Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фермерського господарства "Олена" про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження шляхом повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2,97 га, кадастровий номер 3521110100:02:000:2208, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Самостійно обробляти земельну ділянку, після смерті чоловіка вона не мала змоги, а тому 06 січня 2012 року між нею та відповідачем укладено договір б/н про оренду належної їй земельної ділянки. Відповідно до істотних умов Договору, узгоджених сторонами відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2.97 гектара з кадастровим номером 3521110100:02:000:2208. Строк на який було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно п. 3.1 Договору становить 10 років. Згідно п.15.2 Прикінцевих положень Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір між нею та відповідачем було підписано на початку 2012 року, а тому строк його дії закінчується в 2022 році, вона в подальшому планувала обробляти власну земельну ділянку самостійно. У зв`язку з цим 19 липня 2021 року вона звернулась до відповідача з листом-повідомленням, в якому зазначила, що в зв`язку із закінченням дії договору оренди землі, вона не бажала поновлювати його на новий строк, так як в подальшому має намір використовувати вказану земельну ділянку для власних потреб. Жодних заперечень, щодо викладених в листі вимог вона не отримувала. 06.01.2022 року, вона звернулась до відповідача з метою узгодження проведення необхідних дій для повернення земельної ділянки та встановлення відповідних меж. На що отримала усну відповідь, що строк дії договору оренди спливає 06.04.2027 року, оскільки строк дії оренди обраховується з моменту її державної реєстрації. Вважає, що виникла ситуація, коли через дії відповідача, з приводу зволікання державної реєстрації договору оренди земельної ділянки укладеного сторонами 06.01.2012 року, а зареєстровано 06.04.2017 року, та порушує її права як власника, не відповідає істотним умовам договору, щодо строку користування земельною ділянкою, не відповідає тим наслідкам на які вона розраховувала, при укладені договору, а тому вважає, що строк дії права на користування земельною ділянкою згідно Договору оренди земельної ділянки у відповідача закінчився, у зв`язку із закінченням 10-ти річного строку на який його було укладено. Добровільного доступу до належної їй земельної ділянки відповідач не надає та продовжує використовувати на власний розсуд. 18.02.2022 року вона звернулася до ЦНАП Гайворонської міської ради Кіровоградської області та отримала копію Договору оренди земельної ділянки та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно згідно якого 06.04.2017 року зареєстровано інше речове право на право оренди земельної ділянки строком на 10 років, з орендною платою не менше 4% вартості земельної ділянки, тобто на умовах Договору оренди земельної ділянки узгоджених при його укладені 06.01.2012 року. Вважає, що державна реєстрація іншого речового права - права оренди земельної ділянки вчинена 06.04.2017 року, приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Т.С. підлягає скасуванню, оскільки відповідач не здійснив державну реєстрацію Договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і відповідно ФГ «Олена» не набуло прав орендаря за спірним Договором оренди землі. На момент укладання Договору оренди земельної ділянки, 06.01.2012 року, діяло законодавство, яке зобов`язувало здійснювати як реєстрацію договору (а договір набирає чинності, після підписання сторонами та його державної реєстрації, згідно п.15.2 Прикінцевих положень Договору). Тому для реєстрації права на користування земельною ділянкою, яке відповідач здійснив 06.04.2017 року, необхідно було провести реєстрацію самого Договору оренди, до 31.12.2012 року. На даний час вона не має змоги використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки відповідач чинить перешкоди та продовжує її обробляти. Вважає, що оскільки відповідач володіє спірною земельною ділянкою за відсутності вчиненого правочину, єдиним ефективним способом захисту свого порушеного права на використання на власний розсуд належної їй земельної ділянки, є усунення перешкод в її користуванні шляхом її витребування та скасування державної реєстрації іншого речового права - права оренди відповідача на належну їй земельну ділянку. Просить суд зобов`язати Фермерське господарство «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної [PERSON] земельної ділянки 3521110100:02:000:2208 площею 2,9674 га., яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, шляхом повернення її власнику та скасувати державну реєстрацію речового права - право оренди земельної ділянки, яка здійснена 06.04.2017 року, приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, Веліховською Т.С. на підставі договору оренди земельної ділянки, б/н від 06.01.2012 року, номер запису про інше речове право 20287195 та стягнути з Фермерського господарства «Олена», на її користь судові витрати в розмірі 8992,40 грн., які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок та витрат на правову допомогу в розмірі 8000 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив суд її задовольнити. Також до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про подачу після ухвалення рішення доказів щодо розміру судових витрат. Відповідач подав відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, що підтверджується телефонограмою та клопотанням представника відповідача (а.с. 53-54), надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. З даного приводу судом без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про відсутність поважних причин для неявки в судове засідання та розгляду справи у відсутності відповідача відповідно до положень ст. 223 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2,9674 га, кадастровий номер 3521110100:02:000:2208, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 11-12, 17-18, 42). 06 січня 2012 року між [PERSON] та ФГ «Олена» укладено договір б/н про оренду належної земельної ділянки. Відповідно до умов Договору відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2.97 гектара з кадастровим номером 3521110100:02:000:2208. Строк на який було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно п. 3.1 Договору становить 10 років. Згідно п.15.2 Прикінцевих положень Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 13-16). 19 липня 2021 року [PERSON] звернулась до відповідача з листом-повідомленням, в якому зазначила, що в зв`язку із закінченням дії договору оренди землі, вона не бажала поновлювати його на новий строк, так як в подальшому має намір використовувати вказану земельну ділянку для власних потреб (а.с. 19). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 06.04.2017 року зареєстровано інше речове право на право оренди земельної ділянки площею 2,9674 га, кадастровий номер 3521110100:02:000:2208 строком на 10 років, з орендною платою не менше 4% вартості земельної ділянки (а.с. 17-18). На даний час [PERSON] не має змоги використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки відповідач чинить перешкоди та продовжує її обробляти. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У відповідності до частини першої статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі). Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Отже моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України та статті 18 Закону України «Про оренду землі» є саме його державна реєстрація. У постановах від 18 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 (провадження № 6-127цс13), від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) Верховний Суд України звертав увагу на те, що у договорах оренди сторони не вказали початку перебігу строку договору оренди, однак зауважували, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, тому у таких випадках моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності. У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) Верховний Суд України зробив висновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. При цьому Верховний Суд України указав, що цивільні права та обов`язки за договором набуваються після його державної реєстрації. Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначені висновки у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19). З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому з 01 січня 2013 року ФГ «Олена» не мало можливості зареєструвати спірний правочин. Хоча до цього впродовж одного року, з часу підписання договору, 06.01.2012 року, жодних дій по його реєстрації не було вчинено. Суд вважає, що проведення 06.04.2017 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки за ФГ «Олена» на підставі договору оренди землі від 06.01.2012 року не може підмінити державну реєстрацію вказаного договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Державна реєстрація договору оренди землі від 06.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена», не була проведена, отже вказаний договір чинності не набрав, і відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло права оренди за цим договором. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене та оскільки оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 06.01.2012 року є неукладеним, тому позов в частині усунення перешкод у користуванні належної [PERSON] земельної ділянки 3521110100:02:000:2208 площею 2,9674 га. яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, шляхом повернення її власнику підлягає задоволенню. За змістом частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, які підтверджують набуття права оренди земельної ділянки. Державна реєстрація прав на землю є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності, користування, зокрема права оренди землі, що супроводжуються внесенням даних про зареєстровані права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Враховуючи те, що договір оренди спірної земельної ділянки від 06.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена», не набрав чинності, у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «Олена» на підставі цього договору, а також внесення запису про інше речове право 20287195. З огляду на зазначене, позов в частині скасування державної реєстрації речового права - право оренди земельної ділянки, яка здійснена 06.04.2017 року, приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, Веліховською Т.С. на підставі договору оренди земельної ділянки, б/н від 06.01.2012 року, номер запису про інше речове право 20287195 підлягає задоволенню (з урахуванням положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а зазначені відповідачем у своєму відзиві обставини не беруться до уваги, оскільки не підтверджені доказами та не грунтуються на Законі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved