Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича (далі по тексту - відповідач 1, виконавець), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі по тексту - відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3), треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ПуАТ «Укргазбанк» (далі по тексту - третя особа 1, Банк), Державна фіскальна служба України (далі по тексту - третя особа 2), Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі по тексту - третя особа 3), Державна фіскальна служба у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - третя особа 4), Служба Безпеки України (далі по тексту - третя особа 5), відповідно до якого просив визнати недійсними електронні торги з продажу (реалізації) нерухомості, яка належала на праві власності позивачу, а саме група нежитлових приміщень № 1-7 (групи приміщень № 27), площею 63, 5 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , проведені 16.08.2018 ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України та оформлені протоколом № 426156 проведення електронних торгів від 16.08.2019; скасувати протокол № 426156 проведення електронних торгів з продажу (реалізації) нерухомості, яка належала на праві власності позивачу, а саме група нежитлових приміщень № 1-7 (групи приміщень № 27), площею 63, 5 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , проведені 16.08.2019 та акт проведення електронних торгів, стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2008 між позивача та Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПуАТ «Укргазбанк») було укладено кредитний договір № 105-Ф/08. У подальшому рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2011 було задоволено позов Банку до позивача та стягнуто з останнього заборгованість у розмірі 1 558 807, 19 грн., 95 500, 00 грн. штрафу, 1 700, 00 грн. судового збору та 120, 00 грн. витрат на ІТЗ, а всього 1 656 127, 19 грн. 23.12.2016 Банк повторно звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості, який на момент звернення до суду позивача із вказаним позовом, перебував на розгляді у Солом`янському районному суді м. Києва. Крім того, позивач також звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Банку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також позивач вказав, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 58855246, в рамках якого постановою приватного виконавця від 01.04.2019 об`єднані виконавчі провадження № 58848005 та № 58850040, боржником за якими є позивач, стягувачем виступає Банк. 16.05.2019 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 по справі № 760/12325/19, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса у ВП № 58855246. Разом з тим, незважаючи на вказану ухвалу суду приватний виконавець не вжив заходів щодо зупинення проведення електронних торгів щодо реалізації майна позивача в рамках зазначеного виконавчого провадження, ДП «СЕТАМ» не повідомив, вказану ухвалу суду до відповідача 2 не надіслав. ДП «СЕТАМ» також вказану ухвалу суду не виконало, внаслідок чого спірне майно було реалізоване на електронних торгах 16.08.2019, про що позивачу стало відомо лише 26.08.2019. З оскаржуваного протоколу № 426156 проведення електронних торгів вбачається, що спірне майно було реалізоване за ціною 1 898 400, 00 грн. відповідачу 3, хоча його ринкова вартість становить 6 710 680, 00 грн. За таких обставин, оскільки спірне майно було реалізоване в рамках виконавчого провадження, яке зупинено за рішенням суду, проведені торги не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, а тому підлягають визнанню недійсними. Представник відповідача 1 в своєму відзиві заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що на виконанні у приватного виконавця перебував виконавчий лист № 2-2514/11 виданий 14.06.2012 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь відповідача 1 заборгованості у розмірі 1 656 127, 19 грн., за яким виконавцем 09.04.2019 було відкрито виконавче провадження № 58848005, копії постанови про відкриття ВП направлені стягувачу та боржнику.. Також на виконання приватному виконавцю надійшов виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. 10.01.2019, зареєстрований в реєстрі за № 123 про звернення стягнення на спірні нежилі приміщення, які на праві власності належали позивачу. за вказаним виконавчим написом 09.04.2019 виконавцем відкрито виконавче провадження № 58850040, копії постанови про відкриття ВП направлені стягувачу та боржнику. У подальшому, 10.04.2019 виконавцем була винесена постанова про об`єднання вказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 58855246. Цього ж дня виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме спірних нежилих приміщень, належних позивачу. 11.04.2019 виконавцем своєю постановою було призначено суб`єкта оціночної діяльності, копії постанови направлені учасникам виконавчого провадження. Також виконавцем було направлено учасникам виконавчого провадження повідомлення про результати визначення вартості майна, яке було отримане позивачем. При цьому, результати визначення вартості майна, а саме належних позивачу спірних нежилих приміщень ним не оскаржувались. 31.05.2019 виконавцем направлено до ДП «СЕТАМ» направлена заявка на реалізацію арештованого майна в рамках зведеного виконавчого провадження. 25.06.2019 на адресу виконавця надійшла ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Осипенко Д.О. від 10.01.2019 за № 123. При цьому, арештоване майно - спірні нежилі приміщення, з реалізації приватним виконавцем не знімались, оскільки вказане майно описане та арештоване у рамках зведеного ВП № 58855246, у той час коли стягнення за ухвалою суду від 16.05.2019 зупинено в рамках ВП № 58850040 з виконання виконавчого напису від 10.01.2019 за № 123, яке входить до зведеного ВП № 58855246. Згідно Протоколу № 416581 електронні торги не відбулись через відсутність допущених учасників, а тому на підставі ст. 49 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна предмета іпотеки була встановлена виходячи з 80 % початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. 16.08.2019 арештоване майно було реалізоване на електронних торгах за початковою ціною продажу 1 898 400, 00 грн., переможцем торгів став відповідач 3. 11.09.2019 виконавцем було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, копії якого направлені учасникам виконавчого провадження та переможцю електронних торгів. Також виконавець зазначив, що за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця щодо здійснення зведеного ВП № 58855246, яка проводилась на підставі скарги позивача та в межах предмету цієї скарги порушень норм законодавства не встановлено. Крім того, відповідач 1 зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у позовній заяві, які вплинули на результаті торгів, не доведено чим саме порушено його права. Так електронні торги, на думку відповідача 1, відбулись з дотриманням процедури їх проведення, а факти порушення прав і законних інтересів позивача, не знайшли підтвердження належними доказами. Інші заявлені вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первинної вимоги. Представник відповідача 3 в своєму відзиві заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що торги відбулись згідно правил, встановлених Порядком проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5. Виконавцем до ДП «СЕТАМ» було надано всі необхідні дані, визначені вказаним Порядком, а також дотримано всіх необхідних процедур реєстрації та участі в електронних торгах. Відповідач 3 став переможцем торгів, а у подальшому новим власником спірних приміщень у передбаченому законом порядку. Протилежного позивачем наявними у матеріалах справи доказами не доведено. Крім того, електронні торги відбулись згідно встановленого порядку проведення електронних торгів, тому відсутні підстави для визнання їх та протоколу за результатами їх проведення, недійсними. Також вказав, що відносно позивача відкрито не одне виконавче провадження, а тому дії виконавця в частині незупинення реалізації спірного майна відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Представник третьої особи 1 у своїх письмових поясненнях у позові просив відмовити, зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулось порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 № 2831/5 та чинного на момент проведення спірних електронних торгів, та доказів того, що ці порушення вплинули на результати торгів і права та законні інтереси позивача. Крім того, порушення виконавця, допущені ним при проведенні електронних торгів, не можуть бути предметом розгляду у вказаному судовому процесі, оскільки дії виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями і не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а тому не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Також представник третьої особи 1 звернув увагу на ту обставину, що позивачем не оскаржувалась постанова про накладення арешту та опису спірного нерухомого майна, не оскаржувався звіт про оцінку майна, а тому його незгода з певними неточностями в описі майна не може слугувати підставою для визнання результатів торгів недійсними. Представник третьої особи 5 у своїх письмових поясненнях зазначив, що у спорі у третьої особи 5 відсутні будь-які майнові права на спірне майно, а відтак рішення суду не порушуватиме прав третьої особи 5 та не встановлюватиме жодних обов`язків. При вирішення справи по суті покладався на розсуд суду. Від інших учасників справи заяви по суті справи не надходили. 06.09.2019 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 09.09.2019 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 11.09.2019 ухвалою суду повернуто без розгляду заяву позивача про забезпечення позову. 03.12.2019 ухвалою суду відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 21.01.2020 від відповідача 3 надійшов відзив. 05.02.2020 від представника третьої особи 5 надійшли пояснення. 05.02.2020 від представника відповідача 2 надійшов відзив. 07.02.2020 від відповідача 1 надійшов відзив. 11.03.2020 від представника третьої особи 3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 22.04.2020 ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 13.07.2020 від представника третьої особи 3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 14.07.2020 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 14.07.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 11.08.2020 від представника третьої особи 1 надійшли письмові пояснення. 09.09.2020 від представника третьої особи 3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 15.10.2020 на адресу суду надійшли матеріали виконавчого провадження на виконання вимог ухвали суду від 14.07.2020. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В своєму відзиві заперечував проти позовних вимог. Просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача 3 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи 1 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи 2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасника справи про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи 3 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасника справи про дату, час та місце розгляду справи належним чином. через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи 4 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасника справи про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи 5 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасника справи про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у своїх письмових поясненнях справу просив розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 3, представника третьої особи 1, дослідивши матеріали справи, а також письмові пояснення інших учасників процесу, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 розділу Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі по тексту - Порядок), електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи передбачені законодавством особливості щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином. Викладене узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів. Отже, у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обов`язки. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Разом з тим, оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених чинним на день проведення торгів Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі по тексту - Порядок). Крім цього, Верховний Суд України в постановах від 17 грудня 2014 року (справа №143цс14), від 18 листопада 2015 року (справа №6-1884цс15) та від 13 квітня 2016 року (справа №6/2988цс15) вказав, що головною умовою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав та законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Підставою для визнання електронних торгів недійсними також є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431 (далі - Порядок), а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів, в тому числі опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна. За змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, яким визначено правила проведення прилюдних електронних торгів. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Таким чином, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №490/5475/15 та від 02.05.2018 у справі № 910/10136/17. Дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійних спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 17.12.2014 № 143цс14, від 18.11.2015, № 6-1884цс15, від 13.04.2016 № 6-2988цс15, та 6-116цс12 від 24.10.2012. Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця перебував виконавчий лист № 2-2514/11, виданий 14.06.2012 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з позивача на користь відповідача 1 заборгованості у розмірі 1 656 127, 19 грн.. За вказаним виконавчим листом виконавцем своєю постановою 09.04.2019 було відкрито виконавче провадження № 58848005, копії постанови про відкриття ВП направлені стягувачу та боржнику. Крім того, на виконання приватному виконавцю надійшов виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. 10.01.2019, зареєстрований в реєстрі за № 123 про звернення стягнення на групу нежитлових приміщень № 1-7 (групи приміщень № 27), площею 63, 5 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які на праві власності належали позивачу. За вказаним виконавчим написом 09.04.2019 виконавцем своєю постановою відкрито виконавче провадження № 58850040, копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлені стягувачу та боржнику. 09.04.2019 виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 58850040. 09.04.2019 виконавцем винесені постанови про арешт майна та коштів боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 58848005. 10.04.2019 виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника - спірних нежилих приміщень, належних позивачу в рамках виконавчого провадження № 58850040. У подальшому, 10.04.2019 виконавцем була винесена постанова про об`єднання вказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 58855246. 11.04.2019 виконавцем своєю постановою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 58850040, копії постанови направлені учасникам виконавчого провадження. Також виконавцем було направлено учасникам виконавчого провадження повідомлення про результати визначення вартості майна, яке було отримане позивачем. Згідно Висновку про вартість майна, складеного [PERSON] , оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна служба України», ринкова вартість спірних нежилих приміщень станом на 02.05.2019 становить 2 373 000, 00 грн. Судом також встановлено, що результати визначення вартості майна, а саме належних позивачу спірних нежилих приміщень ним не оскаржувались. Також з матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що всі прийняті виконавцем процесуальні документи в процесі виконання двох виконавчих проваджень до їх об`єднання у зведене, а також у процесі виконання зведеного виконавчого провадження, направлялись боржнику, він був обізнаний про наявність виконавчих проваджень. Судом встановлено, що 31.05.2019 виконавцем до ДП «СЕТАМ» направлена заявка на реалізацію арештованого майна в рамках зведеного виконавчого провадження. Вартість майна визначена у Заявці згідно експертного висновку оцінки майна від 09.04.2019 - 2 373 000, 00 грн. Згідно повідомлення ДП «СЕТАМ» від 07.06.2019, електронні торги по реалізації лота № 354578 - нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 27) в літ. А, загальною площею 63, 50 кв.м, розташовані: [ADDRESS] , призначені на 03.07.2019 на 09 год. 00 хв., початкова ціна продажу 2 373 000, 00 грн. 25.06.2019 на адресу виконавця надійшла ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Осипенко Д.О. від 10.01.2019 за № 123 у виконавчому провадженні № 58855246. 26.06.2019 виконавцем винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 58850040 з виконання виконавчого напису № 123, виданого 10.01.2019 приватним нотаріусом КМНО Осипенко Д.О. Як пояснив у своїх поясненнях відповідач 1, арештоване та описане виконавцем майно - спірні нежилі приміщення, з реалізації не знімались, оскільки воно було описане та арештоване в рамках зведеного ВП № 58855246, у той час коли стягнення за ухвалою суду від 16.05.2019 зупинено в рамках ВП № 58850040 з виконання виконавчого напису від 10.01.2019 за № 123, яке входить до зведеного ВП № 58855246. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Згідно п. 17, 18 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом. За наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого провадження. Зупинення вчинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення. З огляду на зазначене, судом встановлено, що спірне майно не знімалось відповідачем 1 з реалізації. При цьому, зазначене майно описане та заарештоване виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження № 58855246, а зупинення стягнення на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 15.06.2019 у справі № 760/12325/19 в рамках виконавчого провадження № 58850040 з виконання виконавчого напису нотаріуса. З огляду на зазначене, у ДП «СЕТАМ» також був відсутній обов`язок щодо виконання зазначеної ухвали суду. Як вбачається з матеріалів справи, торги були призначені на 03.07.2019 та згідно Протоколу № 416581 проведення електронних торгів, не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (повідомлення ДП «СЕТАМ» від 04.07.2019). Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. Відповідно до повідомлення ДП «СЕТАМ» від 19.07.2019, електронні торги щодо реалізації лота № 363653 (уцінено лот № 354578) - нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 27) в літ. А, загальною площею 63, 50 кв.м, розташовані: [ADDRESS] , були призначені на 16.08.2019 на 09 год. 00 хв. з початковою ціною 1 898 400, 00 грн. Відповідно до Протоколу про проведені електронні торги № 426156 від 16.08.2019 переможцем електронних торгів по реалізації лота № 363653 визначено учасника № 8 - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . 11.09.2019 приватним виконавцем видано акт про реалізацію предмета іпотеки (спірних нежилих приміщень) на електронних торгах, в якому, зокрема, відповідача 3 зазначено переможцем та який є підставою для видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів нотаріусом. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Положеннями ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку, Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною); вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку); місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; фото- та/або відеоматеріали; кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті. Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна. Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано. Згідно п. 4 Розділу ІІ Порядку, приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Організатор повертає заявку на реалізацію майна приватному виконавцю у разі зупинення або припинення діяльності приватного виконавця відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Таким чином, з аналізу наведених вище норм, вбачається, що Організатор електронних торгів (Державне підприємство «СЕТАМ») розміщує інформацію в системі електронних торгів, виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої влади та не здійснює перевірку змісту заявки на реалізацію арештованого майна вимогам законодавства. Відповідно до п. 1 Розділу VIIІ Порядку, після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди за організацію та проведення електронних торгів, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно. Згідно п. 4 Розділу Х Порядку, Після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця. Відповідно до п. 8 Розділу Х Порядку, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Також частиною 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Водночас, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до матеріалів доказів, які підтверджували б порушення порядку проведення електронних торгів та слугували б підставою для визнання їх недійсними. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що вказані порушення вплинули на результат проведення торгів. Саме лише посилання позивача на наявність порушень виконавця під час вчинення виконавчих дій не є підставою для визнання електронних торгів недійсними. Також в матеріалах справи наявна Довідка за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. щодо зведеного виконавчого провадження № 58855246 від 04.09.2019, проведеної на підставі скарги [PERSON] від 13.08.2019, з якої вбачається, що в межах предмету скарги порушень норм законодавства не встановлено. За таких обставин, позивачем не надано доказів того, що спірне майно було реалізоване в рамках виконавчого провадження, яке було зупинено за рішенням суду, внаслідок чого проведені торги не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна та підлягають визнанню недійсними. Крім того, дії виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі і щодо визначення оцінки рухомого майна боржника, не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. За таких обставин, позивачем в розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачами під час реалізації спірного рухомого майна шляхом продажу на електронних торгах було допущено ряд порушень, що вплинули на результат торгів та порушили законні інтереси позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Виходячи з наведеного та

Outcome: dismissed