Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу по договору позики посилаючись на те, що позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 3 000 доларів США. Час повернення позики сторонами визначений не пізніше 01 березня 2021 року. Позивач звертався до відповідача з вимогою щодо повернення коштів, проте останнім борг не повернутий. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року відмовлено представнику відповідача [PERSON] в задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року за клопотанням представника відповідача призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2021 року поновлено провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки невідома. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України надано представником відповідача [PERSON] , яка посилаючись на ст. ст. 43, 76, 178 ЦПК України звернулась з клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач [PERSON] не писав та не підписував розписку від 02.08.2020 року, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до довідки від 03.06.2022 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, \~дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 02 серпня 2020 року\~між сторонами укладений договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] позичив 3 000 доларів США у позивача [PERSON] , що підтверджується розпискою [PERSON] . Відповідач зобов`язався повернути кошти, не пізніше 01.03.2021 року. 29 березня 2021 року позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення коштів, проте відповідач відповідь на претензію не направив, кошти не повернув. Доказів того, що на час розгляду справи, відповідач повернув кошти позивачу, суду не надано. Частиною першою статті 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~статті 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика,\~надана за\~договором безпроцентної\~позики,\~може бути\~повернена позичальником\~достроково,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192\~ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533\~ЦК України встановлено,\~що грошове\~зобов`язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо\~у зобов`язанні\~визначено грошовий\~еквівалент в\~іноземній валюті,\~сума,\~що підлягає\~сплаті у\~гривнях,\~визначається за\~офіційним курсом\~відповідної валюти\~на день\~платежу,\~якщо інший\~порядок її\~визначення не\~встановлений договором\~або законом\~чи іншим\~нормативно-правовим\~актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 29 червня 2022 року курс американського долару становить 29,25 грн. за 1 долар США. Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано розписку [PERSON] про одержання грошей в борг. Дана розписка в свою чергу містить відмітки, засвідчені підписом [PERSON] про одержання від [PERSON] грошових коштів, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 87\~750 грн. підлягають задоволенню. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Ч.3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За клопотанням представника відповідача ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року призначена судово-почеркознавчу експертизу. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача та роз`яснено положення ст. 109 ЦПК України. Відповідачем [PERSON] не проведено оплату вартості судово-почеркознавчої експертизи, за клопотанням експертного закладу не надано зразків свого почерку , а тому ухвала суду була повернута без виконання. Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 109 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що розписка [PERSON] про отримання коштів у борг 02 серпня 2020 року виконана відповідачем. Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 095677 від 05 лютого 2021 року, а тому звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved