Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 26.06.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна «про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності». В подальшому позивачем уточнювались позовні вимоги і згідно до позовних вимог, в останній редакції, позивачем заявлені та підтримані позовні вимоги до [PERSON] , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», і 3-іх осіб: [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса кам`янського міського нотаріального округу Огнєвої Надії Олександрівни про визнання електронних торгів недійсними та скасування результатів їх проведення, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності, та заявлені наступні позовні вимоги: визнати недійсними та скасувати: - проведені 17 лютого 2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України електронні торги з реалізації магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку [ADDRESS] ; - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане 18.04.2017 р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку [ADDRESS] ; - протокол проведення прилюдних торгів № 236576 сформований 17 лютого 2017 року найменування майна: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку [ADDRESS] ; - Акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 201 7 року, складений старшим державним виконавцем Лижниковим В.О. Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі протоколу № 236576 про проведення електронних торгів від 17 лютого 2017 року нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку [ADDRESS] ) (лот № 195352); - з одночасним припиненням права власності [PERSON] на нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) загальною площею 148 кв.м у будинку [ADDRESS] та скасуванням рішення (та відповідного запису) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34810342 від 18.04.2017 р. приватного нотаріуса Огнєвої Надії Олександрівни, Кам`янський міський нотаріальний округ. 2. Позиція сторони позивача. В обґрунтування позову з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач та його представник просять розглядати позов, який викладений в уточненій редакції, в якому представник позивача, адвокат Фесок Ю.О., вказав, що позивачем до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська подана позовна заява до [PERSON] , Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Огнєва Надія Олександрівна, про усунення перешкод у здійсненні повноважень власника шляхом визнання недійсними електронних торгів і їх результатів. З огляду на те, що з моменту подання позову, який мав місце 26 червня 2019 року, змінилося діючи законодавство, а саме у ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) законодавець зазначив, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З огляду на те, що в позові ставиться питання про визнання недійсними та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну нерухомість, то, з урахуванням вимог ст.26 Закону, він вимушений одночасно висувати вимогу про припинення права власності даного відповідача на цю нерухомість, тобто уточнювати свої позовні вимоги. Окрім того, на теперішній час змінилося найменування відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що також вимагає уточнення позову. Позивач вказує, що йому, [PERSON] , на підставі договір купівлі-продажу, посвідченого 20 червня 2012 року Прожуган М.А. - приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , належить право власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку [ADDRESS] . 22 червня 2012 року його право власності було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 17 лютого 2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України шляхом проведення електронних торгів було здійснено реалізацію вищевказаного магазину. Відповідно до Акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 2017 року, складеного старшим державним виконавцем Лижниковим В.О. Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі протоколу № 236576 про проведення електронних торгів від 17 лютого 2017 року, - 17 лютого 2017 року проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - нерухоме майно, а саме: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (лот № 195352). В Акті також зазначено, що продаж вищевказаного майна здійснено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 409/945/12 від 06.06.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 1784388,45 грн. (виконавче провадження № 51717642) та виконавчий лист 409/5225/13 від 30.04.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 643361,61 грн. (виконавче провадження № 51717395), а також постанови про опис та арешт майна боржника, складеного 12.12.2016 р. державним виконавцем Заводського ВДВС м. Кам`янське. В Акті також міститься посилання на те, що боржник - [PERSON] , ІПН [NUMBER] мешкає за адресою: [ADDRESS] , а нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 182830612104), - належить боржнику [PERSON] на підставі Додаткового рішення суду: справа № 409/945/50/13, виданий 09.07.2013 p., видавник суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Гнезділов В.Є. Переможець електронних торгів: [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , адреса проживання та прописки: [ADDRESS] . Ціна продажу: 1 071 566,00 грн. Зазначені електронні торги були проведенні з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016. (який був чинним на момент проведення торгів), Цивільного кодексу України, що мало наслідком порушення мого права власності на спірну нерухомість, у зв`язку з чим є недійсними, що вбачається в наступному. Стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016., яким передбачено продаж майна боржника (п.1 Розділ І). Згідно з п. 4 розділу X Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (п. 8 розділу X Порядку). Отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 22 лютого 2017 року у справі 6-2677цс16. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із частини третьої вказаної вище статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На теперішній час він вимушений звертатися до суду з даною позовною заявою для того, щоб захистити своє право власності на майно, яке було продане з торгів - магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку [ADDRESS] , у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства оскільки правочин - реалізація вказаного майна на торгах суперечить Цивільному кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016., та Конституції України. Так, статтею 41 Конституції України затверджений принци непорушності права власності, в ній визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. У відповідності до ст..316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст..317 ЦК України зміст права власності складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.І, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Таким чином протиправними діями посадових осіб державної виконавчої служби, наслідком яких є проведення вищевказаних електронних торгів всупереч правової природи реалізації арештованого майна, яка полягає в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця, - стягнення було звернуте не на майно боржника, а на особисте майно позивача, при тому, що він не є боржником в виконавчому провадженні, в рамках якого відбувалися торги. Старшим державним виконавцем Заводського ВДВС Лижником В.О. були вчинені протиправні дії, які виражаються у зверненні стягнення на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] , що доводиться наступним. Як було зазначено вище, і підтверджується Актом про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 2017 року, - звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно відбувалося в рамках зведеного виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа від 06.06.2013 p., виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 1783388,45 гри. та виконавчого листа від 30.04.2013 p., виданого цим же судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 643361,61 грн. Таким чином, боржником по виконавчому провадженню є [PERSON] , а стягувачем, відповідно, [PERSON] . Але державний виконавець Лижник О.В., звертаючи стягнення на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] , протиправно примусово виконав рішення суду за рахунок майна, яке належить не боржнику [PERSON] , а іншій особі - [PERSON] , який жодного відношення до боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] не має. 20 червня 2012 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] . 22 червня 2012 року покупець звернувся до БТІ з заявою про реєстрацію за ним права власності на магазин, і в цей же день право власності на магазин за покупцем було зареєстровано. Таким чином, право власності у нього, [PERSON] на вищевказаний магазин виникло на законних підставах - договору купівлі-продажу. У відповідності до ст..204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як на час проведення торгів, так і на теперішній час, - судового рішення, яким би договір купівлі-продажу був би визнаний недійсним та яке б підлягає виконанню, - не існувало та не існує, як і не існує жодних підстав вважати договір нікчемним. Так, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.04.2013 р. (справа № 409/945/12) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] були задоволені в повному обсязі - суд ухвалив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок погашення боргу за договором позики загальну суму у розмірі 1 781 031,11 грн., визнати недійсним договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] від 20 червня 2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 липня 2013 року (справа № 409/945/12) застосовані наслідки недійсності договору купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку [ADDRESS] від 20 червня 2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , - повернуто магазин [PERSON] шляхом відновлення Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції реєстрації права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] за [PERSON] . Але вказані рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, як основне, так і додаткове, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, були скасовані. В Акті про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 23 лютого 2017 року зазначено, що нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення 3,4) загальною площею 148 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер нерухомого майна 182830612104), - належить боржнику [PERSON] на підставі Додаткового рішення суду: справа № 409/945/50/13, виданий 09.07.2013 р., видавник суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Гнезділов В.Є. Тобто підставою вважати, що арештоване майно належить боржнику [PERSON] є саме скасоване додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 липня 2013 року (справа № 409/945/12), яким застосовані наслідки недійсності договору купівлі-продажу спірного магазину від 20 червня 2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , - повернуто магазин [PERSON] шляхом відновлення Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції реєстрації права власності на магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] за [PERSON] . Тому на момент проведення електронних торгів спірний магазин не міг належати боржнику [PERSON] , так як рішення, на підставі якого цей магазин належав [PERSON] , - вже було скасоване. Пізніше [PERSON] повторно звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, але вже до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Рішенням даного суду від 15 квітня 2016 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені - суд вирішив: уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення сторін договору купівлі-продажу в первісний стан - задовольнити; визнати договір купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] - недійсним; сторони договору повернути в первісний стан, залишивши за [PERSON] право власності на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] та скасувавши реєстрацію права власності [PERSON] на приміщення магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3,4) у будинку [ADDRESS] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 квітня 2016 року зупинене до закінчення касаційного провадження у справі. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року - скасовані, а провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення сторін договору купівлі-продажу в первісний стан - закрито. Таким чином, як на момент проведення електронних торгів, так і на теперішній час, не існувало та не існує жодної правової підстави для визнання укладеного 20 червня 2012 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, договору купівлі-продажу магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] , - недійсним, та, відповідно, не було та не має жодних підстав вважати, що спірний магазин належав боржнику. Пунктом першим Загального розділу Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016., визначено, що арештоване майно - це рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Тобто майно саме боржника, а не будь-якої іншої особи. Відповідно до ст.10 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до ст.15 цього Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Відповідно до ст.18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Позивач не є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 51781977 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 409/945/12 від 06.06.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 1784388,45 грн. (виконавче провадження №51717642) та виконавчий лист 409/5225/ від 30.04.2013 р. виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 643361,61 грн. (виконавче провадження №51717395), а також постанови про опис та арешт майна боржника, складеного 12.12.2016 р. державним виконавцем Заводського ВДВС м. Кам`янське, так як я не визначений виконавчими документами, як особа на яку покладений обов`язок щодо виконання рішення, у зв`язку з чим у державного виконавця не було жодного права накладати арешт на належне йому майно та реалізовувати це майно. Крім того 16.02.2017 p., представником позивача в його інтересах на ім`я начальника Заводського відділу державної виконавчої служби та державного виконавця Лижника В.О. була подана заява, в якій зазначалося, що магазин належить позивачу особисто, а не боржнику [PERSON] , та ставилося питання про вчинення дій на захист прав власника - [PERSON] . До цієї заяви були додані: копія рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року та ухвали від 26 травня 2014 року, копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року, копія договору купівлі-продажу від 20 червня 2012 року. Тобто, відповідні посадові особи ДВС мали в своєму розпорядженні дані про фактичні обставини щодо магазину, які були підтверджені відповідними доказами, але проявили злочинну бездіяльність і допустили продаж магазину, який до боржника не мав жодного відношення, чим допустили порушення мого конституційного права власника примусово проданої нерухомості. Більш того, на момент проведення торгів в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно містилися відомості про те, що спірний магазин належить позивачу на підставі: договір купівлі-продажу, ВРС № 716797, реєстр № 1542, 20.06.2012, [PERSON] , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу. На думку позивача, внаслідок протиправних дій посадових осіб Державної виконавчої служби він був незаконно позбавлений права власності на належне йому нерухоме майно. На теперішній час магазин знаходиться у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 18.04.2017 р. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. Але відповідач, [PERSON] не може вважатися законним власником, так як діючим законодавством не передбачена можливість придбання з прилюдних торгів, в рамках виконавчого провадження, майна особи, яка не є боржником по цьому виконавчому провадженню, тобто [PERSON] набув належне позивачу майно не на законних підставах, а всупереч останнім. Вказана обставина вимагає відповідного реагування з метою поновлення порушеного права позивача на володіння, користування та розпоряджання майном шляхом його примусового звільнення - виселення, так як ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Після отримання Відзивів відповідачів та пояснень третіх осіб, представник позивача, адвокат Фесок Ю.О. звертає увагу суду на те, що стаття 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - захист власності передбачає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч.І ст.319 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, як суб`єктивне цивільне право, містить у своєму складі: правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших; та правомочність захисту Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка характеризується як: пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути ніякої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів. Згідно з чч.І та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Європейський суд з прав людини вказує, що найважливішою вимогою ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Натомість, в випадку, що стосується позивача, відбулося свавільне та безпідставне втручання органу влади - органу державної виконавчої служби, у мирне володіння ним належним йому майном, шляхом примусового його продажу з метою погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] . Окремо звертаю увагу суду на те, що жодний з учасників справи не оспорює факт правомірного набуття [PERSON] права власності на належний йому магазин на підставі договору купівлі-продажу ВРС № 716797, реєстр № 1542, від 20.06.2012, посиленого [PERSON] , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу. Таким чином, очевидно, що [PERSON] був законним власником належного йому магазину, а його право власності було порушено безпідставним вручанням органу державної влади шляхом продажу магазину з електронних торгів. Вважаю недоречним та таким, що не заслуговує на увагу посилання інших учасників справи на те, що на момент проведення електронних торгів законним власником, нібито, була [PERSON] , оскільки в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно за нею було зареєстроване право власності на спірний магазин. В даному випадку необхідно враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт перший ч.І ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (Постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18). На момент проведення торгів в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно містилися відомості про те, що спірний магазин належить [PERSON] на підставі: договір купівлі-продажу, ВРС № 716797, реєстр № 1542, 20.06.2012, [PERSON] , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу. Наведене доводить, що самого по собі факту реєстрації права власності недостатньо для визнання за особою права власності на певне майно, а тільки підстава такої реєстрації є визначальним для визнання такого права. При цьому підставою реєстрації права власності [PERSON] є відповідний договір купівлі-продажу, який на момент проведення торгів не був визнаний судом недійсним, а що стосується реєстрації права власності за [PERSON] , то підставою його реєстрації було додаткового рішення суду: справа № 409/945/50/13, виданий 09.07.2013 р., видавник суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Гнезділов В.Є., яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, були скасовані. Тобто, на момент проведення торгів жодних підстав визнання права власності за [PERSON] - не було, натомість - були усі законні підстави визнання права власності за [PERSON] . Також вважає, що не заслуговують на увагу заперечення органу ДВС щодо позову, які зводяться до того, що на момент проведення електронних торгів не було рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна, у зв`язку з чим, нібито, не було підстави їх (торгів) зупинення. З цього приводу звертаю увагу суду на вимоги п.2 Порядку реалізації арештованого майна, в якому вказано, що підставою для зупинення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) є, в тому числі, відкладення проведення виконавчих дій. У разі надходження постанови виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій або постанови про зупинення виконавчого провадження або постанови про відкладення проведення виконавчих дій Організатор зобов`язаний негайно зупинити електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною) та поновити його при одержанні постанови виконавця про продовження примусового виконання рішення чи закінчення строку відкладення виконавчих дій. При цьому, відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Таким чином, прийняття державним виконавцем постанови про відкладення проведення виконавчих дій - є безумовною підставою для негайного зупинення електронних торгів, тобто повноважень виконавця достатньо для зупинення торгів, а підстави для такого зупинення у нього були, оскільки ще 16.02.2017 p., тобто до проведення торгів, мною особисто, як представником [PERSON] , на ім`я начальника Заводського відділу державної виконавчої служби та державного виконавця Лижника В.О. була подана заява, в якій зазначалося, що магазин належить [PERSON] особисто, а не боржнику [PERSON] , та ставилося питання про вчинення дій на захист прав власника - [PERSON] , при цьому до заяви були додані: копія рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року та ухвали від 26 травня 2014 року, копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року, копія договору купівлі-продажу від 20 червня 2012 року. З наведеного випливає, що посадові особи Заводського ВДВС мали всі можливості та підстави для того, щоб самостійно, без рішення суду зупинити торги та не допустити порушення права власності [PERSON] на належний йому магазин. Окрім того, акт електронних торгів міг бути не погоджений начальником Заводського ВДВС, що також призвело б до того, що право власності [PERSON] не було б порушене. Також вважаю безпідставним посилання інших учасників справи на те, що в даному випадку необхідно здійснювати захист права власності позивача шляхом подання позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, а не про визнання торгів недійсними. З цього приводу звертаю увагу на черговий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 639/7253/18, в якій досліджувалось питання визнання електронних торгів недійними, та в якому зазначено, що згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року, у справі № 6-1981 цс 16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. ВС зазначив, що для визнання судом електронних торгів недійними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, виконавче провадження відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області на підставі виконавчого напису від 20 червня 2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Nissan», який належав позивачу. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2018 року у справі № 642/6377/17 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстрований у реєстрі, визнаний таким, що не підлягає виконанню,, у зв`язку з порушенням вимог частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу рухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, Верховний Суд дійшов висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису, що призвело до порушення майнових прав позивача. Вважаю, що Верховним Судом досліджувався випадок, який є аналогічним тому, який є предметом судового розгляду, оскільки підставою примусового продажу з електронних торгів спірного магазину було вищезгадане рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, яким цей магазин був повернутий [PERSON] , яке було скасоване як незаконне судом апеляційної інстанції. При цьому Верховний Суд не вважав, що обраний захист права у вигляді визнання торгів недійсним, - є невірним. Більш того, усі ті судові рішення, на які посилаються інші учасники справи, намагаючись довести невірність обраного [PERSON] способу захисту його прав, стосуються тих випадків, які не мають нічого спільного з випадком щодо [PERSON] , або таких, коли майно, після того, як вийшло з власності позивача, неодноразово міняло власників, у зв`язку з чим застосування такого способу захисту, як реституція, було недоцільним, оскільки після визнання договору недійсним майно поверталося до попереднього власника за договором, а не до позивача. Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. ( [PERSON] , Голова Верховного суду України, Вісник ВСУ № 9(169)'2014). В даному випадку спірний магазин перебуває у [PERSON] , як у сторони недійсного правочину, якій він був переданий. Окрім того, в судовій практиці склалося правило: якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися тоді, коли майно залишається у набувача (в даному випадку у [PERSON] ). Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом. Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. З огляду на те, що в випадку з [PERSON] визнання електронних торгів, як правочину, призведе до повернення магазину у власність [PERSON] , оскільки в нього є чинний договір купівлі-продажу і його право власності зареєстровано в державному реєстрі, то ставити питання про витребування майна з чужого незаконного володіння, без наявного факту вчинення набувачем [PERSON] інших правочинів, - є недоречним. Сторона позивача також не вважає відповідача [PERSON] добросовісним набувачем, оскільки на момент придбання ним магазину з електронних торгів він, при прояві елементарної обачності, з відкритих джерел: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру судових рішень, - міг би з`ясувати, що право власності на той магазин, який він має намір придбати, зареєстроване за [PERSON] , а рішення суду, на підставі якого право власності зареєстроване за [PERSON] - скасоване. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 3. Позиція сторони відповідачів: Представник Відповідача -1 [PERSON] , адвокат Григор`єв М.І. в судовому засіданні зазначив що з позовом вони не згодні, вважають його неправомірним і необґрунтованим, та надав Відзив в якому зазначив, що [PERSON] є законним власником і добросовісним набувачем магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення [ADDRESS] . Його право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданим 18.04.2017р. приватним нотаріусом КМНО Огнєвою Н.О., зареєстрованим в реєстрі за № 267, та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.04.2017р. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України (далі скорочено - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності на нерухоме майно: речові права, похідні від права власності (право користування (сервітут), іпотека тощо); право власності на об`єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення № 3, 4) у будинку [ADDRESS] [PERSON] придбав під час проведення Заводським ВДВС і ДП «СЕТАМ» 17.02.2017р. електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника [PERSON] . Зазначені торги були проведені згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» і встановленого Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року. Як нам повідомив державний виконавець Заводського ВДВС, він неодноразово перевіряв належність зазначеного нерухомого майна боржнику - [PERSON] , отримував інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Станом на час проведення електронних торгів право власності на вказаний магазин було зареєстровано за [PERSON] . За результатами електронних торгів [PERSON] було визначено переможцем. Ним було сплачено за придбане майно грошові кошти у розмірі 1 071 566,00 грн. 23.02.2017 року державним виконавцем Заводського ВДВС було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення [ADDRESS] . На підставі зазначеного акту 18.04.2017р. приватним нотаріусом КМНО Огнєвою Н.О. [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 267. Право власності [PERSON] на вказаний магазин було зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з зазначеного реєстру від 18.04.2017р. Отже, [PERSON] є законним власником і добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна, права та інтереси громадянина [PERSON] ним порушені не були і він не може бути відповідачем у цій справі. Предмет спору між [PERSON] і [PERSON] відсутній. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017р. не було зупинено виконання рішень Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, на виконання яких були видані виконавчі листи № 409/945/12 від 06.06.2013 року і № 409/5225//12 від 30.04.2013 року. Вона стосувалась іншого судового рішення. Таким чином, у Заводського ВДВС не було підстав для зупинення виконання вказаних виконавчих листів. Згідно з ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] був проданий Заводським ВДВС у порядку, встановленому для виконання судових рішень, під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 51781977 за виконавчими листами від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12 про стягнення з громадянки [PERSON] на користь громадянина [PERSON] суми боргу. Станом на час продажу право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою [PERSON] . Відсутні будь-які підстави, встановлені законодавством, для визнання недійсними електронних торгів та їх результатів. Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зазначеними частинами ст.203 ЦК України встановлено наступне: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Під час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів вказані вимоги законодавства були повністю дотримані. Зміст правочину не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент проведення торгів і оформлення їх результатів право власності на магазин було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою [PERSON] . Електронні торги було проведено і їх результати були оформлені у порядку, встановленому законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5. Відповідно до п.8 розділу X зазначеного Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Заводський ВДВС (ідентифікаційний код 34974176) і ДП «СЕТАМ» (ідентифікаційний код 39958500) є юридичними особами, зареєстрованими згідно з законодавством України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі скорочено - ЄДР), діяли через свої органи відповідно до своїх установчих документів та закону (ст.92 ЦК України). [PERSON] був повнолітнім і мав повну цивільну дієздатність (ст.34 ЦК України). Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Заводський ВДВС і ДП «СЕТАМ» здійснювали продаж арештованого майна боржника у встановленому порядку виконання судових рішень, а [PERSON] бажав придбати зазначене нерухоме майно та взяв участь у електронних торгах з його продажу. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після отримання перемоги у електронних торгах з реалізації арештованого майна, видачі [PERSON] правовстановлюючих документів і реєстрації за ним права власності на спірне майно він реально отримав його у свою власність. Отже, всі вимоги, встановлені законодавством, станом на час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів були повністю дотримані. Проти заявленого позивачем розміру судових витрат заперечуємо в частині витрат на професійну правничу допомогу. Вважаємо їх значно завищеними та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами (квитанціями, платіжними дорученнями, прибутковими касовими ордерами тощо). Отримавши уточнену позовну заяву представник Відповідача - 1 [PERSON] , адвокат Григор`єв М.І. надав Відзив на уточнені позовні вимоги в якому зазначив, що з уточненими вимогами вони не згодні, вважають їх неправомірними і необґрунтованими, оскільки Відповідач -1, [PERSON] є законним власником і добросовісним набувачем магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно [PERSON] придбав в результаті проведення Заводським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі скорочено - Заводський ВДВС) і Державним підприємством «СЕТАМ» (далі скорочено - ДП «СЕТАМ») 17.02.2017р. електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника [PERSON] під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12 про стягнення з громадянки [PERSON] на користь громадянина [PERSON] боргу в загальному розмірі майже два з половиною мільйона гривень. Як зазначив Заводський ВДВС у своєму відзиві, державними виконавцями неодноразово перевірялася належність спірного магазину боржнику - [PERSON] , отримувалися інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Станом на час проведення електронних торгів право власності на вказаний магазин було зареєстровано за [PERSON] . Вказане підтверджується наданими Заводським ВДВС доказами - інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За результатами електронних торгів [PERSON] було визначено переможцем. Ним було сплачено за придбане майно грошові кошти у розмірі 1 071 566,00 грн. 23.02.2017 року державним виконавцем Заводського ВДВС було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна: магазину непродовольчих товарів (вбудоване приміщення [ADDRESS] . На підставі зазначеного акту 18.04.2017р. приватним нотаріусом КМНО Огнєвою Н.О. [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 267. Право власності [PERSON] на вказаний магазин було зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з зазначеного реєстру від 18.04.2017р. Отже, [PERSON] є законним власником і добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна, права та інтереси громадянина [PERSON] ним порушені не були і він не може бути відповідачем у цій справі. Предмет спору між [PERSON] і [PERSON] відсутній. Магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення №3,4) у будинку [ADDRESS] був проданий Заводським ВДВС у порядку, встановленому для виконання судових рішень, під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 51781977 за виконавчими листами від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12 про стягнення з громадянки [PERSON] на користь громадянина [PERSON] суми боргу. Станом на час продажу право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою [PERSON] [PERSON] є добросовісним набувачем вказаного нерухомого майна, придбав його у встановленому порядку в результаті проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 51781977 з примусового виконання зазначених виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.06.2013р. у справі № 409/945/12 і від 30.04.2013р. у справі № 409/5225/12. Неможливість позбавлення добросовісного набувача права власності на придбане майно та витребування його від добросовісного набувача в даному випадку підтверджується також судовою практикою України та Європейського суду з прав людини. Так, у Постанові Верховного Суду від 20.03.2019р. у справі № 521/8368/15-ц зазначено: «...Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між: загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між; засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17листопада 2016року). Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням. Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної квартири у ОСОБА4 та 0С0БА5, як добросовісних набувачів, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод. За таких обставин, враховуючи положення пункту 3 частини третьої статті 409 ЩІК України, частини першої статті 412 ЩІК України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову в цій частині...» Виходячи з викладеного, за даних обставин не може бути припинено право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно: магазин непродовольчих товарів (вбудоване приміщення [ADDRESS] та скасовано рішення (та відповідний запис) про державну реєстрацію його права власності на зазначене нерухоме майно, індексний номер: 34810342 від 18.04.2017р. приватного нотаріуса КМНО Огнєвої Н.О. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017р. не було зупинено виконання рішень Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, на виконання яких були видані виконавчі листи № 409/945/12 від 06.06.2013 року і № 409/5225//12 від 30.04.2013 року. Вона стосувалась іншого судового рішення. Таким чином, у Заводського ВДВС не було підстав для зупинення виконання вказаних виконавчих листів. Будь-які підстави, встановлені законодавством, для визнання недійсними електронних торгів та їх результатів, відсутні. Під час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів вказані вимоги законодавства були повністю дотримані. Зміст правочину не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На момент проведення торгів і оформлення їх результатів право власності на магазин було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за боржником - громадянкою [PERSON] . Електронні торги було проведено і їх результати були оформлені у порядку, встановленому законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5. Відповідно до п.8 розділу X зазначеного Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Заводський ВДВС (ідентифікаційний код 34974176) і ДП «СЕТАМ» (ідентифікаційний код 39958500) є юридичними особами, зареєстрованими згідно з законодавством України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі скорочено - ЄДР), діяли через свої органи відповідно до своїх установчих документів та закону (ст.92 ЦК України). [PERSON] був повнолітнім і мав повну цивільну дієздатність (ст.34 ЦК України). Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Заводський ВДВС і ДП «СЕТАМ» здійснювали продаж арештованого майна боржника у встановленому порядку виконання судових рішень, а [PERSON] бажав придбати зазначене нерухоме майно та взяв участь у електронних торгах з його продажу. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після отримання перемоги у електронних торгах з реалізації арештованого майна, видачі [PERSON] правовстановлюючих документів і реєстрації за ним права власності на спірне майно він реально отримав його у свою власність. Отже, всі вимоги, встановлені законодавством, станом на час проведення електронних торгів з продажу спірного нерухомого майна і оформлення їх результатів були повністю дотримані. З метою сприяння повному, всебічному і об`єктивному розгляду справи звертаємо Вашу увагу на те, що правова позиція Відповідача - 1, у цій справі співпадає із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у аналогічній справі № 925/1351/19: «6.34. Відповідно у контексті наявності (відсутності) волі продавця майна в процедурах примусового відчуження в межах виконавчого провадження слід враховувати обмеження правосуб`єктності власника майна, яке у даному випадку відбувається на підставі прямих, імперативних законодавчих приписів, що пов`язується з особливими завданнями та цілями правового регулювання виконавчого провадження: Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює покладені на нього функції з реалізації майна, на яке звернено стягнення; натомість у боржника як власника майна у межах виконавчого провадження залишається процесуальне право оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, право оскарження судових актів (рішень, ухвал), а також право на відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця. 6.35. Саме тому відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 6.52... При оцінці добросовісності/ недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та "юридичне очищення" майна, придбаного у такий спосіб. 6.53. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями Інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 Щ України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. 6.56. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N'916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі N 925/642/19 (провадження N 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі N200/606/18 (провадження N 14~125цс20, пункт 76).» Просить суд під час розгляду цивільної справи № 208/4228/19 врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у аналогічній справі № 925/1351/19 та у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Огнєва Надія Олександрівна, про захист права власності шляхом визнання недійсними електронних торгів і скасування їх результатів - відмовити повністю. Представником Відповідача - 2, Заводським відділом державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), через канцелярію суду, надано Відзиви на позовну заяву та на уточнену позовну заяву, в яких зазначено, що позовну заяву вважають безпідставною, необґрунтованою, у задоволені якої необхідно відмовити у повному обсязі, з наступних підстав: до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08.12.2016 від Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № 51781977 до складу якого входили виконавче провадження № 51717642 з примусового виконання виконавчого листа № 409/945/12 від 06.06.2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в загальному розмірі 1784388,45 грн. та виконавче провадження № 51717395 з примусового виконання виконавчого листа № 409/5225//12 від 30.04.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в загальному розмірі 643361,61 грн. Під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 51781977 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніком Сергієм Анатолійовичем вчинено низку виконавчих дій направлених на встановлення майнового стану боржника. Вжитими заходами встановлено, що за боржницею [PERSON] , згідно інформаційної довідки № 64339936 від 26.07.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано у власності об`єкт нерухомого майна, а саме: магазин непродовольчих товарів(вбудоване приміщення № 3,4) в будинку [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що майно боржника на яке необхідно звернути стягнення перебувало на території, що відноситься до зони діяльності Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніком Сергієм Анатолійовичем 06.12.2016 винесено постанову про передачу зведеного виконавчого провадження № 51781977 на виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 08.12.2016 року до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли матеріали зведеного виконавчого провадження № 51781977,

Outcome: approved