.7-а). Як вбачається з копій квитанцій №0.0.2227499249.1 від 12.08.2021 року, №0.0.2432190414.1 від 24.01.2022 року АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] сплатила на користь Національного університету біоресурсів природокористування України за проживання в гуртожитку ННІ ЕАЕ [PERSON] 5720,00 грн та 1960,00 грн (а.п.8-9). Відповідно до копії гарантійного талону на мобільний телефон iPhone 11, 128 gb, Black та копії чеку № [NUMBER] від 09.01.2022 року такий був придбаний [PERSON] в магазині Mobi Fix та коштує 17200,00 грн (а.п.10, 11). Згідно з копією платіжного доручення №Р24А1504263832С1289 від 08.09.2021 року (а.п.12) та відповідно до копії замовлення покупця №2836 від 08.09.2021 року (а.п.13) [PERSON] придбала в інтернет-магазині комп`ютерної техніки б/у з Європи та США ноутбук ASUS K56CM-Intel Core і5-3, вартістю 8000,00 грн. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями\~8,\~11 ЗУ «Про охорону дитинства»\~визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені в частині першій ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. За змістом ст.180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягай 18 років, покладається на батьків. Крім цього, статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3\~ст.199\~СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.181,\~182 СК України. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199,\~200,\~201 СК України). Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п.17 вказаної вище постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства суд визнає, що для прийняття рішення про задоволення позову достатньо законних підстав, що не буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих сторін у даній справі чи інших осіб. Оскільки відповідач являється батьком позивача, зобов`язаний матеріально утримувати його та спроможний виплачувати на його користь аліменти до закінчення навчання, беручи до уваги, що позивач навчається на денній формі навчання, витрачає кошти на харчування і одяг та знаходиться на утриманні матері, зважаючи на те, що здійснені матір`ю позивача додаткові витрати пов`язані з обставинами, що стосуються навчання дитини, а дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»), беручи до уваги, що згідно з письмовою заявою позивач наполягає на стягненні з батька на його користь аліментів та Ѕ частини вже понесених додаткових витрат, пов`язаних з навчанням, що складає 16440,00 грн, а відповідач не надав жодних заперечень проти такого, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, у відповідності до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення позивача до суду, а саме: з 23.02.2022 року, а визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити такою датою дату закінчення позивачем навчання, тобто 30.06.2025 року. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання позивачем освіти, внаслідок чого вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина до дати закінчення навчання, а за умови продовження останнім навчання - до досягнення ним 23 років. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів та у справах про оплату додаткових витрат на дитину позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 992 грн 40 к. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного, ст.15, 16 ЦК України, ст.141, 150, 155, 180-185, 191, 199-201 СК України,

Outcome: approved