Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

15 жовтня 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Синтез» (далі відповідач, АБ «Синтез») про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони. Ухвалою Печервського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року вказай позов направлено за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 23 червня 2004 року був укладений кредитний договір №230604/1. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 27 липня 2004 року між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого позивач передав в іпотеку житловий будинок за адресою [ADDRESS] , та земельну ділянку за цією ж адресою з кадастровим номером 0722883400:01:001:0390. У жовтні 2012 року банк видав позивачу довідку про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором. У листопаді 2010 року у відповідача була відкликана банківська ліцензія, а також розпочата процедура виведення його з ринку, яка триває і досі. При зверненні до нотаріуса позивач дізнався, що банк не звертався із заявою про припинення обтяження, яке накладене іпотекою. Оскільки наявність запису про наявну іпотеку, а також відповідного запису про заборону відчуження, не дозволяє позивачу вільно розпоряджатися своїм майном, він просить суд: 1) визнати такою, що припинена іпотеку за договором від 27 липня 2004 року, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний банк «Синтез», що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Тетяною Олексіївною 27 липня 2004 року і зареєстрований в реєстрі за №2096; 2) зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме - житлового будинку за адресою [ADDRESS] , номер РПВН 2497068, та земельної ділянки за адресою за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0722883400:01:001:0390 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження №№85075, 85088, 1219296. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 6 січня 2022 року суд постановив перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження; призначити підготовче засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28 березня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не прибув, але подав суду клопотання з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзиву на позов не подав. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами 23 червня 2004 року був укладений кредитний договір №230604/1. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 27 липня 2004 року між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого позивач передав в іпотеку житловий будинок за адресою [ADDRESS] , та земельну ділянку за цією ж адресою з кадастровим номером 0722883400:01:001:0390 (а.с.10-15) 03 жовтня 2012 року банк видав позивачу довідку про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором (а.с.16). Факт відсутності заборгованості за кредитним договором підтверджується також листами Національного банку України від 17 серпня 2018 року, від 31 жовтня 2018 року, від 17 серпня 2020 року (а.с. 19-24). У листопаді 2010 року у відповідача була відкликана банківська ліцензія, а також розпочата процедура виведення його з ринку, яка триває і досі. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа відповідача наразі знаходиться «в стані припинення». Також з матеріалів справи слідує, що позивач у липні 2020 року звертався до банку з проханням надати йому лист-повідомлення про припинення іпотеки для подальшого пред`явлення нотаріусу. Відповідь на це звернення позивач не отримав (а.с. 26-30). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється, зокрема у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки основне зобов`язання позивача за кредитним договором припинено, про що надана відповідачем відповідна довідка, а ним не заперечується, суд дійшов висновку, що і укладена на його забезпечення іпотека також є припиненою, у зв`язку з чим слід задовольнити позовні вимоги в цій частині, так само як і вимоги про припинення відповідних заборон. Що стосується вимог про виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, то суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Отже, такий спосіб захисту як виключення чи скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, архівною складовою якого є і Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек, що діяли до 01 січня 2013 року, прямо заборонений законом, у зв`язку з чим в цій частині слід відмовити у задоволенні позову. Суд зазначає, що права та законні інтереси позивача поновлені судом повністю за фактом визнання припиненою іпотеки, а також припинення відповідних обтяжень (заборон), і додатково вилучати ці записи не має необхідності, оскільки на виконання вказаного рішення суду будуть внесені відповідні записи про припинення обтяжень та іпотеки. У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial