Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

18 листопада 2021 року заявник [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою, якою просить встановити факт інваліда дитинства, внаслідок захворювання у дитинстві у віці до 18 років. Свої вимоги мотивує тим, що заявник народився [INFO] та в трирічному віці мати облила заявника окропом, що спричинило в подальшому розвиток у нього захворювання епілепсії. Коли заявникові виповнилось 7 років йому був поставлений діагноз епілепсія. За результатами огляду МСЕК складено Акт №1135 від 17.07.2007 року зі змісту якого вбачаються, що [PERSON] є інвалідом дитинства з ІІІ групою інвалідності. Вказана обставина перешкоджають [PERSON] в оформленні пенсії по втраті годувальника, тому він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що він є інвалідом з дитинства внаслідок захворювання у дитинстві у віці до 18 років. Представник заявника адвокат Павленко В.В. в судовому засіданні заяву підтримав, просив ії задовольнити, послався на обставини, що зазначенні в заяві. Представник заінтересованої особи ГоловнОГО управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своєму відзиві просили суд заяву [PERSON] залишити без розгляду, просили суд розглядати справу без їх участі. Вислухавши заявника, представників заінтересованих осіб, дослідивши докази по справі, суд у задоволені заяви відмовляє з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК №586066, серія 12 ААБ [PERSON] є інвалідом третьої групи, причина інвалідності: інвалід з дитинства, інвалідність встановлено: безстроково. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого\~постановою КМ України від 03.12.2009 року №1317, причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку. Виходячи із вказаної норми, слід зазначити, що рішенням суду можуть бути встановлені події пов`язані із захворюванням, а сам факт захворювання встановлюється виключно висновком лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Зі змісту\~ст. 7 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні"\~медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема, групу інвалідності, її причину і час настання. В порядку п. 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого\~постановою КМ України від 03.12.2009 року №1317, метою проведення медико-соціальної експертизи є виявлення, зокрема, причини, часу настання, групи інвалідності, а відповідно до п. 11 цього Положення групу інвалідності, причину і час її настання визначають міські, міжрайонні, районні комісії. В пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду. Таким чином, з наведеного вбачається, що для підтвердження факту інвалідності дитинства, внаслідок захворювання у дитинстві у віці до 18 років передбачений не судовий, а інший порядок його встановлення. Відмова ж відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому КАС України. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що судом, не може бути встановлений факт інвалідності дитинства, внаслідок захворювання у дитинстві у віці до 18 років, в судовому порядку, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed