Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

позивач звернувся до суду позовом про стягнення аліментів на утримання батька, покликаючись на те, що він є інвалідом ІІІ групи та непрацездатний. Він потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію, яка є нижчою прожиткового мінімуму. Від шлюбу з [PERSON] в нього є діти - [PERSON] та [PERSON] , однак вони не допомагають йому матеріально. Просить стягувати з відповідачів по 4000,00 грн. щомісячно до його смерті. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, який судом задоволено, а також, відзив на позов, у якому позов заперечила повністю, пояснила, що позивач не виконував належним чином батьківські обов`язки щодо неї, оскільки він не є її біологічним батьком та після одруження її матері [PERSON] з позивачем вона не проживала разом з ним, а проживала у Кіровоградській області із бабусею. [PERSON] не займався її вихованням, не піклувався про неї та не надав матеріальної допомоги, а лише ображав, влаштовував скандали відносно неї та її матері. Крім того, вважає, що позивачем не надано жодних доказів, що він справді потребує матеріальної допомоги. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач подав до суду відзив на позов, який суд не бере до уваги, оскільки до такого відзиву не долучено докази надіслання копії відзиву іншим учасникам справи, а тому, такий відзив не відповідає вимогам ч. 3 ст. 179, ч. 4 ст. 178 ЦПК України. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5, 7/ Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 04 червня 2015 року [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. /а.с. 10/ Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо (постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 676/5118/16-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17). Однак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що він не отримує інших доходів окрім пенсії, не отримує державних пільг, субсидій, а також [PERSON] не надано доказів, що у нього відсутнє майно, яке може приносити дохід. А також, у відповідності з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ від 22 квітня 2015 року [PERSON] є інвалідом 3 групи та може працювати лише на роботі не пов`язаній із тривалою ходою, без значного фізичного навантаження. Внаслідок наведеного, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано суду достатніх доказів, що він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги та крім того, позивачем не надано доказів, що розмір доходів, які він отримує не покриває розмір його необхідних витрат. Відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Як вбачається із постанов Залізничного районного суду м. Львова від 02 серпня 2018 року, 29 грудня 2018 року, 11 лютого 2019 року, 20 червня 2019 року [PERSON] неодноразово вчиняв сімейні скандали та домашнє насильство щодо [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] . Крім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] , під час усиновлення її позивачем [PERSON] проживала у Кіровоградській області із бабусею [PERSON] до свого повноліття, а відтак, позивачем не надано жодних доказів, що він належним чином здійснював батьківські обов`язки щодо [PERSON] . А також, позивачем не надано жодних заперечень щодо пояснень відповідача [PERSON] , що [PERSON] не займався її вихованням, не піклувався про неї та не надав матеріальної допомоги, а лише ображав, влаштовував скандали відносно неї та її матері. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] , [PERSON] , а також доказів, що він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, а відтак, на переконання суду, в задоволенні позову слід відмовити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed