Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] [PERSON] , позивач прийняла спадщину. Однак, залишились не успадкованими земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,136 га (сінокіс) оскільки за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, що розташована на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області. В нотаріальній конторі позивачу роз`яснили, що оформити право власнсоті на вказану земельну ділянку можливо лише в судовому порядку. Тому позивач просить суд захистити його право власнсоті. Також позивач просив суд витребувати спадкову справу №344/2010 у Баришівської районної державної нотаріальної контори, заведеної за померлою [PERSON] . Ухвалою суду від 27.04.2022 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано спадкову справу №344/2010 у Баришівської районної державної нотаріальної контори, заведеної за померлою [PERSON] . 11.05.2022 о суду надійшла копія спадкової справи №344/2010 від 07.04.2015, заведеної до майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] . 18.05.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі. 03.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.06.2022. Позивач була належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом направлення SMS-повідомлення. В матеріалах справи міститься заява від 30.06.2022 про розгляд справи без участі позивача. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд, в матеріалах справи міститься заява від 18.05.2022 про розгляд справи без участі представника відповідача. Враховую те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. За життя [PERSON] 26.06.2009 склала заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 33). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 07.06.2010 (а.с. 8). 17.08.2010 позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 29). Отже, позивач у шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай), не отримала, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів спадкодавця на вказану земельні ділянку. Позивачем оформлено право на спадщину за заповітом, про що видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.03.2011 (а.с. 10 - 13). Після смерті [PERSON] залишилось не оформлено право власнсоті на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,136 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс), що розташована на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області. Відповідно до довідки №6 від 18.01.2022, виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області, за [PERSON] , згідно протоколу №1 від 03.12.2005 з розподілу земельних часток (паїв) закріплені земельні ділянки: № [NUMBER] , площею 1,5672 га та рілля ІІ категорії - ділянка № [NUMBER] , площею 1,5160 га, на які вона отримала державні акти на право власності та згідно з протоколом №1 від 30 грудня 2007 року з розподілу земельних часток (паїв) закріплена за нею земельна ділянка - сінокіс № [NUMBER] , площею 1,136 га (а.с. 14). У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільного кодексу України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст.1 268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Поряд з цим відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В пункті 17 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, зазначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відтак, з урахуванням визнання позову відповідачем та того, що іншим чином, окрім звернення до суду, позивачу захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на земельну ділянку не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved