Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

Позивач мотивує свої вимоги тим, що обслуговував серед інших і будинок [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] в цьому будинку, та повинні оплачувати надані та спожиті\~послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, проте в повному обсязі не сплачують, тому утворилась заборгованість. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачів борг за надані послуги в сумі 98\~457,36 грн. за період з 1 листопада 2013 року по 30 листопада 2021 року, 87,52 грн. внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, 32,39 грн. плати за абонентське обслуговування, 6823,79 грн. інфляційного збільшення боргу, 2499,04 грн. 3% річних, а також судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином, просив слухати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечив, зазначив, що вказана справа відноситься до юрисдикції господарського суду. Підтвердив факт використання гарячої води та тепла, але вважає, що не повинен їх оплачувати позивачу, оскільки між ними відсутні договірні відносини. Будь-яких клопотань суду не заявляв. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися. Згідно пояснень першого відповідача повідомлені про дату та час слухання справи, але не з`явилися в зв`язку з зайнятістю по роботі. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 лютого 2022 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 23 березня 2022 року. З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду. 2 травня 2022 року призначено судове засідання на 10 червня 2022 року. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Сумитеплоенерго» є визначеним у встановленому законом порядку надавачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з серпня 2005 року. Даний факт підтверджується рішеннями Сумської міської ради № 1338-МР від 3 серпня 2005 року, рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 18 червня 2019 року ( а. с.21-22). Житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні у ТОВ «Сумитеплоенерго». Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-35). Вказана обставина підтверджується також довідкою №348/02112021-30121899 (а.с.7). Загальний розмір заборгованості за період з 1 листопада 2013 року по 31 березня 2017 року та з 1 квітня 2017 року по 30 листопада 2021 року складає 98\~457,26 грн. З яких: 51714,11 грн. гаряче водопостачання, теплопостачання (опалення) 46\~743,15 грн., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії 46,64 грн., внески за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії 40,88 грн., абонплата ТЕ 17,05 грн., абонплата ПГВ 15,34 грн. Зазначена заборгованість підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] про надані ТОВ «Сумитеплоенерго» відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 1 листопада 2013 року по 31 березня 2017 року та з 1 квітня 2017 року по 30 листопада 2021 року (а. с. 8-14). Особовий рахунок [NUMBER] відкритий на [PERSON] . Нарахування оплати за спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювалось ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі тарифів, погоджених рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради: від 28.12.2010 р. №830; від 26.01.2010 р. №41; від 10.10.2008 р. № 488; від 27.12.2005 р. № 720. Відповідачі фактично є споживачами житлово-комунальних послуг та повинен проводити їх оплату. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг. Згідно пункту 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системі теплоспоживання. Разом з тим, згідно приписів статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 07 червня 2018 року № 2454-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодам для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. У пункті 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків, інфляційні витрати становлять 6823,79, 3% річних 2499,04 грн. З огляду на вищевикладене, з урахуванням відсутності будь-яких клопотань зі сторони відповідача, зокрема заяв про застосування строків позовної давності, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані послуги в сумі 98\~457,36 грн. за період з 1 листопада 2013 року по 30 листопада 2021 року, 87,52 грн. внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, 32,39 грн. плати за абонентське обслуговування, 6823,79 грн. інфляційного збільшення боргу, 2499,04 грн. 3% річних. Посилання відповідача на те, що вказаний спір відноситься до юрисдикції господарських судів не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Вказаний спір не відповідає вимогам ст. 20 ГПК України, а отже підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Задовольняючи позовні вимоги, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 квітня 2020 року в справі №910/7968/19, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідачем в процесі слухання справи факт отримання послуг не заперечувався. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано квитанцію про сплату судового збору на суму 2481 грн. 00 коп. За таких обставин та враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачів в дольовому порядку, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути суму судового збору на користь позивача.

Outcome: approved