Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

03 травня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 червня 2001 року належить на праві приватної власності двохкімнатна квартира, що розташована за адресю: [ADDRESS] . На даний час в зазначеній квартирі зареєстрована позивачка [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] .. Відповідачі на зазначеній житловій площі фактично не проживають з квітня 2012 року, тобто більше десяти років. Дані особи, ще у квітні 2012 року виїхали на постійне місце проживання до Росії у м.Калінінград. Точна адреса позивачці не відома. Особистих речей відповідачів у спірній квартирі немає. В утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг, послуг з електроенергію та воду, відповідачі участі не приймають, чим завдають позивачці значних матеріальних збитків. Таким чином, оскільки відповідачі у спірній квартирі не проживають більше року, не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, вони вважаються такими, що втратили право користування квартирою. Отримання рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жидим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] необхідне для зняття відповідачів з реєстрації у відповідності до ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV, так як така кількість зареєстрованих у квартирі осіб, позбавляє позивачка, як власника права безперешкодно розпоряджатися належним на праві власності нерухомим майном на власний розсуд та вчиняти такі правочини як купівля-продаж, дарування даної квартири тощо. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Пояснила, що відповідачі були нею зареєстровані у її квартирі, проте фактично ніколи не проживали і будь-яких речей їхніх у квартирі немає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подавали. Зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] має у приватній особистій власності квартиру [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2001 року виданою Рівненською атомною електростанцію та копією технічного паспорта на квартиру з реєстровим №31-72-6897 від 21.06.2001 року, де власником квартири з цілою долею є позивач [PERSON] . Згідно з довідкою сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради №1329-4/22 від 13.04.2022 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] станом на 13.04.2022 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.96 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. \~ \~ \~ \~Аналіз положень Глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядженням щодо цього майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідачі спільним побутом сімейними відносинами з позивачем не пов`язані, тому їх права користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Суд визнає, що сплата позивачем комунальних послуг за відповідачів, а також відсутність у неї можливості розпоряджатись своєю квартирою на власний розсуд через обставину реєстрації відповідачів у її квартирі, мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Крім того, за умовами п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі невикористання його протягом трьох років підряд. \~ \~ \~ \~Зі змісту показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] не менше 10 останніх років і постійно ніколи у цій квартирі не проживали. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати у виді судового збору у сумі 496,20 грн з кожного.

Outcome: approved