Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

11.01.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що був укладений 15.09.2001 року та зареєстрований виконавчим комітетом Переселенської смільської ради, актовий запис № 7. - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , судові витрати у вигляді судового збору. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в прохальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права. - 15.09.2001 року між [PERSON] (далі-Позивач) та [PERSON] (далі-Відповідач) було укладено шлюб, у зв`язку з чим виконавчим комітетом Переселенської сільської ради було зареєстровано шлюб та внесено актовий запис №7. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач не мають спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей. Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки на даний час з`ясувалось, що їхні характери є різними, погляди Позивача та Відповідача на різні сторони життя та сімейні питання кардинально відрізняються, що унеможливлює подальше подружнє життя. Між Позивачем та Відповідачем немає взаєморозуміння, вони не можуть дійти спільної точки зору у спірних питаннях, мають різні сімейні цінності. Враховуючи вищезазначені обставини шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем на даний час не носять характеру подружніх вже більше п`яти місяців, оскільки вже протягом вказаного часу Позивач та Відповідач не проживають разом. Отже, шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем йа даний час відсутні та шлюб носить формальний характер. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем є неможливим, оскільки Позивач ні за яких умов не буде проживати однією сім`єю з Відповідачем. Подальше спільне життя Позивача і Відповідача як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам Позивача, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між Позивачем та Відповідачем. Отже, є неможливим збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем, який у разі надання Позивачу та Відповідачу судом строку :на примирення, все одно не буде збережено. З питання щодо виховання та проживання дітей спору немає, оскільки спільні діти у Позивача та Відповідача відсутні. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання иииобу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачу відомо, що відповідно до ст. 106 Сімейного кодексу України за взаємною згодою подружжя шлюб може бути розірваний органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей. Однак, Відповідач не надає своєї згоди подати разом з Позивачем спільну заяву про розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначені норми Сімейного кодексу України Позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, у разі якщо Відповідач не може подати заяву про розірвання шлюбу за спільною згодою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved