Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У січні 2021 року позивач - ПрАТ «АК «Київводоканал» - звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] - про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 9572,69 грн., 3 % річних у розмірі 574,43 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1401,40 грн., а всього на суму 11548,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач у порушення умов Договору зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2020 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 9 556,14 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Крім того, розмір внеску встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 для відповідного будинку у розмірі 3,31 грн щоквартально, однак він не сплачений Відповідачем, внаслідок чого борг складає 16,55 грн. Отже, розмір заборгованості Відповідача за надані житлово-комунальні послуги складає 9572,69 грн. У зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 574,43 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1401,40 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05.04.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 13.05.2021. Судове засідання 13.05.2021 відкладено на 17.06.2021 для надання можливості відповідачу ознайомитись з позовною заявою. 17.06.2021 розгляд справи відкладено на 02.09.2021 за клопотанням представника позивача. У судовому засіданні 02.09.2021 залучено додаткові пояснення представника позивача та оголошено перерву до 14.09.2021. У вказаних додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що після подачі позову відповідач звернувся до позивача з метою врегулювання спору, у зв`язку з чим було здійснено перерахунок суми основного боргу. Станом на 16.06.2021 у відповідача обліковується заборгованість перед позивачем у сумі 2 489,46 грн., на підтвердження чого позивачем надано Довідку № 7623/8/802-21 від 23.06.2021 та розрахунок заборгованості за період жовтень 2015 р. - червень 2021 р. У вказаних додаткових поясненнях представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 2 489,46 грн., 3 % річних у розмірі 750,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 221,08 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. При цьому, представник позивача не подавав заяви про зменшення позовних вимог в частині зменшення суми основного боргу, та не подавав заяви про збільшення позовних вимог в частині збільшення суми 3 % річних та інфляційних втрат. У судовому засіданні 14.09.2021 оголошено перерву до 09.11.2021 за клопотанням представника позивача для надання можливості подати новий розрахунок заборгованості. 26.10.2021 від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд провадження у справі в частині основного боргу в розмірі 2 489,46 грн. (2 466,29 грн. борг + 23,17 грн. внески) закрити, стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 750,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 221,08 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Представник позивача зазначає, що сума основного боргу станом на 06.10.2021 відповідачем сплачена, однак 3 % річних, інфляційні втрати та судовий збір не сплачено. Розгляд справи 09.11.2021 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 07.12.2021. 07.12.2021 розгляд справи відкладено на 27.01.2022. У судовому засіданні 27.01.2022 задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 14.02.2022, а також зобов`язано позивача надати розрахунок заборгованості за період з жовтня 2015 р. по 30 листопада 2020 року з урахуванням здійсненого перерахунку та оплати заборгованості відповідачем. 27.01.2022 відповідачем подано клопотання про долучення копії квитанції про оплату боргу від 01.08.2021 на суму 2636,68 грн. Розгляд справи 14.02.2022 та 31.03.2022 не відбувся. 17.02.2022 від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд провадження у справі в частині основного боргу в розмірі 2 489,46 грн. закрити, стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 574,43 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 401,40 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. У судове засідання 13.06.2022 представник позивача з`явився, просив закрити провадження в частині стягнення основного боргу та стягнути 3 % річних, інфляційні втрати та судовий збір. Окрім того, представник просив суд долучити до матеріалів справи Довідку № 1048/8/8/02-22 від 02.02.2022. Відповідачка до суду не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV. Так, статтю 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення щодо публічного договору (оферти) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Також зазначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. 01.10.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно з п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу. Відповідний розмір внеску встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 для відповідного будинку у розмірі 3,31 грн. щоквартально. Як зазначалося вище, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2020 року за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 9572,69 грн. (складається з 9 556,14 грн. основного боргу та 16,55 грн. розміру внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку). При цьому, після відкриття провадження у справі та під час розгляду справи в суді позивач самостійно здійснив перерахунок заборгованості відповідача, що підтверджується розрахунком (а.с. 51-52), відкоригувавши суму заборгованості на «-8 386,99 грн.». Водночас, заяви про зменшення суми основного боргу на 8386,99 грн. позивач не подавав. Тому, у стягненні суми основного боргу у розмірі 8386,99 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю такої вимоги. З огляду на зазначене, заборгованість відповідача становила 9572,69 грн. - 8386,99 грн. = 1185,70 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачем під час розгляду справи було сплачено на рахунок позивача за послуги централізованого постачання і відведення води 2 636,68 грн., що підтверджується квитанцією № 34227091 від 31.08.2021 та позивачем не заперечується. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року № 638/3792/20. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 185,70 грн. провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору. Крім того, при зверненні до суду позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем оплати спожитих житлово-комунальних послуг позивач у позовній заяві відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України просив стягнути 3% річних у розмірі 574,43 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1401,40 грн. за період з 01.10.2015 по 30.11.2020 із простроченої суми заборгованості, яка на кінець періоду становила 9572,69 грн. Згодом, під час розгляду справи представник позивача у додаткових поясненнях та у клопотанні від 26.10.2021, без подання заяви про збільшення позовних вимог в частині 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України (яка встановлює строки для подання заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, а саме до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження), просив суд стягнути з відповідача суму 3 % річних у розмірі 750,21 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 221,08 грн. за період, який виходить за межі позовних вимог з 01 жовтня 2015 року по 06 червня 2021 року, тоді як згідно з позовними вимогами періодом прострочення є 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2020 року, тому суд розглядає вимоги, які заявлені у позовній заяві. Водночас, у клопотанні від 17.02.2022 представник позивача просив стягнути 3 % річних у первісному розмірі 574,43 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 401,40 грн. без вказівки періоду стягнення. Під час розгляду справи судом було зобов`язано позивача надати розрахунок заборгованості за спірний період з жовтня 2015 року по 30 листопада 2020 року з урахуванням здійсненого перерахунку позивачем та оплати заборгованості відповідачем. Однак такий розрахунок позивачем надано не було. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи встановлено, що позивач самостійно здійснив коригування частини боргу, зменшивши її на суму 8386,99 грн., а відповідачем проведено оплату залишку боргу, визначеного позивачем. При цьому, позивач здійснює нарахування не лише на дійсно підтверджену суму частини боргу у розмірі 1185,70 грн., але і на безпідставно заявлену суму боргу у розмірі 8386,99 грн. Оскільки позивач просить стягнути 3 % річних та інфляційні втрати за період з жовтня 2015 року по 30 листопада 2020 року, але не вказує, у який саме місяць виникла заборгованість і у якому розмірі, а надані розрахунки позивачем не відповідають загальній сумі заборгованості (1185,70 грн.), суд позбавлений можливості встановити розмір 3 % річних та інфляційних втрат, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 574,43 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1401,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 1185,70 грн. виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд покладає витрати зі сплати судового збору в частині вимог, за якими закрито провадження, на сторону відповідача. Водночас, витрати зі сплати судового збору в частині позовних вимог, за якими судом відмовлено у позові, покладаються на сторону позивача.

Outcome: approved