Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Петюшка Роман Васильович, звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту смерті особи, в якій просить встановити факт смерті сина громадянина України [PERSON] , [INFO] (місце народження Україна, Закарпатська область, м. Ужгород), який помер [INFO] в [ADDRESS] . Подану заяву мотивує тим, що [INFO] помер син заявниці [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Маючи в наявності лікарське свідоцтво про смерть №1517 від 27.05.2022, довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть серії « [NUMBER] від 02.06.2022, видані на тимчасово окупованій території України 03.06.2022, заявниця [PERSON] звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо реєстрації смерті її сина [PERSON] , однак останній у реєстрації відмовив через невідповідність документа встановленої форми про смерть. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2022 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, визнано явку заявника у судове засідання обов`язковою. Представником заявника адвокатом Петюшка Р.В. до початку судового засідання подано через канцелярію суду заяву, в якій він повідомив, що заявник не може прибути в судове засідання у зв`язку з виїздом за кордон, у зв`язку з чим просив здійснювати розгляд справи без її участі, за наявними у справі матеріалами. Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану міста Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи невідкладність розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу без учасників. Оскільки учасники у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено з долучених до заяви доказів заявник [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Зі змісту заяви слідує, що син заявника - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , помер [INFO] у м.Маріуполі. Разом з тим отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Згідно з п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1\~ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як випливає зі змісту Відмови у проведенні державної реєстрації смерті Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), на підставі пред`явлених заявником документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, неможливо провести державну реєстрацію смерті [PERSON] . Відповідно до\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого було продовжено. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, із внесеними змінами на підставі Наказу №105 від 01.06.2022, затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 травня 2022 року, до якого віднесено, зокрема, Маріупольську міську територіальну громаду Маріупольського району Донецької області. При цьому суд бере до уваги, що ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території м. Маріуполь у період смерті [PERSON] - [INFO] та на даний час є загальновідомим фактом, який згідно з ч.3 ст.82 ЦПК України, не потребує доказування. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів,\~що підтверджують\~факт народження,\~смерті,\~реєстрації (розірвання)\~шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. При зверненні до суду заявником на підтвердження факту смерті сина [PERSON] надано Лікарське свідоцтво про смерть №1517 від 27.05.2022 разом з довідкою про причину смерті, видану для здійснення поховання, з яких слідує, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті вибухова травма, осколкові поранення тулуба та кінцівок. Окрім того заявником надано Свідоцтво про смерть серії « [NUMBER] від 02.06.2022, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 35 років, про що зроблено актовий запис №218. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України суд бере до уваги також практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. thе Republic of Moldova and Russia», «Ilasси аnd Оthers v. Моldovа and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia casе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що [PERSON] , як мати померлого [PERSON] , має право звернутись із даною заявою. Факт смерті останнього підтверджується наданими заявником письмовими доказами: лікарським свідоцтвом про смерть №1517 від 27.05.2022 разом з довідкою про причину смерті, видану для здійснення поховання, свідоцтвом про смерть серії « [NUMBER] від 02.06.2022. Не надаючи оцінки легітимності документам, виданим на тимчасово окупованій території, оскільки за законом такі документи є недійсними і не створюють правових наслідків, тому що видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд має виходити із самого факту смерті особи. Таким чином, виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази, факт смерті [INFO] громадянина України [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України, а саме: у місті Маріуполь Донецької області, є очевидним та обґрунтованим. Докази, які б спростовували даний факт в матеріалах справи відсутні. Встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, як за рішенням суду. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення. Таким чином, враховуючи, що заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала, суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved