Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов 14.03.2021 р. шляхом формування документу в системі «Електронний суд» до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, яку було уточнено з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.12.2021 року, у якій вона просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з моменту створення в 2015 році Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весна-Новоселів 53» (далі - ОСББ «Весна-Новоселів 53») вона займала посаду голови ОСББ «Весна-Новоселів 53». Зазначала, що 11 грудня 2016 року з порушенням вимог закону відбулися зібрання загальних зборів ОСББ «Весна-Новоселів 53» на яких було прийнято рішення про зміну керівника ОСББ «Весна-Новоселів 53». Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року у справі №521/5738/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року було визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Весна-Новоселів 53», оформлене протоколом від 11 грудня 2016 року. Позивачка вказувала, що рішенням Господарського суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року у справі №916/178/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2021 року, вона була поновлена на посаді голови правління ОСББ «Весна-Новоселів 53» з 21 грудня 2016 року. Стверджувала, що до апеляційної скарги голови правління ОСББ «Весна-Новоселів 53» Смагіна Г.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року по справі №916/178/20 за позовом [PERSON] до ОСББ «Весна-Новоселів 53», приватного нотаріуса Алексєєвої О.О., були надані його письмові пояснення від 29 січня 2021 року, які були підтримані відповідачкою у справі [PERSON] . Зазначала, що в обґрунтування даних пояснень [PERSON] посилається на обставини, які вже досліджувались у справах №521/5738/17 та №916/178/20, та їм була надана правова оцінка. Вважає, що діями відповідачки [PERSON] , яка свідомо поширює неправдиві відомості, що порочать її честь, гідність і ділову репутацію, а також надання останньою непристойної оцінки її роботи, поведінки і особистості у формі, яка суперечить формі спілкування між людьми, їй була спричинена моральна шкода яку вона оцінює в 3000,00 грн. 07.12.2021 року (вхід. №60131) від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити позивачу у повному обсязі. Вказує, що саме, [PERSON] , яка була на посаді голови правління ОСББ "Весна-Новоселів 53" з 2015 року по 2016 року не виконувала свої обов`язки голови правління ОСББ, а саме: грошові кошти в розмірі 31 065,92 гривень, які були зібрані з власників квартир та були перераховані на Громадську спілку "житлова іноваційно-впроваджувальна асоціація захисту, підтримки та розвитку Української нації" "Новий світ" ЄДРПОУ 40640872, яка була зареєстрована без рішення загальних зборів. Засновником став [PERSON] . Так [PERSON] є співмешканцем і цивільним чоловіком [PERSON] . [PERSON] ніяких пояснень мешканцям будинку не надавала, немає інформації куди поділися 31 065,92 гривень, які були переведені на дану Громадську спілку. Були звернення до поліції щодо факту розтрати [PERSON] грошових коштів на суму 31 065,92 гривень, що належать членам ОСББ "Весна- Новоселів» Неодноразово [PERSON] вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, вона і зараз робить не тільки з ними, та в суді надає недійсну інформацію. Вводячи в оману мешканців будинку, [PERSON] не дочекавшись законної передачі будинку з балансу КП ЖКС "Черьомушки" на баланс ОСББ "Весна- -Новоселів 53", вимагала сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території саме на рахунок ОСББ, хоча за фактом, обслуговування будинку забезпечувало саме КП ЖКС "Черьомушки". В підсумку, КП ЖКС Черьомушки" пред`явив претензії до обманутих [PERSON] мешканців, та останнім довелося сплачувати ці кошти вдруге, тепер вже на рахунок комунального підприємства. Загальні збори співвласників, які проводились під орудою цих громадян постійно закінчувались скандалами та приниженням власників, які не побоялися дати незручні питання до [PERSON] та [PERSON] . Одного разу, коли [PERSON] та [PERSON] попросили надати документи, що стосуються діяльності ОСББ, у останніх не витримали нерви, та [PERSON] вдарив по обличчю одного з співвласників будинку (номер справи у судовому реєстрі 521/21539/16-п). Всі мешканці будинку за адресою [ADDRESS] не хочуть щоб позивач [PERSON] була головою ОСББ, це підтверджується поясненням Голови правління [PERSON] та підписами співвласників. Крім вищенаведеного, позивач на підтвердження своїх доводів посилається а докази, додані до Південно-Західного апеляційного господарського суду разом з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 7.10.2020 року. В рамках тієї справи Південно-Західний апеляційний господарський суд надав цим поясненням оцінку, а тому жодним чином інформація, яку просить простувати [PERSON] поширена не була. 28.12.2021 року шляхом формування документу в системі «Електронний суд» до суду надійшла заява [PERSON] , про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. 01.02.2022 року шляхом формування документу в системі «Електронний суд» до суду надійшла від [PERSON] , відповідь на відзив. В якій зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, позивачем не визнаються повністю з наступних причин: Звертає на себе увагу той факт, що 23.01.2017 року до ЄРДР були внесені відомості за кримінальним провадженням №120176047000268 за заявою [PERSON] , яка остання просила вжити відповідних заходів до рейдерським шляхом усунутого Голови правління ОСББ "Весна-Новоселів 53", яка 16.12.2016 року нібито розтратила грошові кошти в сумі 31065.92 грн., "грошові кошти в розмірі 31065.92 грн. були перераховані" та "Факт розтрати грошових коштів на суму 31065.92 грн". Відповідач стверджує, що на теперішній час невідомо, яке рішення прийнято за результатами проведеного досудового розслідування зазначеного кримінального провадження. Слід зазначити, що заявниця [PERSON] рейдерським шляхом заволоділа посадою Голови Правління ОСББ і діяла на нелегітимних підставах визнаного судом недійсного рішення, зокрема Відповідача, про зайняття останньою посади Голови. Вбачається, що відповідач добре освідомлена про рух за заявою і судових справ взагалі, як член ОСББ, співвласниця будинку [ADDRESS] оскільки природньо піклувалась весь час про своє майно як співвласниця. З 16.12.2016 року минуло з 2016 р. по 2021 р. - шість років і відповідач хоче вважати Суд за дурня, що їй і спільноті підписантів пояснень до Суду від 29.01.2021 року нічого невідомо про прийняте ще в 2017 році рішення правоохоронних органів про відсутність складу злочину (це в наданому доказі - рішенні від 21.12.2021 року за справою №521/1333/20. Відповідач добре освідомлений в своїх правах в юридичному аспекті ні разу не звернулась за поверненням грошей в належні установи та органи за наданими на це повноваженнями. Звертає увагу на те, що до подачі заяви 23.01.2017 року, [PERSON] заздалегідь була видана генеральна довіреність (і не одна на [PERSON] і [PERSON]) на гроші, про які відповідач заявляє розтраченими позивачем. І завірена копія цієї генеральної довіреності була видана позивачу суддею Мазун І.А. з матеріалів добре відомої відповідачу справи №521/5738/17. З 2017 року відповідач не звертались за поверненням грошей до уповноважених на це осіб. Замість цього відповідач обрала наратив - "розтрачені або вкрадені гроші". В наданих Поясненнях відповідач знову таки заявляє про той самий нібито скоєний Позивачем злочин щодо розтрати коштів. Інші процесуальні дії у справі Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 15.03.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді. 19.03.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви. 02.04.2021 року позивачем в порядку виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 року було надано заяву про усунення зазначених в ухвалі суду недоліків з відповідними додатками. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2021 року позовну заяву повернуто з підстав не усунення в установлений судом строк в повному обсязі недоліків поданої позовної заяви 16.08.2021 року постановою Одеського апеляційного суду вищевказану ухвалу суду було скасовано та справу направлено до суду для продовження розгляду. Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 03.09.2021 року відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2022 року підготовче провадження було закрито та призначити справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Раніше надала відзив на позов, а також в судовому засіданні відповідачка підтвердила факт того, що вона дійсно своїм підписом підтримала пояснення від 29.01.2021 року в яких зазначено, що [PERSON] вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, що вона і зараз робить не тільки з ними, й в суді надає недійсну інформацію. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі рішення установчих зборів співвласників ОСББ «Весна-Новоселів 53», оформленим протоколом №1 від 13 вересня 2015 року [PERSON] була обрана головою правління ОСББ «Весна-Новоселів 53». Встановлено, що ОСББ «Весна-Новоселів 53» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням установчих зборів, оформленим протоколом №1 від 13 вересня 2015 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2016 року на загальних зборів ОСББ «Весна-Новоселів 53» було прийнято рішення, яке оформлено протоколом б/н від 11 грудня 2016 року про зміну керівника ОСББ «Весна-Новоселів 53» [PERSON] . Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року у справі №521/5738/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019року було визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Весна-Новоселів 53», оформлене протоколом від 11 грудня 2016 року. Рішенням Господарського суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року у справі №916/178/20, залишеним без змін постановою Південно -західного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2021 року, [PERSON] з 21 грудня 2016 року була поновлена на посаді голови правління ОСББ «Весна-Новоселів 53». Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що до апеляційної скарги голови правління ОСББ «Весна-Новоселів 53» Смагіна Г.О. по справі №916/178/20, були надані його письмові пояснення від 29 січня 2021 року, відібрані адвокатом Пилаєвою В.В. та підписаними мешканцями багатоквартирного будинку, розташованого по [ADDRESS] , у тому числі і відповідачкою, в яких вбачається, що відповідачка посилається на факт неодноразово [PERSON] вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, вона і зараз робить не тільки з ними, та в суді надає недійсну інформацію. Судом встановлено, що [PERSON] у своїх письмових поясненнях від 29 січня 2021 року зазначав, що « [PERSON] , яка була на посаді голови правління ОСББ «Весна-Новоселів 53» з 2015 року по 2016 рік не виконувала свої обов`язки голови правління ОСББ, а саме грошові кошти в розмірі 31065,92 грн., які були зібрані з власників квартир та були перераховані на Громадську спілку «Житлова інноваційно-впроваджувальна асоціація захисту, підтримки та розвитку Української нації» «Новий світ» ЄДРПОУ 40640872, яка була зареєстрована без рішення загальних зборів. Засновником став [PERSON] , який є співмешканцем і цивільним чоловіком [PERSON] . [PERSON] ніяких пояснень мешканцям будинку не надавала, інформації куди поділися ці 31065,92 грн., які були переведені на Громадську спілку «Житлова інноваційно-впроваджувальна асоціація захисту, підтримки та розвитку Української нації» «Новий світ», немає. Були звернення до поліції щодо факту розтрати [PERSON] грошових коштів на суму 31065,92 грн., що належать членам ОСББ «Весна-Новоселів 53». Неодноразово [PERSON] вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, що вона і зараз робить не тільки з ними, й в суді надає недійсну інформацію. Вводячи в оману мешканців будинку, [PERSON] не дочекавшись законної передачі будинку з балансу КП ЖКС «Черьомушки» на баланс ОСББ «Весна-Новоселів 53», вимагала сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території саме за рахунок ОСББ, хоча за фактом, обслуговування будинку забезпечувало саме КП ЖКС «Черьомушки». В підсумку, КП ЖКС «Черьомушки» пред`явив претензії до обманутих [PERSON] мешканців (а на деяких навіть були подані позови до суду), та останнім довелося сплачувати ці гроші вдруге, тепер вже на рахунок комунального підприємства (квитанції на оплату комунальних послуг з дописом [PERSON] та мокрою печаткою ОСББ «Весна-Новоселів 53», та номери судових справ додаються). Загальні збори співвласників, які проводились під орудою цих громадян постійно закінчувались скандалами та приниженням власників, які не побоялись задати незручні питання до [PERSON] та [PERSON] . Одного разу, коли [PERSON] та [PERSON] попросили надати документи, що стосується діяльності ОСББ, у останніх не витримали нерви, та [PERSON] вдарив по обличчю одного з співвласників будинку (номер справи у судовому реєстрі 521/21539/16-п). Останньою краплею для мешканців будинку, що і призвело до переобрання [PERSON] з посади Голови правління ОСББ «Весна-Новоселів 53», стало невиконання нею законних вимог ревізійної комісії згідно діючого законодавства та Статуту надати для перевірки документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності ОСББ. Замість того, щоб передати документи, [PERSON] оголосила про рішення правління розпустити ревізійну комісію, хоча це право належить до виключної компетенції Загальних зборів співвласників. А вже після проведення зборів 11 грудня 2016 року, коли [PERSON] дізналась про те. що більшість співвласників висловили їй недовіру, категорично відмовилась передавати усі необхідні для повноцінного функціонування ОСББ документи. Пізніше, щоб піти від відповідальності, вона написала заяву у правоохоронні органи, що зберігала документацію у підвалі, та мовляв хтось її звідки викрав. Хоча за словами свідків, що бували в неї вдома, усю документацію вона зберігала саме у своїй квартирі. Всі мешканці нашого будинку не хочуть щоб вона була головою ОСББ. Тому її зняли з посади голови ОСББ на законних підставах. [PERSON] постійно був присутній на всіх засіданнях зборів мешканців ОСББ. Всю цю інформацію можуть підтвердити мешканці нашого будинку. Вказаних мешканців знаю як освічених, ввічливих, доброзичливих, порядних привітливих, відкритті серцем та душею громадян, які є різними за віком, але проживають у злагоді та мирі між собою та сусідами». Встановлено, що дані пояснення також підписані мешканцями будинку, у тому числі і відповідачкою [PERSON] , яка в судовому засіданні у даній справі зазначила, що факти розтрати з боку [PERSON] та те, що остання вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, що вона і зараз робить підтверджуються документально. Ці платіжні документи вона бачила особисто, [PERSON] не змогала пояснення щодо цих фактів тому і було Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч.1 ст. 28, ч.4 ст. 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19). Позов про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідач не надала до суду будь яких доказів які б доводили того, що позивач [PERSON] вводила в оману всіх мешканців будинку, дурила їх, що вона і зараз робить не тільки з ними, й в суді надає недійсну інформацію. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У той же час, відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Способами захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед іншого, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо. Суд враховує те, що оприлюднена відповідачем підписаних [PERSON] поясненнях щодо позивача інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною. Розповсюдження зазначеної недостовірної інформації широкому колу осіб, кому вказана інформація стала відомою, порушило права [PERSON] та відобразились на її репутації, оскільки вона змушена доказувати протилежне. Вирішуючи питання про вибір способу захисту особистого немайнового права необхідно керуватись роз`ясненнями, викладеними у п. 3, 25 Постанови, в яких, серед іншого зазначено наступне: вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а її наслідком має бути досягнення максимальної ефективності, за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Так, кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Позивач [PERSON] обрала спосіб захисту особистого немайнового права шляхом відшкодування завданої моральної шкоди. Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до п. 27 Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 ЦК). Поняття «моральна шкода» визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому під немайновим шкодою, завданою юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності. Відповідно до п. 27 Постанови при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково. У зв`язку з поширенням недостовірної інформації [PERSON] відчула душевні страждання, оскільки безпідставні висловлювання відповідача дали негативну оцінку її особистим якостям. Безперечно, суд звертає увагу на те, що будь-які негативні відомості про особу призводять до хвилювань особи, до змін в організації її життя при спілкуванні із оточуючими, необхідністю додаткових пояснень тощо. Ці хвилювання і зміни організації життя позивача мають причинно-наслідковий зв`язок. При цьому, посилання на пов`язаність та прямопропорційну залежність госпіталізації [PERSON] 10.12.2016 р. з розповсюдженням зазначеної недостовірної інформації не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Вказане порушення її права не позбавляло можливості працевлаштування, доказів відмови від прийняття її на роботу не надано. Отже, суд вважає, що достатньою сатисфакцією для [PERSON] є стягнення з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди позивачу суми у розмірі 1000 грн. 00 коп., що свідчить про часткове задоволення вказаної позовної вимоги. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У зв`язку з частковим задоволення позову, судові витрати по справі у сумі 302, 66 грн. необхідно стягнути з [PERSON] на рахунок Держави, оскільки позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи і була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial