Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

29.12.2021 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №46870, що був вчинений 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" в розмірі 60512,92грн., також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги заявник мотивує тим, що, на твердження позивача, він з не погоджується з виконавчим написом, оскільки в нього відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем, а вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами - ст.88 Закону України «Про нотаріат», і, як наслідок, - не підлягає виконанню, оскільки жодної вимоги про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором та про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, - він, позивач, - не отримував, оскільки, на його думку, приватний нотаріус Остапенко Є.М., не перевіривши факт отримання такої вимоги особою, яку їй вказали як боржника, - унеможливила отримання обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису від особи, зазначеної заявником боржником, та склала виконавчий напис лише на підставі наданих ТОВ "Цикл Фінанс" невідомих позивачу раніше документів, справжність яких є сумнівною, тобто, без належних документальних доказів про безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, з чого вбачаються обгрунтовані сумніви у безспірному характері заборгованості позивача. У судове засідання позивач або його представник не прибули, представник надав суду заяву, якою просить позов розглядати без його участі. Представник відповідача - ТОВ "Цикл Фінанс" - у судове засідання повторно не прибув, про місце та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не надав відзив, тому суд ухвалив можливим розглянути справу на підставі наявних у справі даних і доказів у письмовому провадженні заочно, оскільки від відповідача не надходило заперечень щодо заочного розгляду справи. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков О.В. та представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест», також були про розгляд справи повідомлений належним чином, але до суду також не прибули, не надали суду будь-яких заяв. Тому фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №46870 про стягнення в якості заборгованості з гр. [PERSON] у розмірі 60512,92 грн. на користь ТОВ "Цикл Фінанс". 06.10.2021р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. було відкрито виконавче провадження №66953200 про звернення стґнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.14-15). Звернувшись до суду з вказаними позовними вимогами позивач, зокрема, посилається на те, що нотаріус при вчинені виконавчого напису 19.05.2021р. не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь стягувача, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, що набрав чинності 07.03.2012р. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п.1.1,3.1,3.2,3.3,3.4,3.5 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (двлі - Порядку), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою ККМУ від 29.06.1999р. №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Проте, підповідно до п.1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. А, відповідно до п.2 Переліку, для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, в п.2.2 глави 16 вищезазначеного Порядку, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого ж правового висновку дійшов ВСУ у справі №6-158цс15 від 20.05.2015 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що стягувачем було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання з зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивачем був отриманий, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати пояснення або або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що, разом з вимогами вищезазначеного позову, - не свідчить про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, оскільки позивач не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому суд дійшов висновку, що в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та відсотків, що зазначені у написі, є безспірними. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А, відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - є обґрунтованими та доведеними,і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що чинний ЦПК України не містить положень щодо обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу на сьогодні не обмежений, але, враховуючи приписи ст.137 ЦПК України, він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009,п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Позивачем надано договір про надання правової допомоги адвокатом Лях І.Д, від 11.11.2021 року та ордер на надання правової допомоги серії ВП №1034360 від 23.12.2021 року, проте не надано будь-яких доказів (квитанцій, чеків тощо) на підтвердження понесених позивачем фактичних витрат на правничу допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проте, вимоги представника позивича про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі судового збору - 908 та 454грн., - відповідно до ст.141 ЦПК України, - підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial