Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

В лютому 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1182 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, ведення особистого підсобного господарства, дачного і гаражного будівництва по [ADDRESS] . Зазначила, що вона та її рідний брат і відповідно син спадкодавця [PERSON] являються спадкоємцями в рівних частках за законом після смерті батька. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті спадщину прийняла відповідачка [PERSON] , як дочка. Житловий будинок за вищевказаною адресою за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] був фактично поділений на дві окремі частини. У зв`язку з чим також за життя між ними була поділена і приватизована земельна ділянка, на якій розташований даний будинок. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХМ №016635 передано у власність земельну ділянку площею 0,1182 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства, дачного і гаражного будівництва. [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХМ №016634 передано у власність земельну ділянку площею 0,1088 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства, дачного і гаражного будівництва. [PERSON] виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, належній йому земельній ділянці присвоєно кадастрові номери та зареєстровано в Державному земельному кадастрі: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 6810800000:06:002:0048, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) і земельну ділянку площею 0,0088 га, кадастровий номер 6810800000:06:002:0049, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Натомість [PERSON] належну йому земельну ділянку не зареєстрував в Державному земельному кадастрі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не може оформити свої спадкові права через невідповідність часток спадкодавця у праві власності на будинок та земельну ділянку, в зв`язку з чим їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов за обставин на його обґрунтування. Сторона відповідачки визнала позов, який просила розглянути у її відсутність, про що подала до суду заяву. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Старокостянтинові Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис №410 згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 21 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. У відповідності до даних довідки про спільне проживання та/або ведення спільного господарства, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 29 липня 2021 року за № 5270 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . В склад його сім`ї входив син [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] відповідно як між дочкою та батьком підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 1961 року Старокостянтиніським Райбюро ЗАЦС Хмельницької області; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 1981 року Старокостянтиніським Райбюро ЗАЦС Хмельницької області. Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи № 91/2011, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 02 лютого 2011 року вбачається, що спадкоємцями за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] являються позивачка [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до копій матеріалів спадкової справи №126/2021, заведеної приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу (колишній Старокостянтинівський районний нотаріальний округ) Хмельницьої області Лавутою Ю.А. спадкоємцем до майна померлого [INFO] [PERSON] являється відповідачка [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам по [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22 квітня 1976 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, право власності зареєстровано Хмельницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1976 року в реєстрову книгу №4 під р.№417; земельна ділянка площею 0,1182 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, ведення особистого підсобного господарства, дачного і гаражного будівництва по [ADDRESS] , належна спадкодавцю на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ №016635, виданого Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області 30 жовтня 2001 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №167. [PERSON] у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХМ №016634, виданого Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області на підставі виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 29 вересня 2001 року за №280 п.9, належить земельна ділянка площею 0,1088 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, ведення особистого підсобного господарства, дачного і гаражного будівництва по [ADDRESS] . Згідно витягів з Державного земельного кадастру від 25 серпня 2020 року, належній [PERSON] земельній ділянці визначено межі в натурі, присвоєно кадастрові номери та зареєстровано в Державному земельному кадастрі: земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 6810800000:06:002:0048, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) і земельна ділянка площею 0,0088 га, кадастровий номер 6810800000:06:002:0049, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за № 2490/02-14 від 05 листопада 2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на заявлену нерухомість в зв`язку з невідповідністю часток у праві власності спадкодавця [PERSON] на домоволодіння та земельну ділянку, на якій воно знаходиться. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на вищевказані земельну ділянку та домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що сторони є спадкоємцями за законом до заявленого спадкового майна, спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя фактично розділили між собою домоволодіння та земельну ділянку, відсутній спадковий спір, однак позивачка не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв`язку з відсутністю державної реєстрації з присвоєнням кадастрового номера права власності за [PERSON] на земельну ділянку та не відповідність часток у власності [PERSON] на домоволодіння та земельну ділянку, на якій воно знаходиться, враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивачки немає, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки позивачка не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за нею.

Outcome: approved