Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», за участю третіх особі, в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 249906 від 29.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3188120049/342711 від 30.06.2019 на загальну суму 15 920,00 грн. Позовна заява обґрунтована наступним. 14.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. на підставі виконавчого напису № 249906 від 29.06.2021 було відкрито виконавче провадження № 68156897. Про наявність вказаного виконавчого провадження позивач дізнався із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивач не отримував повідомлення про відступлення прав вимоги, а також не був повідомлений жодним чином про заміну кредитора, чим відповідач порушив право позивача на врегулювання даного питання в досудовому порядку. Приватним нотаріусом не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису, оскільки позивачу не було направлено засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, приватний нотаріус не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважати, що заборгованість не є безспірною. Позивач не погоджується із розрахунком суми заборгованості, встановленої виконавчим написом, оскільки до неї були включені відсотки за користування кредитом, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою судді Дарницького районного суду м Києва Заставенко М.О. від 26.01.2022 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 26.01.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідач ТОВ «ФК «Кредит Капітал» отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, однак не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк. Третя особа приватний виконавець Шарков О.О. також не скористався процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений законом строк. Третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М. належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, однак конверт з ухвалою суду а також позовною заявою з додатками повернувся до суду без вручення. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 249906, яким нотаріусом запропоновано: стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал», якому ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № ЕМ-6 від 26.05.2021 за кредитним договором № 3188120049/342711 від 30.06.2019, укладеного між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] , за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 у розмірі 15 920,00 грн. 14.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68156897. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів, позивачем надано не було. В своїй позовній заяві позивач посилається на відсутність доказів безспірності боргу, відсутність вимоги про усунення порушень та відсутність повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст.79 ЦП України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 5 статті 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК). Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Так, позивачем було пред`явлено вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та у позовній заяві викладено обставини, якими обґрунтовуються такі вимоги. Проте позивачем не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в тому числі і з підстав його вчинення у відсутності обов`язкових документів, передбачених законом, не надав суду копій документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Крім того, будь-яких процесуальних дій щодо сприяння витребуванню чи самостійному наданні доказів, стороною позивача ані при пред`явленні позову, ані після відкриття провадження у справі, - заявлено не було. За положеннями ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях; суд приймає до уваги належні та допустимі докази. В даному випадку до суду не подані належні докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. За таких умов заявлений позов не підлягає задоволення, як недоведений. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому підлягають скасуванню застосовані судом заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №249906, вчиненого 29.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, у виконавчому провадженні №68156897, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості на загальну суму 15 920 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed