Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до до КС «Лубно» про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та інфляційного збільшення за вкладом. Позов мотивува тим, що 09.11.2009 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з Кредитної спілки «Лубно» за Договором внеску (вкладу) на депозитний рахунок № П2309Г від 23.09.2008 року 116 575, 34 грн. та 1736,44 грн. судових витрат. На підставі вказаного судового рішення 23.11.2009 року Лубенським міськрайонним судом було видано Виконавчого листа № 2-1803/09 від 09.11.2009 року. Зазначений виконавчий лист позивач подав до ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції, внаслідок чого 04.12.2009 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття провадження ВП №16777056. Відповідно до\~п.\~2.1\~договору внеску\~(вкладу) № П2309Г від 23.09.2008 року укладеного між сторонами, договір укладено строком на 12 місяців. Днем закінчення строку дії Договору 23.09.2009 року. Згідно п. 1.1 та 1.2 Вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 100 000 грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 25 % процентів річних. До цього часу грошове зобов`язання КС «Лубно» щодо повернення позивачу вкладу та виплати відсотків, виконано не було. Фактично відповідачем з моменту настання терміну повернення внеску, здійснюється користування чужими грошовими коштами, тобто без належної на те правової підстави. Таким чином за користування чужими коштами підлягають стягненню з відповідача проценти, в розмірі 25%, згідно умов договору, що становить за період з 24.09.2009 року по 24.03.2022 року 312 465,75 грн. Відповідач до цього часу не виконав умови договору щодо повернення коштів за договором та нарахованих відсотків, тому у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, інфляційне збільшення за період з 24.09.2009 року по 24.03.2022 року становить 265 477,90 грн.; 3% річних за весь час прострочення, а саме за період з 24.09.2009 року по 24.03.2022 року, що становить 37 495,89 грн. Прохає суд стягнути з Кредитної спілки «Лубно» на користь [PERSON] : -інфляційне збільшення в розмірі 265 477,90 грн. -відсотки за користування чужим грошовими коштами в розмірі 312 465,75 грн. -3% річних в розмірі 37 495,89 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача покладається на розсуд суду. З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між Кредитною спілкою "Лубно" та [PERSON] 23 вересня 2008 року було укладено договір внеску (вкладу) на депозитний рахунок № П2309Г. За умовами договору вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах встановлених цим договором. Відповідно до п. 2.1 договору, договір укладено строком на 12 місяців. Днем закінчення строку дії договору 23.09.2009 року. Згідно п. 1.1 та 1.2 вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 100 000 грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 25 % процентів річних, фіксована. На виконання умов договору позивачем внесені грошові кошти в сумі 100 000 грн., що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру № П230908П-07 від 23.09.2008 року. Однак у визначений договором строк відповідач вклад не повернув. 09.11.2009 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з Кредитної спілки «Лубно» за Договором внеску (вкладу) на депозитний рахунок № П2309Г від 23.09.2008 року 116 575, 34 грн. та 1736,44 грн. судових витрат. На підставі вказаного судового рішення 23.11.2009 року Лубенським міськрайонним судом було видано виконавчого листа № 2-1803/09 від 09.11.2009 року. Зазначений виконавчий лист позивач подав до ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції, внаслідок чого 04.12.2009 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття провадження ВП №16777056. До цього часу грошове зобов`язання КС «Лубно» щодо повернення позивачу вкладу та виплати відсотків не виконано. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк даного договору внеску (вкладу) до 23.09.2009р. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. В обумовлений строк відповідач в добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Що стосується стягнення відсотків, то згідно позиції ВП ВС викладеній в постанові від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12 «Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.» Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення відсотків в сумі 312465,75 грн. задоволенню не підлягають, в свою чергу суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення 3% річних в сумі 37495,89грн. та інфляційних втрат в сумі 265477,90грн. При проведенні арифметичних підрахунків судом виявлені допущені позивачем помилки в розрахунках інфляційних втрат, однак отримана під час таких розрахунків сума не виходить за межі суми боргу, яка підлягає стягненю з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial