Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення ним повноліття. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] . Подружнє життя не склалось, рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2022 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Малолітній син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. При ухваленні рішення позивачка просить врахувати її матеріальне становище, зазначаючи, що у неї наявні тільки засоби для щоденного проживання. Хоча вона працевлаштована, однак заробітна плата не є достатньою для забезпечення відповіданого рівня проживання дитини, тому вона потребує матеріальної підтримки з боку відповідача. Останній жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В досудовому порядку питаня утримання дитини вирішити не вдалось. Зазначає, що дитині необхідно забезпечити належний рівень для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку, а самостійно вона зробити цього не може. Тому, на її думку, відповідач, будучи здоровою, працездатною особою та заробляючи значні суми грошей, займаючись діяльністю з реалізації колотих дров, може сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно. З огляду на викладене, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, законодавчо встановлену величину прожиткового мінімуму для дитини відповіданого віку, наведені нею доводи щодо витрат, які вона несе на утримання дитини, а також з урахуванням витрат на особливі потреби сина, пов`язані з його лікуванням, просить позов задовольнити. 05 липня 2022 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] . Відповідач зазначає, що не погоджується з вимогами позивачки про стягнення з нього аліментів в розмірі 5000 грн щомісячно, сплачувати аліменти у вказаному розмірі для нього непосильно. При ухваленні рішення просить врахувати, що він не працевлаштований, обмежується тимчасовими заробітками, доходу від яких ледь вистачає на їжу та предмети першої необхідності, підприємницькою діяльністю не займається, у власності жодного нерухомого майна не має. Вказує, що задоволення вимог позивачки в повному обсязі матиме наслідком виникнення заборгованості зі сплати аліментів, оскільки він не зможу сплачувати таку суму щомісячно, що в свою чергу обмежить його права: він може бути позбавлений посвідчення водія та можливості виїзду за кордон на заробітки, коли з`явиться така можливість. Як наслідок, взагалі буде позбавлений можливості заробляти кошти та утримувати дитину. Щодо посилання позивачки на витрати на особливі потреби дитини, пов`язані з лікуванням сина, то доказів на підтвердження таких потреб суду не надано, [PERSON] є здоровою дитиною, якщо часом й хворіє, то як і всі діти. Розуміє свій обов`язок утримувати дитину, однак такий обов`язок лежить і на матері. З огляду на викладене, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення останнім повноліття. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково з підстав, наведених у відзиві. Просив ухвалити рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення сином повноліття. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено,\~що відповідач у справі [PERSON] є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 квітня 2015 року виконкомом Космацької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с. 12). За домовленістю батьків на даний час дитина проживає з матір`ю, що не оспорюється відповідачем. Питання щодо утримання малолітнього сина сторони у справі в добровільному порядку не вирішили. Належних та допустимих доказів на підтвердження\~ розміру доходу відповідача (зокрема, що такий є значним, як це вказано в позовній заяві), як і на підтвердження її матеріального становища, розміру заробітної палати, позивачкою суду\~не подано, натомість відповідач в ході розгляду справи заперечував наявність у нього хороших заробітків, стверджуючи про відсутність постійного місця праці та наполягаючи на тому, що його дохід від тимчасових заробітків є мінімальним. В той же час, ухвалюючи рішення, суд враховує й те, що відповідачем також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві, зокрема, щодо відсутності у нього нерухомого майно, нездійснення підприємницької діяльності. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України \~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", прожитковий мінімум длядітей віком від 6 до 18 років встановлено у наступних розмірах: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: факт проживання дитини з матір`ю; вік дитини, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, матеріальне становище платника аліментів, те, що він є особою працездатного віку, відсутність у нього інших утриманців. Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивачки, якими вона обгрунтовує позовні вимоги, в частині щодо витрат на лікування дитини, оскільки докази таких витрат в матеріалах справи відсутні до того ж питання про стягнення витрат на лікування підлягає вирішенню відповідно до норм ст. 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення), суд приходить до переконання, що аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2022 року, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін. Згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір",\~з відповідача\~ слід стягнути\~ в дохід \~держави судовий збір в\~сумі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved