Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувсь до суду із вказаним позовом до Коростишівської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», в якому просив: доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33 500 грн. Також просив доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1460 грн. Зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами Коростишівської міської ради, які неналежно розглянули звернення позивача від 28.12.2019 МР 8 запит 280.1059.17 заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 34 960 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі № 240/4007/20, визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит [PERSON] від 28.12.2019 року МР 8 запит 280.1059.17 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зазначає, що неправомірні дії відповідача щодо неналежного розгляду звернення про надання інформації, призвели до того, що позивач був змушений захищати своє право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення, захист порушеного права вимагав додаткових зусиль для організації його часу, побуту, що призвело до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення для встановлення істини у справі та доказування протиправної бездіяльності відповідача, витрачання особистого часу, значних коштів, сил для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю Коростишівської міської ради. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.01.2022 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач - Коростишівська міська рада до суду направили відзив, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що 30.04.2020 року рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/4004/20 визнано протиправну бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит [PERSON] на публічну інформацію від 28.12.2019 року МР 8 запит 280.1059.17 та зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит [PERSON] від 28.12.2019 року МР 8 запит 280.1059.17. Коростишівською міською радою, 06.07.2020 за № 03-26/1284, на виконання вищевказаного рішення суду позивачу була надана відповідь на запит про доступ до публічної інформації у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Моральну шкоду вважають необґрунтованою та не підтвердженою доказами, а розмір судових витрат позивача не може бути відшкодований в порядку ст. 133 ЦПК України. Відповідач Державна казначейська служба України до суду направили відзив, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду в установленому законодавством України порядку, проте є окремим учасником цивільних відносин та не несе відповідальності за дії органів державної влади, держави або інших суб`єктів. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним та не завдало жодної шкоди останньому, а тому не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів. Щодо моральної шкоди вказали, що позивач не надав доказів, якими б підтверджувався факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів та вини останніх в її заподіянні у зазначеному позивачем розмірі, а тому відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] направив до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем Коростишівською міською радою не надано жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Розмір моральної шкоди та витрат, пов`язаних з розглядом справи, вважає обґрунтованим. Третя особа - громадська організація «Проти придурків та ідіотів» своїм правом щодо надання пояснень не скористалась. Сторонами до суду не подано заперечень про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 240/4007/20 визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит [PERSON] від 28.12.2019 року МР 8 запит 280.1059.17 та зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит [PERSON] від 28.12.2019 року МР 8 запит 280.1059.17 у відповідності до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Коростишівською міською радою 27.05.2020 року за № 03-26/1015 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі 240/4007/20 від 30.04.2020 року, надано відповідь на запит про доступ до публічної інформації у відповідності до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації», що міститься у запиті від 28.12.2019 р. з доданими додатками. Відповідно до статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Особи, на думку яких їх права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Змістом статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У відповідності до роз`яснень у п.п.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач, як на підставу задоволення позову, посилається на наявність рішення суду, яким визнано протиправну бездіяльність Коростишівської міської ради щодо ненадання відповіді на запит. Зазначає, що змушений захищати своє порушене право, що вимагало зусиль для організації його часу, побуту, значних коштів, сили на відновлення порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, порушення стосунків з оточуючими. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) ( п.8 ч. 2 ст. 2 КАС України). Суд, вважає, що наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Коростишівської міської ради, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди. Також, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених ч.2 ст.23 ЦК України. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України» визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями. Окрім того, доводи [PERSON] щодо повторної відмови Коростишівської міської ради у задоволенні його запиту суд до уваги не приймає, оскільки про такі обставини останній лише зазначає в позовній заяві, однак не оскаржував таких дій відповідача у встановленому законом порядку. Отже, позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням та заявленою моральною шкодою в розмірі 33500 грн., як і не обґрунтовано сам розмір моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт заподіяння Коростишівською міською радою моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, а також не обґрунтовано, з чого позивач виходив при визначенні розміру заподіяної йому шкоди, а тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити в повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат, пов`язаних з поданням і розглядом даної позовної заяви в розмірі 1460 грн., які є похідними від вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки судом відмовлено в задоволенні моральної шкоди, про що вказано вище, які є судовими витратами та які суд вирішує з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed