Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові\~зазначено,\~що постановою\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~27.11.2019\~відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та встановлено, що 07.11.2019 о 08:20 год. в м. Вінниці по проспекту Коцюбинського сталася дорожньо-транспортна пригода за участі декількох автомобілів. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2019, 07.11.2019 о 08:20 год. в м. Вінниці по проспекту Коцюбинського, водій [PERSON] , керуючи т/з «OPEL MERIVA», перед початком руху та зміною напрямку, не переконався, що це буде безпечно, перед розворотом на зайняте відповідне крайнє положення на проїзній частині, а також порушуючи заборону п. 10.7 ПДР України, здійснив розворот на мосту. В результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем, який рухався на зустріч та т/з, які стояли позаду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №7550/19-21 від 10.12.2019, розмір матеріального збитку завданого позивачу, як власнику автомобіля АУДІ А4, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження складає на 10.12.2019 - 615\~901 грн. Страхова компанія АТ «СГ ТАС» виплатила позивачу 100\~000 грн. страхового відшкодування за його заявою, однак даної суми недостатньо для повного відшкодування завданих позивачу [PERSON] збитків. У зв`язку з чим 24.01.220 відповідачу було направлено претензію про відшкодування грошових коштів у розмірі 515\~901 грн., яку відповідач отримав 29.02.2020, однак у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги відповідач завдані збитки не відшкодував. Тому позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~стягнення з відповідача [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 515\~901 грн. та просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Надано строк\~відповідачу для\~подання відзиву\~на позовну\~заяву,\~позивачу -\~відповіді на\~відзив та\~відповідачу на\~подання заперечення. (а.с. 44) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.08.2021 за клопотанням представника відповідача у даній цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, у тому числі по наявним матеріалам справи №127/29388/20, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. (а.с. 132 133) Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач [PERSON] ,\~зменшив заявлені ним позовні вимоги та просив стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 359\~966, 26 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2022 прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог представника позивача [PERSON] , адвоката Шиманського В.М. у даній цивільній справі. Представник позивача [PERSON] , адвокат Шиманський В.М. у судовому засіданні змінені вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди\~у розмірі\~359\~966,\~26\~грн. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, відповідно до якої визнав позов у розмірі 359\~966, 26 грн. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Пунько І.В. у судовому засіданні визнала позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що відповідно\~до копії\~постанови Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 27.11.2019\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення №127/30847/19,\~07.11.2019\~о 08:20\~год.\~в м.\~Вінниці по\~проспекту Коцюбинського,\~водій [PERSON] ,\~керуючи т/з\~«OPEL\~MERIVA»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~перед початком\~руху та\~зміною напрямку\~не переконався,\~що це\~буде безпечно,\~перед розворотом\~на зайняте\~відповідне крайнє\~положення на\~проїзній частині,\~а також\~порушуючи заборону\~п.\~10.7\~ПДР України,\~здійснив розворот\~на мосту.\~В результаті\~чого відбулось\~зіткнення з\~автомобілем,\~який рухався\~на зустріч\~та т/з,\~які стояли\~позаду,\~що призвело\~до пошкодження\~транспортних засобів.\~Та даною\~постановою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 27.11.2019\~відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення [PERSON] визнав у повному обсязі. (а.с. 29, 84) Дана постанова відповідно до відомостей ЄДРСР набрала законної сили 10.12.2019. Відповідно до копії посвідчення водія [NUMBER] , виданого 24.09.2008, та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , позивач [PERSON] є водієм та власником транспортного засобу марки «AUDI А4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 85, 86). Сторонами не заперечується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07.11.2019 о 08:20 год. в м. Вінниці, транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Згідно з копією висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 10.12.2019 № 7550/20-21, виконаного судовим експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Базалицьким В.С. за замовленням [PERSON] , розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ауді А4, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження складає на 10.12.2019 року 615\~901 грн. (а.с. 8 27). З копії даного висновку вбачається, що ринкова вартість автомобіля менше вартості повного відновлювального ремонту, тому ремонтувати даний автомобіль економічно недоцільно. В такому випадку вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ зі строком експлуатації як на момент пошкодження. Позивач [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з претензією про відшкодування грошових коштів в сумі 515\~901 грн., яку відповідач отримав 29.02.2020, що підтверджується копією відповідної претензії та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.30, 31) Відповідно до\~висновку експерта\~від 24.03.2022\~№СЕ-19/102-21/16277-АВ\~за результатами\~проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, наданого на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2022 в межах даної цивільної справи: вартість транспортного засобу марки AUDI А4, 2016 року випуску, номерний знак [NUMBER] , в пошкодженому стані на день дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2019 становила 155\~934, 74 грн. (а.с.196-209) Відповідно до копії Акту №7550819-21 здачі-приймання висновку експерта, складеного експертом Базалицьким В.С. та [PERSON] , ціна експертизи складає 942,00 грн. (а.с.28) Згідно з копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 07.03.2022, відповідач [PERSON] поніс витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1 015, 20 грн. (а.с. 222) Відповідно до розрахунку вартості адвокатських послуг та акту виконаних робіт, загальна сума гонорару за договором про надання правничої допомоги від 20.11.2019, укладеним між АО «Правові цінності» в особі адвоката Бедітної Т.В. та [PERSON] , складає 6 000 грн. Згідно копій\~квитанцій АТ\~КБ «ПриватБанк»\~та копій\~меморіальних ордерів\~від 20.11.2019,\~від 31.03.2021,\~від 20.04.2021,\~позивачем [PERSON] сплачено адвокату Бездітній Т.В. кошти в загальному розмірі 6\~000 гривень згідно договору про надання правничої допомоги від 20.11.2019. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто\~Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оскільки постановою Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~27.11.2019, яка\~набрала законної\~сили 10.12.2019, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тому суд вважає доведеним факт пошкодження автомобіля, який належить на праві власності позивачу, внаслідок протиправних дій відповідача. Дана обставина\~також не\~заперечується представником\~відповідача. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.11.2020 у справі №753/10416/17. Відповідно до п. 30.1 статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Згідно пункту 30.2. статті 30 цього ж Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Саме ця норма закону підлягає застосування в справі, що розглядається, що відповідає положенням статті 1192 ЦК України. Так, судом встановлено, що відповідно до висновку експерта від 10.12.2019 № 7550/19-21, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки AUDI А4, 2016 року випуску, номерний знак [NUMBER] складає 1077827,53 грн., розмір матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля станом на 10.12.2019 складає 615\~901 грн. Відповідно до\~висновку експерта\~від 24.03.2022\~№СЕ-19/102-21/16277-АВ\~за результатами\~проведення судової транспортно-товарознавчої\~експертизи,\~ вартість зазначеного вище автомобіля в пошкодженому стані на день дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2019 становила 155\~934, 74 грн Відтак, з урахуванням висновку автотоварознавчого дослідження та висновку експерта, автомобіль позивача є фізично знищеним і тому порядок відшкодування завданої йому шкоди регламентовано статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і розмір відшкодування позивачеві слід розрахувати як різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (залишки). Отже, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, позивачем заявлено вимоги про відшкодування шкоди, за вирахуванням сплаченої йому страховиком суми страхового відшкодування в розмірі 100\~000 грн. та вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 155\~934, 74 грн. (615\~901 грн. 100\~000 грн. - 155\~934, 74 грн. = 359\~966,26 грн.). Суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 359\~966,26 грн. обґрунтованими та такими, що відповідають Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~про стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] \~матеріальної шкоди\~в розмірі\~359\~966,26\~грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем заявлено\~вимогу про\~стягнення з\~відповідача судових\~витрат,\~а саме:\~судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 5\~159,02 грн., та при поданні апеляційної скарги у розмірі 454 грн., витрат на проведення експертизи у розмірі 942,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн. Представником відповідача, адвокатом Пунько І.В. надано суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити позивачу в стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу неспівмірним із складністю справи та виконаній адвокатом роботи (наданим послугам), адже фактично відповідач не заперечував факт ДТП та обов`язок відшкодування шкоди, однак вважав заявлений розмір вимог позивача завищеним. Крім того, представник відповідача намагалась неодноразово врегулювати даний спір мирним шляхом. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. (п.п.1, 2 ч.2 ст. 133 ЦПК України) Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також положеннями ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті та позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків документально підтверджених витрат зі сплати судового збору в сумі 2\~806,51 грн,\~та з\~державного бюджету\~слід повернути\~позивачу 50\~відсотків документально\~підтверджених витрат\~зі сплати\~судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2\~579,51 грн.\~та сплаченого при поданні апеляційної скарги у розмірі 227,00 грн., що в загальному становить 2\~806,51 грн. Також відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 942,00 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу складають 6 000 грн., що є неспівмірним із складністю справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки справа є нескладною, відповідачем не заперечувався факт дорожньо-транспортної пригоди та завдання шкоди позивачу з його вини, по даній категорії справ існує усталена судова практика. Таким чином, враховуючи вищевикладене та розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved