Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - орган опіки та піклування Драгівської сільської ради, орган опіки та піклування Вільховецької сільської ради, про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві представник зазначив, що з 3 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Хустського районного суду від 25 жовтня 2018 року в цивільній справі №309/2171/17 було розірвано. В рішенні суду було зазначено, що підстави для розірвання шлюбу стали сварки відповідача [PERSON] , розірвання зв`язків з позивачкою. Від шлюбу в сторін також є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. [PERSON] має намір з донькою виїхати за кордон на навчання, але не має такої можливості, так як не може отримати від відповідача згоду на виїзд дитини за кордон. Також представник зазначив, що відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, за шість років жодного разу не з`являвся та не цікавився життям доньки. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представники органу опіки та піклування Драгівської сільської ради та органу опіки та піклування Вільховецької сільської ради в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2018 року в цивільній справі №309/2171/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У висновку органу опіки і піклування Драгівської сільської ради від 17 березня 2022 року за №189/02-36 зазначено, що вони просять вирішити питання доцільності позбавлення батьківських прав щодо [PERSON] на розсуд суду. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що окреме проживання позивачки та відповідача після розірвання їх шлюбу та посилання представника позивачки [PERSON] на те, що відповідач не бажає надавати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон, ще не свідчить про ухилення відповідача [PERSON] від утримання та виховання своєї неповнолітньої доньки. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , передбачених ст. 164 СК України, не має, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed