Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою та просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на те що, на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Маючи намір здійснити реєстрацію членів моєї сім`ї в належному мені житловому будинку, я дізнався, що на житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований накладено арешт майна. Арешт зазначеного майна було накладено ВДВС Комінтернівського району Одеської області межах виконавчого провадження через 12 місяців після постановлення ухвали суду про затвердження мирової угоди та зняття арешту з нерухомого майна, тобто справа за якої накладений даний арешт нерухомого майна вирішена і забезпечення позову, а саме арешт нерухомого майна судом знято. З питання зняття арешту позивач звернувся в Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),де йому було роз`яснили, що матеріали виконавчого провадження знищено за строком давності, тому з питання зняття арешту необхідно звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області будучи повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Доброславського відділу державної виконавчої служби В Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, начальник РВ ДВС Південного МУМЮ (м. Одеса) просив розглядати без участі представника відділу. Представник Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області завідувач контори Лисак А.В. надала до суду заяву якою просила проводити слухання справи у відсутність представника нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна встановлено наступне: 22.12.2004 року Лиманською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на будинок та земельну ділянку площею:0,0625 га розташовані за адресою [ADDRESS] на підставі постанови б/н від 16.12.2004 року ВДВС Комінтернівського району Одеської області. Ухвалою від 16 січня 2004 року Приморського районного суду м.Одеси затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] та скасовано арешт майна накладений ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2003 року на серед іншого житловий будинок та земельну ділянку які розташовані за адресою: [ADDRESS] Листом від 21 лютого 2022 року на звернення [PERSON] Лиманським РВ ДВС Південнного МУМЮ (м.Одеса) повідомлено, що 22.12.2004 року Комінтернівському державною нотаріальною конторою було накладено арешт ла будинок та земельну ділянку площею 0,0625 га розташовані за адресою [ADDRESS] , на підставі постанови б/н виданої державним виконавцем Янковським Р.Я на підставі ухвали Приморського районного суду від 04.11.2003 року. Термін зберігання завершених виконавчих проваджень згідно інструкції з діловодства в органах Міністерства юстиції складає 3 роки, тому надати копії виконавчих проваджень відділ не має змоги. Станом на 21.02.2022 жодних відкритих виконавчих проваджень у відношенні [PERSON] на виконанні у відділ не перебуває. З питанням про звільнення майна з під арешту рекомендовано [PERSON] звернутися до суду. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд виходить з того, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16 січня 2004 року скасовано арешт майна накладений ухвалою 04 листопада 2004 року на житловий будинок та земельну ділянку які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей Лиманського РВ ДВС Південнного МУМЮ (м.Одеса) відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] .. Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст.13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Заст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст.59Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.

Outcome: approved