Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

22 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгруп фактор» (далі - ТОВ «ФК «Фінгруп фактор»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Товарної біржі «Катеринославська», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування»), в якому просив: - визнати незаконним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «Дельта Банк» №3400 від 20 грудня 2018 року, в частині затвердження переліку активів ПАТ «Дельта Банк», які підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні) згідно лоту №F11GL39420, а саме: права вимоги за кредитним договором №ВКЛ-2022390/1 від 30 вересня 2013 року та права вимоги за кредитним договором №ВКЛ-2022390 від 29 серпня 2013 року;- визнати недійсним та скасувати результати відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-01-28-000102-b від 26 березня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» та Товарної біржі «Катеринославська», що були проведені 25 лютого 2019 року з продажу лоту №F11GL39420 «Право вимоги за кредитним договором №ВКЛ-2022390/1 від 30 вересня 2013 року, укладеним з юридичною особою. Забезпечення: 1. Готова продукція, а саме: рухоме майно, а саме: труби 460 найменувань (виробничі запаси перелік яких викладено в Додатку №1 до договору застави. Заставодавцем є позичальник. 2. Товари в роботі, а саме: Товари в обороті, а саме: нафта, конденсат, паливо дизельне, Л-0,20-40, скраплений газ, деетанпропанбутанізований конденсат. Заставодавцем є позичальник. *Продаж відбувається за згодою заставодержателя. Право вимоги за Кредитним договором №ВКЛ-2022390 від 29 серпня 2013 року, укладеним з юридичною особою. Забезпечення: 1. Майнові права на отримання грошових коштів, згідно контракту, укладеного між компанією. Заставодавцем є позичальник. *Продаж відбувається за згодою заставодержателя»; - визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги №1295/К, укладений 15 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», разом з усіма додатками та додатковою угодою №1 від 28 травня 2019 року до нього. В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 29 серпня 2013 року ПАТ «Укргазвидобування», як позичальник, та ПАТ «Дельта Банк», як кредитор, уклали кредитний договір №ВКЛ-2022390, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування у розмірі 79 870 000 грн зі строком повернення не пізніше 31 грудня 2014 року. 28 листопада 2014 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали договір поруки №П2022390-8 (далі - Договір поруки №П2022390-8), відповідно до умов якого [PERSON] поручився за виконання ПАТ «Укргазвидобування» своїх зобов`язань за кредитним договором в межах ліміту відповідальності у розмірі 12 000 000 грн. У зв`язку з невиконанням ПАТ «Укргазвидобування» своїх зобов`язань за Кредитним договором №ВКЛ-2022390 щодо своєчасного погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк», поручитель на виконання умов Договору поруки №П2022390-8 сплатив заборгованість в сумі 12 000 000 грн, що підтверджується листом ПАТ «Дельта Банк» від 23 лютого 2015 року №2/01-17/2226. 30 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до пп. 1.1, 1.2 якого поручитель відступив на користь [PERSON] належне йому право вимоги за договором поруки. 02 лютого 2018 року [PERSON] відступив своє право вимоги [PERSON] за договором про відступлення права вимоги. Разом з тим, з 03 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду запроваджено тимчасову адміністрацію, 02 жовтня 2015 року Національний банк України (далі - НБУ) прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та Фондом розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» згідно з рішенням від 02 жовтня 2015 року №181. 18 липня 2019 року позивачу стало відомо про те, що відповідно до рішення Фонду «Про затвердження умов продажу» від 20 грудня 2018 року №3400 на торгах, які проводились через електронний майданчик ТОВ «Держзакупівлі. Онлайн», ПАТ «Дельта Банк» через уповноважену особу Фонду було продано право вимоги до ПАТ «Укргазвидобування» за Кредитним договором №ВКЛ-2022390, в тому числі і в частині, яка була погашена поручителем на підставі Договору поруки №П2022390-8. Згідно з протоколом електронного аукціону від 26 березня 2019 року №UA-EA-2019-01-28-000102-b на вказаних відкритих торгах був проданий лот №F11GL39420 в тому числі з продажу права вимоги за Кредитним договором №ВКЛ-2022390. Лот був проданий за 110118527,03 грн., переможцем оголошено ТОВ «ФК «Веста». У зв`язку з дискваліфікацією вказаного товариства, було складно інший протокол електронного аукціону від 26 березня 2019 року №UA-EA-2019-01-28-000102-b, згідно з яким переможцем визначено ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» із запропонованою ціною в розмірі 75706487,14 грн. 15 квітня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» за результатами проведених торгів уклали договір про відступлення права вимоги №1295/К (далі - Договір №1295/К). Таким чином, прийняте Фондом від 20 грудня 2018 року №3400 є незаконним, електронні торги є такими, що проведені з численними порушеннями, продаж права вимоги в частині, яка була погашена поручителем на підставі договору поруки, незаконним з огляду на те, що й договір про відступлення права вимоги є недійсним. На підставі наведеного, позивач просив про задоволення позову. До позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ПАТ «Укргазвидобування» здійснювати будь-які грошові розрахунки з ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» як переможцем відкритих торгів електронного аукціону від 26 березня 2019 року №UA-EA-2019-01-28-000102-b та як новим кредитором на підставі Договору №1295/К. Встановити в ухвалі про забезпечення позову, що стягувачем є [PERSON] , боржником є ПАТ «Укргазвидбування». 23 липня 2019 року матеріали позовної заяви [PERSON] передано на розгляд судді [PERSON]. Ухвалою судді від 06 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 06 серпня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено. 04 жовтня 2019 року від Фонду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що 29 квітня 2015 року протоколом №1 засіданням комісії ПАТ «Дельта Банк» з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, створеної згідно з наказом від 11 березня 2015 року №67 на виконання ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» виявлено, що правочин, а саме: Договір поруки №П2022390-8, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] є нікчемним. 07 травня 2015 року уповноваженою особою Фонду у ПАТ «Дельта Банк» повідомлено [PERSON] про нікчемність погашення заборгованості за Кредитним договором №ВКЛ-2022390, шляхом договірного списання грошових коштів у лютому 2015 року з його рахунків. Про зазначене було повідомлено і ПАТ «Укргазвидобування». На виконання ст. 216 ЦК України, АТ «Дельта Банк» застосував наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: повернув [PERSON] кошти, списані з його рахунку в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Укргазвидобування» перед ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, у позивача відсутнє право вимоги до ПАТ «Укргазвидобування». Крім того, заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним рішення про затвердження умов продажу, результатів відкритих торгів та укладених на їх виконання договорів позивач не довів порушення своїх прав внаслідок прийняття відповідачем зазначеного рішення та укладення на його виконання договорів. Таким чином, позов [PERSON] побудований на суб`єктивному тлумаченні позивачем окремих норм права на користь власних вигідних процесуальних інтересів. 09 жовтня 2019 року від ПАТ «Дельта Банк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що процедура продажу права вимоги за кредитними договорами проведена без порушень приписів чинного законодавства, а умови укладених правочинів повністю відповідають правовим нормам. Разом з тим, ураховуючи те, що Договір поруки №П2022390-8 є нікчемним та враховуючи, що позивач не є стороною оскаржуваного Договору №1295/К та те, що вказаним договором не відступалося право вимоги по Договору №П2022390-8, оскаржуваний позивачем Договір №1295/К жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача. Таким чином, позивач не довів існування обставин, з якими законодавець пов`язує недійсність правочину, у зв`язку з чим, вимоги позивача про визнання рішення Фонду та Договору №1295/К недійсними не підлягають задоволенню. 18 жовтня 2021 року від ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що позивач не довів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в результаті укладення оспорюваного договору та обставин, з якими положення ст. ст. 203, 215 ЦК України пов`язують можливість визнання недійсними Договору №1295/К та результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронного аукціону від 26 березня 2019 року №UA-EA-2019-01-28-000102-b, не надано жодних доказів та підстав, що свідчать про недійсність укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор» договору відступлення права вимоги. 05 листопада 2019 року від представника позивача надійшли відповіді на відзиви, в яких зазначено про те, що у зв`язку з невиконанням ПАТ «Укргазвидобування» своїх зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк», поручителем на виконання умов договору поруки погашено заборгованість в розмірі 12 000 000 грн, що є підставою відповідно до ст. ст. 512, 556 ЦК України для надання права [PERSON] вимагати від ПАТ «Укргазвидобування» належного виконання на його користь грошового зобов`язання щодо сплати коштів в розмірі 12 000 000 грн, оскільки за рахунок власних коштів погасив заборгованість ПАТ «Укргазвидобування» перед банком. Однак ПАТ «Укргазвидобування» свою заборгованість перед [PERSON] так і не сплатило. При цьому, відповідно до ст. 38 Закону України «Про систем гарантування вкладів фізичних осіб», при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати нікчемність правочинів. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15. За таких обставин, протокол від 29 квітня 2015 року №1 комісії АТ «Дельта Банк» з перевірки договорів за кредитними операціями, створеної згідно з наказом від 11 березня 2015 року №67, відповідно до якого було виявлено нікчемність Договору поруки не впливає на дійсність такого правочину. Таким чином, договір поруки є правомірним, а посилання відповідача на його нікчемність є безпідставними. 15 листопада 2019 року від Фонду надійшли заперечення ні відповідь на відзив, в яких вказано про те, що відповідно до висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту його укладення на підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України №4452-VI незалежно від того, чи проведена перевірка АТ «Дельта Банк» правочинів, передбачена ч. 2 ст. 38 цього Закону, і чи видане з цього приводу рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу Закону. Отже у [PERSON] відсутнє право вимоги до ПАТ «Укргазвидобування». 19 листопада 2020 року від Фонду надійшла заява, в якій представник Фонду просив залучити в якості третьої особи на стороні відповідачів Національний банк України. Ухвалою суду від 31 березня 2021 року залучено до участі у справі Національний банк України в якості третьої особи. У грудні 2021 року від НБУ надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначено про те, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Позивач не довів належними та допустимими доказами, що його права та законні інтереси порушені оспорюваним ним рішенням Фонду та Договором 1295/К, тому відсутні підстави для задоволення позову. 07 лютого 2022 року згідно з розпорядженням керівника апарату суду у зв`язку зі смертю судді [PERSON]. справу передано на повторний розподіл. 15 лютого 2022 року справу прийнято до провадження суддею Бусик О.Л. та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з викладених у позові підстав. Представника відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні заперечував проти позову, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - Національного Банку України в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні з викладених у поясненнях підстав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд установив, що 29 серпня 2013 року ПАТ «Укргазвидобування», як позичальник, та ПАТ «Дельта Банк», як кредитор, уклали Кредитний договір №ВКЛ-2022390, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування у розмірі 79 870 000 грн зі строком повернення не пізніше 31 грудня 2014 року. 28 листопада 2014 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали Договір поруки №П2022390-8, відповідно до умов якого [PERSON] поручився за виконання ПАТ «Укргазвидобування» своїх зобов`язань за кредитним договором в межах ліміту відповідальності у розмірі 12 000 000 грн. 30 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1, п. 1.2 якого поручитель відступив на користь [PERSON] належне йому право вимоги за договором поруки. 02 лютого 2018 року [PERSON] відступив своє право вимоги [PERSON] за договором про відступлення права вимоги. На підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким тимчасову адміністрацію у позивача запроваджено строком з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року; призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В. 03 серпня 2015 Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №147, яким строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 02 жовтня 2015 року включно; продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до 02 жовтня 2015 року включно. На підставі постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 по 04 жовтня 2017 включно. Згідно з наказом, уповноваженої особи Фонду Кадирова В.В., №67 від 11 березня 2015 «Про перевірку правочинів (договорів) в ПАТ «Дельта Банк» вирішено здійснити перевірку правочинів на предмет нікчемності, створено відповідну комісію з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями. Протоколом №1 від 29 квітня 2015 року засідання комісії ПАТ «Дельта Банк» з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, виявлено, що Договори поруки від 28 листопада 2014 року №П30019775-4, №П2022390-15, №П30019775-3, №П30019775-13, №П30019775-15, №П2022390-6, №П2022390-8 є нікчемними, на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 08 травня 2015 року голові правління ПАТ «Укргазвидобування» та поручителям, згідно вказаними договорами поруки, було направлено повідомлення від 07 травня 2015 року про нікчемність відповідних договорів поруки. На виконання наказу уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку №309 від 07 травня 2015 року із урахуванням змін, внесених наказом №325 від 13 травня 2015 року, застосовано наслідки нікчемності договорів поруки від 28 листопада 2014 року шляхом повернення поручителям коштів, списаних з їх рахунків у рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем, на відкриті балансові рахунки 2909 фізичних осіб-поручителів; відновлено в автоматизованій банківській системі кредитну заборгованість за Кредитним договором. 14 травня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» повернув поручителям списані в порядку договірного списання з рахунків фізичних осіб-поручителів грошові кошти. За результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-01-28-000102-b від 26 березня 2019 року, ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», як новий кредитор 15 квітня 2019 року уклали Договір №1295/К, в пункті 1 якого погодили, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за тексом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Укргазвидобування», треті особи: [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк», Фонд, НБУ, про стягнення заборгованості за договором. Ухвалою суду від 27 липня 2018 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили рішення по справі №757/27946/15-ц за позовом ПАТ «Укргазвидобування» до [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору поруки. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон, в редакції чинній на момент визнання ПАТ «Дельта Банк» неплатоспроможним) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Частиною 1 Закону визначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Відповідно до пунктів 3, 4 частини 2 статті 37 Закону, уповноважена особа Фонду має право: - продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; - повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Частиною 2 статті 38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Згідно з наказом, уповноваженої особи ФГВФО, №67 від 11 березня 2015 року «Про перевірку правочинів (договорів) в АТ «Дельта Банк» вирішено здійснити перевірку правочинів на предмет нікчемності, створено відповідну комісію з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями. Частиною 3 статті 38 Закону (у редакції, чинній станом на дату укладення договорів поруки) визначено перелік підстав, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини 3 статті 38 Закону). Відповідно до частин 4, 5 статті 38 Закону, уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Судами встановлено, що комісією ПАТ «Дельта Банк» з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, прийнято рішення, оформлене протоколом від 29 квітня 2015 року №1, про віднесення договорів поруки від 28 листопада 2014 №П30019775-4, №П2022390-15, №П30019775-3, №П30019775-13, №П30019775-15, №П2022390-6, №П2022390-8, укладених у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, до нікчемних на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону. На виконання наказу уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку №309 від 07 травня 2015 року, з урахуванням змін, внесених наказом №325 від 13 травня 2015 року, застосовано наслідки нікчемності договорів поруки від 28 листопада 2014 року, а також на відкриті балансові рахунки фізичних осіб-поручителів, було повернуто кошти, які списано з рахунків поручителів, на погашення заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором. Вказані обставини встановлені судовими рішенням Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2021 року, Господарського суду м. Києва від 15 березня 2021 року та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 07 лютого 2022 року в справі № 910/14422/15. Крім того, заявляючи у суді позов [PERSON] вказував на те, що внаслідок прийняття рішень Фондом «Про затвердження умов продажу активів АТ «Дельта Банк» №3400 від 20 грудня 2018 року, в частині затвердження переліку активів ПАТ «Дельта Банк», які підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні) згідно лоту №F11GL39420, а саме: права вимоги за кредитним договором №ВКЛ-2022390/1 від 30 вересня 2013 року та права вимоги за кредитним договором №ВКЛ-2022390 від 29 серпня 2013 року, проведених на підставі цього рішення електронних торгів та укладення відповідачами договору про відступлення права вимоги порушено його право вимоги за кредитним договором від 29 серпня 2018 року №ВКЛ 2022390, що належить позивачу за договором поруки та договорами про відступлення права вимоги. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд повинен встановити чи були порушені невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Отже, під час вирішення спорів про визнання електронних торгів недійсними, судам необхідно встановити не тільки чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів, а й те, чи вплинули ці порушення на права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Що стосується вимог позивача про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1295/К, укладений 15 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор», то заявляючи позов в цій частині позивач посилався на те, що незаконність оскаржуваного рішення Фонду та результатів відкритих торгів (аукціону) свідчить й про незаконність укладеного за наслідками їх проведення договору про відступлення права вимоги. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5. Відповідно до статей 50, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Відповідно до розділів ІІІ, VI, VII Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року № 388, порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, які ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна). Результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються виконавчою дирекцією Фонду. На відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги. Інші види активів (майна) можуть продаватися у спосіб, визначений законодавством. Продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Початкова ціна реалізації активів (майна) банку, що ліквідується, на перших відкритих торгах (аукціоні) не повинна бути нижчою за оціночну вартість. Уповноважений структурний підрозділ Фонду може ініціювати проведення повторної оцінки активів (майна) банку, що ліквідується, у рамках передпродажної підготовки. Для участі у відкритому конкурсі (аукціоні) учасник такого відкритого конкурсу (аукціону) має перерахувати організатору торгів гарантійний внесок, розмір якого встановлюється Фондом. У разі, якщо відкриті торги (аукціон) відбулися, Фонд отримує від організатора торгів протокол відкритих торгів (аукціону) із зазначенням ціни продажу лота. Банк укладає договір купівлі-продажу активу (майна) не раніше трьох робочих днів та не пізніше двадцяти робочих днів з дати завершення відкритих торгів (аукціону) з можливістю продовження такого строку за рішенням Фонду у разі отримання Фондом обґрунтованого подання від банку та здійснення переможцем таких відкритих торгів (аукціону) повної сплати коштів за лот (загальний строк не може перевищувати 132 робочих дні та не може закінчуватися пізніше завершення строку ліквідації банку), забезпечує проведення розрахунків відповідно до нього та протягом наступного робочого дня після проведення розрахунків інформує про завершення розрахунків уповноважений структурний підрозділ Фонду. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або при виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення процедури проведення електронних торгів, а також доказів про порушення його прав внаслідок укладення відповідачами договору про відступлення права вимоги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed