Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, 23 травня 2018 року о 16 год. 50 хв. в м. Києві по вул. В.Чорновола, 41 водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «KIA», державний номер [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив вимоги п. 2.3 б, п. 12.1, п. 13.1 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП, стягнено у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Відтак, власник пошкодженого автомобіля «KIA», державний номер [NUMBER] ,[PERSON] , повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернулася до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту № 07/06/18 від 13 серпня 2018 року, про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу - автомобіля марки «KIA», державний номер [NUMBER] , складеного Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , встановлено, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «KIA», державний номер [NUMBER] , становить 53889,19грн. Відповідно до Наказу № 7849 від 20.08.2018, зазначено, що МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] в розмірі 53889,19грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатили грошові кошти в розмірі 53889,19грн, що підтверджується платіжним дорученням №992587 від 20.08.2018. В період з 05 лютого 2019 року по 22 грудня 2020 року [PERSON] добровільно сплатив суму в розмірі 36239,19грн. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 18400грн, 3% річних в розмірі 367,00грн, інфляційні витрат в розмірі 1188,91грн. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 02.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 09.09.2021 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Однак, станом на 01 листопаде 2021 року повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу по справі в матеріалах справи відсутнє. Враховуючи вище викладене, 01 листопада 2021 року суд повторно повідомляє відповідача про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін для надання можливості надати пояснення та докази щодо справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( [ADDRESS] ), до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 03 травня 2018 року о 16 год. 50 хв. в м. Києві по вул. В.Чорновола, 41, водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА» державний номер [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 б, п. 12.1, п.13.1 ПДР України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2018, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП, стягнено у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340грн. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом встановлено, що [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно звіту № 07/06/18 від 13 серпня 2018 року, про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ)- автомобіля марки «КІА» державний номер [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , встановлено, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу, становить 53889,19грн. 24.05.2018 власник пошкодженого автомобіля «КІА» державний номер [NUMBER] , [PERSON] , звернулась до Моторно (транспортного) страхового бюро України з заявою про отримання відшкодування шкоди. Відповідно до Наказу № 7849 від 20.08.2018, зазначено, що МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] в розмірі 53889,19грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатили [PERSON] грошові кошти в розмірі 53889,19грн, що підтверджується платіжним дорученням №992587 від 20.08.2018. Крім того, МТСБУ було сплачено за послугу оцінки вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу ФОП [PERSON] у розмірі 750грн, що підтверджується платіжним дорученням №910299 від 19.07.2018. В період з 05 лютого 2019 року по 22 грудня 2020 року [PERSON] добровільно сплатив суму в розмірі 36239,19грн. Судом установлено, що залишок суми на день звернення до суду становить 18400грн ( 54639,19грн (53889,19грн - вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу+750грн - витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкодистрахове відшкодування виплачене МТСБУ = 54639,19грн) - 36239,19грн відповідач добровільно сплатив =18400грн). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно із п. 38.2 та п. 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучити аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, зазначених у статті 41 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (Транспортного) Страхового бюро України про стягнення коштів в розмірі 18400грн, оскільки вважає, що відповідач повинен відшкодувати пошкодження, які були зафіксовані на момент дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу не витікає із зобов`язань за договором страхування між позивачем та відповідачем, а тому немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 367,00грн, інфляційні витрат в розмірі 1188,91грн є безпідставними та не підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки вважає, що відповідач повинен відшкодувати відшкодувати пошкодження, які були зафіксовані на момент дорожньо-транспортної пригоди. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 2270,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial