Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

23.09.2021 поштою до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, третя особа - Василівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про скасування усиновлення. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] і [PERSON] посилаються на те, що на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018р. по справі №333/1390/18 вони усиновили [PERSON] [INFO] , після чого її прізвище, по батькові та ату народження змінено на [PERSON] [INFO] . Після усиновлення дитини у [PERSON] стали проявлятися такі вади характеру як роздратованість, агресивність, злобність та спостерігалася неадекватна поведінка. [PERSON] має важкий характер, є емоційно неврівноваженою, схильною до асоціальної поведінки, що негативно відображалось на її ставленні до вчителів, батьків, однолітків тощо. В цілому, поведінка усиновленої, органи освіти, характеризують як некеровану, агресивну, та таку, що носить загрозу для оточуючих та самої дівчинки. Під час навчання систематично порушується навчальний процес, що викликає нарікання батьків інших дітей класу. Згідно із консультативним висновком дитячого лікаря-психіатра від 31.08.2021р. дитині встановлено діагноз змішаний розлад поведінки та емоцій: F 92.8 (Інші змішані розлади поведінки та емоцій), F 90.1 (Гіперкінетичний розлад поведінки), F 98.0 (Інші емоційні розлади і розлади поведінки, що починаються зазвичай в дитячому і підлітковому віці). Однак, станом на дату усиновлення, нам не було відомо про наявність будь яких психічних розладів у дитини. Аналогічно, у рішенні суду від 11 квітня 2018р. по справі № 333/1390/18, немає відомостей щодо психоемоційних розладів дитини. В результаті постійних стресових ситуацій у позивачів різко погіршився стан здоров`я. Психічний стан здоров`я дочки робить неможливим реалізацію позивачами батьківських прав та обов`язків і подальше спільне проживання однією сім`єю. Враховуючи викладене, на підставі ст. 238 СК України, просять скасувати усиновлення [PERSON] та [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, присвоїти прізвище, по батькові та дату народження, які вона мала до усиновлення та скасувати запис матері та батька дитини. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачам надано строк для усунення виявлених судом недоліків - 7 днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.11.2021. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 22.10.2021 від третьої особи надійшли пояснення щодо позову в яких, зокрема, представник третьої особи не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. 23.10.2021 до завершення підготовчого провадження від позивачів надійшло клопотання про долучення до справи письмового доказу - копії консультативного висновку спеціаліста від 20.10.2021 разом з епікризом та супровідним листом. Ухвалою суду від 11.11.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 20.01.2022. 21.12.2021 до суду від відповідача, на виконання ухвали суду від 29.09.2021, надано висновок виконавчого комітету Запорізької міської ради від 16.12.2021 № 04/03-28/03602 про недоцільність скасування усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні, яке відбулось 20.01.2022р. позивач [PERSON] пояснила, що у 2018 році вони з чоловіком вирішили усиновити дитину. Службою у справах дітей, позивачі були направлені у дитячий будинок « Сонечко ». У дитячому будинку, їм показали дитину, і надали для ознайомлення документацію дитини. У висновку про стан здоров`я дитини були зазначені 2 діагнози захворювання, які відносяться до психіатрії, але вони не відносяться до розумового розвитку. Дитина погано розмовляла, але це виглядало як педагогічна занедбаність. Перед усиновленням, позивачі пройшли курси опікунів, де їм роз`яснили, що період адаптації дитини у сім`ї може бути тривалим і дуже важким. В перший час дитина могла битись головою об стіну/підлогу, дитина не вміла плакати, але позивачі терпляче до цього віднеслись. Дитина негативно реагувала на заборони (наприклад: брати побутову хімію), взагалі на слова «не можна», чи «потрібно зробити», що на погляд виглядало як конвульсії. Такі реакції не припинялись, і позивачі вирішили влаштувати дитину в дитячий садок, щоб вона перебувала в оточенні дітей. В дитячому садочку група дітей була маленька, були наявні фахівці (логопед, дефектолог, психолог) і вихователі їх запевнили, що все буде добре оскільки у них 20-річний стаж роботи. В перший же тиждень, позивачам телефонували з дитячого садку і казали, що дитина не реагує на зауваження, стрибає по ліжкам, та прохали або забрати дитину, або прийти і вкласти її спати. Згодом дитина взагалі перестала слухатись вихователів, била дітей, розкидала речі дітей. Коли дитина потрапляла в цей стан, то її неможливо зупинити. Батьки інших дітей сварились, вихователі сказали, що дитині треба індивідуальне навчання. Дитина краще слухалась чоловіка, тому він був завжди поряд з нею, а позивач змінила роботу, щоб мати змогу більше часу проводити з дитиною. Психологи казали, що дитина цей час переросте згодом. Дитина може 2-3 години голосно кричати, «укати» без перерви з пів години. Коли дитину віддали до школи, то на 2-й день позивачів викликали до школи. І почали розказувати, що [PERSON] виходила з туалету без трусиків, вони були на колінах. Окрім цього, вона на животі повзала по коридорах школи, била дітей. На той час позивачі не повірили вчителям, оскільки дитина вдома вела себе специфічно, але не настільки, і стало зрозуміло, що на неї таким чином впливає суспільство. У школі, в 2020 році порадили звернутись до психіатра щодо поведінки дитини. Тоді, психіатр наполягла на стаціонарі дитини, з метою встановлення її діагнозу. У дитини були встановлені психіатричні захворювання, і психіатр одразу порадила скасовувати усиновлення, оскільки далі стан дитини буде тільки погіршуватись. Так і стало. Навчатись дитина не хотіла, в день вдома влаштовувала істерики, дитина не контрольована, може впасти у супермаркеті на відмову щось купити. Ще був випадок, коли вони сім`єю йшли з дачі за руки, а дитина вирвалась з рук і вибігла на дорогу, і ледь не влаштувала ДТП. Слова психіатра були правдиві, оскільки випадків незадовільної поведінки дитини багато. Психіатр сказала, що дитині у 12 ороків поставлять діагноз шизофренія, оскільки раніше такий діагноз не встановлюється. У судовому засіданні, яке відбулось 20.01.2022 оголошено перерву до 14.02.2022. 02.02.2022 до суду від позивачів надійшло клопотання про долучення до справи письмового доказу - копії висновку МСЕК № 844/13 від 23.12.2021. 14.02.2022 року у судовому засіданні, судом оголошено перерву до 09.03.2022, та до 10.06.2022. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, до суду через систему «Електронний суд» подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача Махлайчук В.М. в судове засідання не з`явилась, 25.10.2021 року звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує, з підстав зазначених у висновку від 16.12.2021 № 04/03-28/03602. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Василівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, неодноразово звертався до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю уповноваженого представника. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у 2018 році виявили бажання усиновити малолітню дитину [PERSON] [INFO] , яка перебувала у Комунальній установі «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Відповідно до даних вказаних у Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, у [PERSON] , [INFO] наявні: G 96.8 інші уточнені ураження центральної нервової системи, D50.9 Залізодефіцитна анемія, не уточнена, R.47.1 Дизартрія і анартрія, F80.1 Розлади експресивної мови, F 83 Змішані специфічні розлади психологічного розвитку. 11.04.2018 рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/1390/18 заяву [PERSON] , [PERSON] про всиновлення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - задоволено. На підставі вказаного судового рішення прізвище та по батькові дитини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ", також змінено дату народження з [INFO] на [INFO] . Місце народження змінено з «м. Василівка Василівського району Запорізької області, Україна» на «Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя». Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2018 року по справі № 333/1390/18 набрало законної сили 14.05.2018 року. З часу усиновлення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відносилися до неї як до рідної доньки, намагались розвивати її інтереси, прищеплювати моральні цінності, проте у [PERSON] стали проявлятися такі вади характеру як роздратованість, агресивність, злобність також спостерігалася неадекватна поведінка. Після початку навчання [PERSON] у навчальному закладі на її поведінку почали скаржитися викладачі та батьки учнів, що підтверджується педагогічними характеристиками (Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) комбінованого типу № 28 «Біла лелека» від 10.12.2020р. №169/1-11 та Запорізької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 від 10.09.2021р. №247). Переведення [PERSON] на сімейну форму навчання до позитивних змін в поведінці [PERSON] не привело. 31.08.2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради за зверненням [PERSON] та [PERSON] проведено обстеження та надано Консультаційний висновок спеціаліста, яким встановлено діагноз [PERSON] F92.8 «Інші змішані розлади поведінки та емоцій», F90.1 «Гіперкінетичний розлад поведінки», F98.0 «Енурез неорганічної природи». Зазначений висновок відрізняється від висновку Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, що підтверджує факт того, що усиновлювачі не були обізнані про справжній психічний стан малолітньої [PERSON] . Відповідно до ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що між усиновлювачами [PERSON] та [PERSON] та дитиною [PERSON] склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п. 35 Порядку провадження органом опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у м. Києві та м. Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Таким чином, при скасуванні усиновлення подальшим влаштуванням малолітнього повинна займатися служба у справах дітей за місцем первинного обліку. Таким чином, при скасуванні усиновлення подальшим влаштуванням малолітньої [PERSON] повинна займатися служба у справах дітей за місцем первинного обліку - служба у справах дітей Запорізької міської ради. Відповідно до вимог статті 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1,2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)" із застереженням та заявою, що не обмежують дію вказаної норми міжнародного закону, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Згідно ст. 240 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог п. 2, 3 ч. 1 ст. 238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення. Відповідно до ч. 1 ст. 239 Сімейного кодексу України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Згідно ч. ч. 1,3, 5 ст. 239 Сімейного кодексу України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. У разі скасування усиновлення, дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, яке вона одержала у зв`язку з усиновленням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки між [PERSON] та [PERSON] та малолітньою [PERSON] склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Крім того, позивачі не знали про психічні захворювання малолітньої [PERSON] на час здійснення усиновлення, що також є підставою для скасування усиновлення [PERSON] . Судові витрати, сплачені позивачами при подачі позовної заяви до суду становлять 908 гривень.

Outcome: approved