Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ "Європа-Турінг-Україна" про стягнення заборгованої заробітної плати, зобов`язання належно оформити і видати трудову книжку та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивує тим, що він з 14.06.2016 року по 13.02.2018 року працював у ТОВ "Європа-Турінг-Україна" на посаді водія автобуса. 13.02.2018 року роботодавець задовольнив його заяву про звільнення за власним бажанням, одна юридично роботодавець його звільнення не оформив, трудову книжку не видав, повний розрахунок з ним не провів. Окрім цього, вказує, що з 01 вересня 2017 року відповідач припинив нарахування та виплату заробітної плати, відтак відповідачем не нараховано та не виплачено йому заробітну плату за пероід з 01.09.2017 року по 13.02.2018 року, що становить суму в розмірі 18900,78 грн. Окрім цього, вказує, що у зв`язку з тим, що відповідач не видав йому трудову книжку, він не міг влаштуватись на нову роботу, відтак був вимушений погодитись на оформлення нової трудової книжки при влаштуванні на роботу до ФОП [PERSON] 04.06.2019 року. За таких обставин, вважає, що має право отримати середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, що пов`язаний з затримкою у видачі трудової книжки, за період з 14.02.2018 року по 03.06.2019 року в розмірі 60089,46 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд зобов`язати відповідача належно оформити і видати йому трудову книжку із зазначенням підстави звільнення - за власним бажанням та дати звільнення - з 03 червня 2019 року; стягнути з відповідача на його користь заборговану заробітну плату за період з 01 вересня 2017 року по 13 лютого 2018 року в розмірі 18900 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 78 коп.; стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14 лютого 2018 року по 03 червня 2019 року в розмірі 60089 (шістдесят тисяч вісімдесят дев`ять) гривень 46 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, однак його представник звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність заперечень представника позивача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ "Європа-Турінг-Україна" з 14.06.2016 року, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу від 17.01.2022 року. Як вбачається з заяви [PERSON] , поданої директору ТОВ "Європа-Турінг-Україна" 13.02.2018 року, такий просив звільнити його з посади водія за власним бажанням з 13.02.2018 року. Відповідно до вищевказаних індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих Пенсійним фондом України, відповідачем припинено нарахування заробітної плати [PERSON] у періоди з 01.09.2017 до моменту подання позивачем заяви - 13.02.2018 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилався на те, що оскільки в день звільнення - 13.02.2018 заробітна плата не була виплачена в повному розмірі, а відтак відповідач зобов`язаний виплатити невиплачену заробітну плату за період з 01.09.2017 року по 13.02.2018 року в сумі 18900,78 грн. відповідно до розрахунку, проведеного позивачем. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано та не надано іншого розрахунку чи доказів відсутності заборгованості, а тому такий приймається судом до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну вимогу в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборговану заробітну плату за період з 01 вересня 2017 року по 13 лютого 2018 року в розмірі 18900,78 грн. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 14 лютого 2018 року по 03 червня 2019 року, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Пунктом 4.1 вищевказаної Інструкції передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Позивачем зазначається, що йому не було видано належним чином оформлену трудову книжку, що не спростовано відповідачем, а тому у нього в силу наведених норм закону виник обов`язок виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до довідки №1 від 27.01.2021 року, виданої Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів з 04.06.2019 року по 31.12.2021 року та був звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Вищевказане підтверджується також і копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] . Як випливає з розрахунку, наданого позивачем [PERSON] , сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за пероід з 14.02.2018 року по 03.06.2019 року складає 60089,46 грн. З огляду на те, що відповідачем ТОВ «Європа-Турінг-Україна» не спростовано вказаного розрахунку, суд дійшов висновку, що позовну вимогу про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі 60089,46 грн. Окрім цього, оскільки відповідачем не доведено, що ним належно оформлено та видано позивачу трудову книжку після подання таким заяви про звільнення з роботи за власним бажанням, в силу вимог ст.47 КЗпП України, слід зобов`язати відповідача належно оформити і видати [PERSON] трудову книжку із зазначенням підстави звільнення - за власним бажанням та дати звільнення - з 03 червня 2019 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: approved