Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 01.11.2021 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2021 по справі №386/339/20 з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аіментів. Але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 04.05.2020 і до досягнення донькою повноліття. 21.07.2021 Голованівським районним відділом державної витконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відккрито виконавче провадження №66042731 з примумсового виконання судового наказу. Відповідач сплачував аліменти не своєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплоати аліментів, яка станом на 01.09.2021 склала 8345, 65 грн. Представник позивача вказав, що виходячи з розрахунку один відсоток від суми несплати аліментів за кожен день прострочення станом на 01.09.2021 загальна сума пені нарахованої відповідачеві становить 37517, 69 грн. Однак розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому розмір пені , які підлягає стягненню з відповідача на коритсь позивача складає 8345, 65 грн. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст. 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просить стягнути з [PERSON] на її користь 8345 грн. 65 коп. у якості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , стягнутих з відповідача судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2021 року по справі №386/339/20. Стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 05.11.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядути без його участі та участі позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить у задоволенні позовних виог відмовити у повному обсязі. Відзив до суду не подавав. Враховуючи норми ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.2016 виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 6). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №1701, виданої 19.10.2021 Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] проживає по [ADDRESS] побузьке разом з дочкою [PERSON] , батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадженя від 21.07.2021, Голованівським районним відділом державної витконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження за №66042731, щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] до досягнення останньою повноліття (а.с. 9-10). Згідно розрахунків заборгованості по аліментам, наданих відділом ДВС, станом на 01.01.2021 та 01.09.2021 у відповідача існувала заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів на утримання дитини за період з травня 2020 року по грудень 2020 року в розмірі 7569,75 грн. та за період з січня 2021 року по серпень 2021 року в розмірі 8345,77 грн, (а.с. 11-12). До позовної заяви представник позивача додав розрахунок пені по аліментах у зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.09.2021, згідно до якого розмір пені склав 37517 грн. 69 коп. з яких: за травень 2020 року - 9587,35 грн. (2102,49х1%х456); за червень 2020 року - 4844,30 грн. (1137,16х1%х426); за липень 2020 року - 6153,67 грн. (1557,89х1%х395); за серпень 2020 року - 519,32 грн. (142,67х1%х364); за вересень 2020 року - 1170,44 грн. (350,43х1%х334); за жовтннь 2020 року - 3088,60 грн. (1019,34х1%х303); за листопад 2020 року - 1690,44 грн. (619,21х1%х273); за грудень 2020 року - 1550,16 грн. (640,56х1%х242); за січень 2020 року - 3489,62 грн. (1653,85х1%х211); за лютий 2020 року - 869,30 грн. (475,03х1%х183); за березень 2020 року - 1463,43 грн. (962,78х1%х152); за квітень 2021 року - 984,47 грн. (806,94х1%х122); за травень 2021 року - 1643,08 грн. (1805,58х1%х91); за червень 2021 року - 310,71 грн. (509,36х1%х61); за липень 2021 року - 152,81 грн. (509,36х1%х31)(а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами частин 1-4 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. У постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку.Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином. Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України здійснив власний розрахунок з урахуванням кількості днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць окремо в якому відповідачем не сплачено аліменти, при цьому суд, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц про те, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення, а саме: розмір пені порахований судом склав 37517,69 грн., з яких: за травень 2020 року - 9587,35 грн. (2102,49х1%х456); за червень 2020 року - 4844,30 грн. (1137,16х1%х426); за липень 2020 року - 6153,67 грн. (1557,89х1%х395); за серпень 2020 року - 519,32 грн. (142,67х1%х364); за вересень 2020 року - 1170,44 грн. (350,43х1%х334); за жовтннь 2020 року - 3088,60 грн. (1019,34х1%х303); за листопад 2020 року - 1690,44 грн. (619,21х1%х273); за грудень 2020 року - 1550,16 грн. (640,56х1%х242); за січень 2021 року - 3489,62 грн. (1653,85х1%х211); за лютий 2021 року - 869,30 грн. (475,03х1%х183); за березень 2021 року - 1463,43 грн. (962,78х1%х152); за квітень 2021 року - 984,47 грн. (806,94х1%х122); за травень 2021 року - 1643,08 грн. (1805,58х1%х91); за червень 2021 року - 310,71 грн. (509,36х1%х61); за липень 2021 року - 152,81 грн. (509,36х1%х31). Відповідач являється повнолітньою особою, будь яких доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів, в тому числі відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, до суду не подав, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність таких обставин. Разом з тим, враховуючи норми ч. 1 ст. 196 СК України про те, що розмір пені стягується у розмірі, який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, а тому розмір пені який міг бути стягнутий не може перевищувати 8345 грн. 77 коп. Однак, позивач заявила про стягнення з відповідача пені в сумі 8345 грн 65 коп., а тому не виходячи за межі заявлених вимог, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 8345,65 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача, яка не перевищує розмір самої заборгованості. За змістом положень ст. ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача мають бути стягнуті 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави. Суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягає оскільки до позовної заяви на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідним для надання правничої допомоги, а також квитанцію про сплату юридичних послуг. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 8345 грн. 65 коп. та відмовити у стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну допомогу у розмірі 5000 грн. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial