Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

у січні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог посилалася на наступні обставини. Вказана квартира на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме: - по ј частині на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Харківської райдержадміністрації м. Києва від 26 листопада 1999 року, розпорядження № 25403; - по 1/12 згідно свідоцтв про право на спадщину, виданих 16-ю Київською державною нотаріальною конторою від 3 грудня 2004 року. У зв`язку з тим, що позивач обмежена у праві користування квартирою, кухнею, санвузлом, не має своєї окремо виділеної кімнати, особливо такі обмеження спричиняються відповідачем [PERSON] та його дружиною [PERSON] була змушена звернутись до суду. Просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - [PERSON] , [INFO] , виділити житлову кімнату площею 17,1 кв. м.; - [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату площею 15 кв. м. з лоджією, яка має вихід з кімнати; - [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату площею 10,1 кв. м. з лоджією, яка має вхід з кімнати; - коридор, кухня, ванна, туалет - залишити в загальному користуванні всіх співвласників. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 березня 2022 року. 16 лютого 2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Даниленко Т.І. надійшов відзив на позовну заяву. Просила в задоволені позовних вимог відмовити посилаючись на те, що кожному із співвласників не може бути виділена у користування кімната без порушення прав іншого співвласника, так як житлова площа кімнат не є рівнозначною часткам кожного з співвласників. Крім того, в квартирі вже склався конкретний порядок користування, а саме: кімнату площею 15 кв.м. займає [PERSON] зі своєю дружиною та двома малолітніми дітьми; кімнату 17, 1 кв.м. займає [PERSON] та позивачка, а кімнату 10,1 кв.м. використовують всі мешканці квартири. [PERSON] та його дружиною було зроблено ремонт в кімнаті площею 15 кв.м., лоджії в кімнаті площею 10,1 кв.м., у ванній та туалеті за власні кошти, ними сплачуються житлово-комунальні послуги, інколи свою частку надає позивачка, а відповідач [PERSON] взагалі не приймає участі в даних витратах. Зазначила, що ніяких перешкод в користуванні кухнею та санвузлом позивачу не чинять, остання займає кімнату площею 17,1 кв.м. та вільно користується кімнатою площею 10,1 кв.м. й всіма іншими приміщеннями квартири, її вимоги є неприйнятними, оскільки [PERSON] з дружиною вже більше 10 років проживають в кімнаті площею 15,1 кв.м., ними зроблено там ремонт, а кімната площею 17,1 кв.м. знаходиться в жахливому антисанітарному стані. Одночасно представник відповідача просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 10 березня 2022 року справу знято з розгляду, оскільки відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, крім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Наступною датою розгляду справи визначено 14 червня 2022 року. В судове засідання з`явились [PERSON] , [PERSON] та представник [PERSON] - адвокат Даниленко Т.І. Позивач посилалась на те, що невістка перешкоджає користуватись кімнатою площею 10,1 кв.м., просила позов задовольнити та виділити їй у користування кімнату и площею 10,1 кв.м. з лоджією, яка має вихід з кімнати. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, зазначив, що проживає в кімнаті площею 17,1 кв.м. разов з матір`ю та просив виділити йому в користування окрему кімнату. Представник позивача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки права позивача не порушуються та до позову не надано доказів перешкоджання [PERSON] в користуванні кімнатою площею 10,1 кв.м., альтернативного порядку користування квартирою не запропонувала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частині на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Харківської райдержадміністрації м. Києва від 26 листопада 1999 року, розпорядження № 25403; по Ѕ згідно свідоцтва про право на спадщину, виданих 16-ю Київською державною нотаріальною конторою від 3 грудня 2004 року. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та члени сім`ї останнього - дружина і двоє малолітніх дітей. Згідно з технічним паспортом, квартира розташована на сьомому поверсі дев`яти поверхового будинку та складається із трьох кімнат житловою площею 42,2 кв.м., коридору площею 17,1 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., вбиральні 1 кв.м., обладнана лоджією 2,8 кв.м. Загальна площа квартири 69,2 кв.м., висота приміщень 2,65 м. З пояснень сторін вбачається, що фактично у спірній квартирі проживає позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , які займають кімнату площею 17,1 кв.м., відповідач [PERSON] з родиною, які займають дві кімнати площею 15 кв.м та площею та 10,1 кв.м. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Як підкреслюються, спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, а тому суд вирішує питання про виділення у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. За таких обставин вирішити існуючий спір можливо лише шляхом встановлення конкретного порядку користування квартирою. Зважаючи на викладене суд вважає за можливе задовольнити позов частково та виділити в користування [PERSON] кімнату площею 10,1 кв.м. з лоджією, а коридор, кухню, ванну та туалет залишити у спільному користуванні співвласників. Оскільки в квартирі склався конкретний порядок користування за яким [PERSON] разом з членами сім`ї користується кімнатою площею 15,1 кв.м. та ним було зроблено в ній ремонт, то йому необхідно виділити вказану кімнату, а [PERSON] - кімнату площею 17,1 кв. м. Та обставина, що [PERSON] та частково [PERSON] сплачуються кошти за житлово-комунальні послуги, а [PERSON] їх взагалі не сплачує, та [PERSON] зроблено ремонт лоджії кімнати 10,1 кв. м., у ванній і туалеті на вирішення спору не впливає, оскільки він не позбавлений права вимагати від інших співвласників відшкодування відповідної частини здійснених ним витрат. Крім того, відповідач [PERSON] також просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази. 2 лютого 2022 року між бюро «Тетяни Даниленко», в особі керуючого бюро Даниленко Т.І. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги. Крім того, у матеріалах справи міститься звіт виконаних робіт станом на 11 лютого 2022 року, копія квитанції до прибуткового касового ордера від 2 лютого 2022 року про сплату 5000 грн., копія ордеру від [PERSON] на ім`я Даниленко Т.І. , копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Даниленко Т.І. та копія посвідчення адвоката України Даниленко Т.І. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, суд покладає на позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі по 227 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial