Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягувати, щомісячно, з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень; стягувати [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи від дня пред`явлення позову; змінити розмір аліментів, визначених згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року№607/3749/19 та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовним вимог покликається на те, що з 14 листопада 2015 року перебувала відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 №607/3749/19 наказано стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2019 \~ \~ \~ \~ року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач не допомагає матеріально позивачу її утримувати. При цьому, відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я та матеріальне становище, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, регулярно перетинає державний кордон України з метою працевлаштування там, має на праві приватної власності дві земельні ділянки. Крім цього зазначає, що стан здоров`я дочки [PERSON] потребує постійного лікування та відповідно значних витрат. За вказаних обставин вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, позивачка зазначає, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З цих підстав просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи від дня пред`явлення позову. Крім цього просить змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на утримання малолітньої сина [PERSON] , [INFO] , визначених згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року №607/3749/19 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судовому\~засіданні представник\~позивачки [PERSON] \~ адвокат Світлик О.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Притула О.Б. у судовому засіданні вказала, що майновий стан відповідача [PERSON] позбавляє його можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмір. З цих підстав просила стягувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 14 листопада 2015 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 листопада 2015 року виконкомом Ренівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області Україна, актовий запис №08. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №06 Почапинської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області Україна, яким 12 вересня 2016 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 жовтня 2020 року Почапинською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, актовий запис №06. У судовому засіданні установлено, що сторони проживають окремо. Вказані обставини відповідачем не заперечувалося. Малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір`ю (позивачкою по справі [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідкою №6-18, виданою 31 січня 2022 року Підгороднянською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області. 28 лютого 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ №607/3749/19, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до Довідки, виданої 07 лютого 2022 року Забойківською філією комунального закладу «Почапинський заклад загальної середньої освіти» [PERSON] , 29 серпня 2016 року відвідує групу дитячого садка Забойківської філії КЗ «Почапинський ЗЗСО». Як убачається із інформації Комунального некомерційного підприємства Великоберезовицької селищної ради «Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 14 лютого 2022 року за №42 син [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікаря-педіатра від народження. У фізичному та психомоторному розвитку від однолітків не відстає. Періодично хворів простудними захворюваннями, лікувався амбулаторно, про що є записи в історії розвитку дитини. На диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває. Дочка [PERSON] , [INFO] проживає у с. Забойки. Перебуває під наглядом лікаря-педіатра від народження. Спадковий анамнез не обтяжений. Періодично хворіла простудними захворюваннями, 18 січня 2022 року гострий бронхіт, лікувалась амбулаторно. На диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває. Виписки з наказу по лікарні від 23 листопада 2020 №152-к, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради вбачається, що [PERSON] сестрі медичній палатній 11 психіатричного відділення з 23 листопада 2020 року по 01 жовтня 2023 року надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Згідно довідки №79, виданої 03 лютого 2022 року Управлінням соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги при народженні дитини з 01 жовтня 2020 року по даний час, допомога призначена з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2023 року. На підтвердження наявності у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти, позивачкою долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №297836945, сформованої 03 лютого 2022 року, згідно якої [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ренівської сільської ради, Зборівського району, Тернопільської області, кадастровий номер 6122688400:01:001:1103, а також земельна ділянка, площею 0,12 га, для індивідуального садівництва, що розташована на території Ренівської сільської ради, Зборівського району, Тернопільської області, кадастровий номер 6122688400:01:001:1084. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження його матеріального становища, наявності чи відсутності місця роботи та доходів. При вирішенні спору про стягнення аліментів, суд зазначає, що державою гарантовано мінімальний розмір аліментів, проте у кожному конкретному випадку розмір аліментів визначається судом з урахуванням потреб дитини та можливостей її батьків, які в межах своїх здібностей та фінансових можливостей несуть відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, не довів, що за станом здоров`я чи майновим становищем позбавлений можливості надавати матеріальне утримання своїй малолітній дочці, суд приходить до переконання, що із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16 лютого 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Щодо вимоги про стягнення аліментів на позивачку [PERSON] до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 6 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Надання суду доказів того що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, беручи до уваги, те, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, у зв`язку із чим позбавлена можливості самостійно себе утримувати, враховуючи те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання спільних дітей сторін [PERSON] та [PERSON] суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 2000 гривень, щомісячно. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги про зміну розміру аліментів, які стягуються із відповідача на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] за судовим наказом №607/3749/19 виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області та стягувати аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходу відповідача, суд зазначає наступне. 28 лютого 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ №607/3749/19, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, погіршення матеріального становища позивачки, яка на даний час позбавлена можливості працювати та самостійно себе утримувати, у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а тому вважає що у даному випадку наявні підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів на малолітнього сина сторін [PERSON] . При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із того, що із відповідача [PERSON] стягуються аліменти на малолітню дочку [PERSON] та дружину [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку, відтак, вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial