Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Дідик С.В. звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про зняття арешту з майна та визнання права власності на майно. В якому просить суд скасувати арешт, який було накладено постановою СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/4-2754 від 11.08.2010 року на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/8 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/8 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивачка є спадкоємицею померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме 1/4 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 17.02.2021 року державним нотаріусом Позивачу надано інформацію, що видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається за можливо, оскільки, на вказану квартиру накладено арешт постановою СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/4-2754 від 11.08.2010 року. У позивача відсутні відомості про відкриті кримінальні провадження, згідно в рамках яких накладено арешт на спірне майно. У зв`язку з тим, що наявний арешт перешкоджає Позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину остання змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач вважає, що протиправним накладенням арешту на вищеозначену квартиру порушено його право власності, у зв`язку з чим він змушений був\~звернутися до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяві в якій просили суд розглядати справу за їх відсутності, додатково зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, викликався до суду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Відповідач по справі ГУ НП в Одеській області про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив що є неналежним відповідачем по справі, та просим суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази на які він посилається звертаючись до суду з відповідним позовом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивачем по справі є [PERSON] (зареєстрована: [ADDRESS] ). [PERSON] є матір`ю та спадкоємицею померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (яке видане повторно) батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 40 років, про що зроблено відповідний актовий запис №12011 від 11.12.2013 року. Згідно з довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 13.01.2021 року [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю. 05.02.2021 року за заявою [PERSON] державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Оліянчук С.С. відкрито спадкову справу №49Б/2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи копіє витягу зі Спадкового реєстру. 17.02.2022 року за №167/02-14 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Оліянчук С.С. надано [PERSON] відповідь, з якої вбачається, що видати свідоцтво на право на спадщину не вбачається за можливе оскільки на квартиру по [ADDRESS] накладено арешт постановою СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/4-2754 від 11.08.2010 року. Також, державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Оліянчук С.С. надано [PERSON] відповідь, з якої вбачається, що видати свідоцтво на право на спадщину не вбачається за можливе оскільки на квартиру по [ADDRESS] накладено арешт постановою СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/4-2754 від 11.08.2010 року. Згідно до довідки №777/02-14 від 28.07.2021 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються єдиними спадкоємцями до майна померлої [INFO] [PERSON] 21.07.2021 року за №4/1-9049 Слідчим Управлінням ГУНП в Одеській області надано відповідь, з якої вбачається, що слідчим управлінням перевірялись відомості щодо порушення кримінальних справ, у яких можливо накладався арешт на вищезазначене майно за період 2010-2011 років, але встановити дані в рамках якої саме справи накладено арешт на спірне майно не виявилося можливим. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено\~цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зокрема, відповідно до ст. 126 КПК (в редакції 1960 року), чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватись слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливості конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого, арешт майна згідно з ч. 1 ст.\~214 КПК (в редакції 1960 року), підлягає скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження\~Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Проте, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом оскільки на таке майно накладено арешт. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Оскільки судом встановлено помилковість накладення арешту на квартиру позивача, а наявність обтяження у вигляді арешту, який накладено на нерухоме майно, яке належить позивачу, перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому мають бути задоволені. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на квартиру підлягають задоволенню.

Outcome: approved