Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Громко А.В., 29 червня 2021 року звернувся до суду з даною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодувнаня матеріальної та моральної шкоди. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , о 08 год. 40 хв. 04 лютого 2021 року, керуючи транспортним засобом марки RENAULТ 19, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Центральній в селі Суботні Знам`янського району Кіровоградської області, не врахував дорожньо-транспортну обстановку, тобто не вибрав безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транпортним засобом марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ 53054473 від 04 лютого 2021 року. Своїми діями відповідач порушив вимоги п.п.2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожньою руку, за що передбачена відповідальнісіь за ст.124 КУпАП. а саме відповідальність за порушення у часниками дорожньою руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншою майна. 11 травня 2020 року постановою Знам`янського міськрайонною суду Кіровоградської області у справі про адмінісграінвнс правопорушення №389/320/21, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченою ст.124 КУпАП. Сума матеріальною збитку, завданого позивачу дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась внаслідок порушення ПДР відповідачем, відповідно до рахунку - фактури №АК-00000478 від 23 лютого 2021 року, становить 14575,00 грн. Цивільна відповідальність відповідача за шкоду, завдану майну, була застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на суму 130000 грн., що засвідчується полісом №АР/0910827, виданим 06 жовтня 2020 року, термін дії з 06 жовтня 2020 року до 05 жовтня 2021 року, тобто на момент вказаної дорожно- транспортної пригоди поліс був дійсним. Розмір франшизи 2600 грн. З урахуванням ст.22, п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспоргних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV та того факту, що ремонт автомобіля було частково виконано самим позивачем, сума страхового відшкодування була зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Крім того, відповідно до умов страхування, визначених полісом №АР/0910827 від 06 жовтня 2020 року, сума страхового відшкодування була зменшена на суму обумовленої страховим договором франшизи у сумі 2600 гри. 02 червня 2021 року листом за вих.№ 12353 страховиком - Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» позивача було повідомлено про те, що за результатамм розгляду матеріалів страхової справи АТ «Страхова компанія «Країна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 3776,88 грн. 03 червня 2021 року вказана сума перерахована AT «Страхова компанія «Країна» на рахунок позивача у ПАТ Державний ощадний банк України, філію Кіровоградське обласне управління Знам`янське ТВБВ №10010/0172, що підтверджується довідкою №109.75/1-50/02 від 10 червня 2021 року та випискою по картковому рахунку позивача від 10 червня 2021 року. Таким чином, страховиком позивачу відшкодовано заподіяні відповідачем у наслідок ДТП збитки у сумі, яка на 10798,12 грн. з урахуванням франшизи є меншою від реально заподіяного матеріального збитку. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, різниця між заподіяним позивачу відповідачем у наслідок ДТП матеріальним збитком та виплаченою з урахуванням франшизи позивачу страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 10798,12 грн. має бути компенсована позивачу відповідачем. Крім того, вказаною дорожньо-трапспортною пригодою, яка сталась внаслідок прямої вини відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду та яка полягає в пошкодженні його майна. Автомобіль для сім`ї позивача був засобом для утримання домашнього господарства (утримання городу, доставки кормів для домашніх тварин), крім того, використовувався для поїздок на відпочинок сім`єю, для вирішення сімейних питань (поїздка у лікарню, на роботу і т.д.). Внаслідок ДТП і пошкодження автомобіля, які позивач на отриману страхову виплату усунути не в змозі, його сім`я позбавилась транспортного засобу, а заразом і всіх можливостей, які наявність транспортного засобу надавала. З вищевикладених причин позивач та його сім`я змушена істотно змінити спосіб життя, поведінки, спілкування, що створює у позивача почуття неповноцінності та дискомфорту. Позивач тяжко переживає всі ці вимушені зміни у своєму житті, що завдає йому сильних моральних страждань. Моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями відповідача позивач оцінює в 10000 грн. Відповідача постановою суду визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована ним. Автомобіль, яким керував відповідач, не належав йому, але ним використовувався. Згідно ч.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду. Таким чином, на момент ДТП відповідач являвся володільцем автомобіля (джерела підвищеної небезпеки), саме його дії спричинили ДТП і всі наслідки, які настали від ДТП, і тому він повинен згідно з законодавством відшкодовувати заподіяну позивачу моральну шкоду. За вказаного позивач просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10798 грн. 12 коп., відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. та судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні п.2 ч.7, п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які клопотання чи докази від нього не надходили. 23 жовтня 2021 року відповідачем до суду було надіслано пояснення, в яких він думки щодо пред`явлених до нього позовних вимог не висловив, вважає себе не винним у ДТП та вказує, що приїхати в судове засіданні не має можливості у вз`язку зі скрутним матеріальним становищем. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 травня 2021 року (справа №389/320/21, провадження №3/389/174/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням, на момент розгляду справи про адміністратвине правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] о 08:40 год 04 лютого 2021 року, керуючи транспортним засобом марки RENAULТ 19, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Центральній в селі Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, не врахував дорожньо-трансопртну обстановку, тобто не вибрав безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2,3,12,1,13,1 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. У судове засідання [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд спарви за його відсутності, зазначив, що вину у скоєнні інкримінованих йому правопорушень не визнає, вважає винним у ДТП іншого учасника - [PERSON] . Вказана постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили 22 травня 2021 року. За вказаного, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 26 березня 2020 року є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою\~для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповдіно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки RENAULT SANDERO, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповдіно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] трансопртний засіб RENAULТ 19, державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідач є фактичним володільцем цього автомобіля. 06 жовтня 2020 року між АТ «СК«Країна» та [PERSON] було укладено договір страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0910827, згідно з яким забезпечено транспортний засіб RENAULТ 19, державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору з 06 жовтня 2020 року по 05 жовтня 2021 року. Відповідно до умов договору страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 130000 грн., розмір франшизи 2600 грн. До АТ «СК«Країна» 08 лютого 2021 року до АТ «СК«Країна» звернувся водій забезпеченого транспортного засобу RENAULТ 19, державний номерний знак [NUMBER] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 18 лютого 2021 року до АТ «СК«Країна» звернувся [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи. 23 лютого 2021 року, представником АТ «СК«Країна» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу RENAULT SANDERO, державний номерний знак [NUMBER] . За результатами проведення огляду пошкодженого транспортного засобу складено акт огляду транспортного засобу від 23 лютого 2021 року. 03 березня 2021 року АТ «СК«Країна» отримало заяву на виплату страхового відшкодування від [PERSON] . Також, 03 березня 2021 року АТ «СК«Країна» отримало заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування від [PERSON] якою підтверджено, що страховик та потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відкодування і потерпілий не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодження майна. У заяві щодо погодження розміру страхового відшкодування [PERSON] зазначає, що після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до АТ «СК«Країна» він мати не буде. Сума страхового відшкодування погоджена страховиком та потерпілим становить 6376, 88 грн. У пункті 36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування АТ «СК«Країна» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 3776,88 грн., із розрахунку: погоджена сума страхового відшкодування 6376, 88 грн. - 2600,00 грн. розмір франшизи відповідно до полісу = 3776,88 грн. сума страхового відшкодування, що належить до виплати. Зазначене підтверджується страховим актом №17-68/62579/3.2.29. Вказана сума страхового відшкодування в розмірі 3776,88 грн. була виплачена на користь [PERSON] 03 червня 2021 року, про що свідчить платіжне доручення №22540 від 03 червня 2022 року. Відомостей про те, що [PERSON] на користь [PERSON] компенсовано суму франшизи 2600,00 грн. суду не надано. Згідно з рахунком фактурою №АК-00000478 від 23 лютого 2021 року виданого ТОВ «Автогруп Кропивиницький» сума робіт по ремонту автомобіля RENAULT SANDERO, державний номерний знак [NUMBER] , та запчастин (матеріалів) до нього становить 14575 грн. без ПДВ. Частиною першою статті 15\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187\~ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з абзацом першим пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статтях 28, 29 зазначеного Закону\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. \~ \~ \~ \~Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст.12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п.36.6 ст.36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі №750/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-ІУ. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. [PERSON] є особою, відповідальність якого застрахована в АТ «СК«Країна», отже, у сенсі правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) та у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), відсутні правові підстави для стягнення з нього на користь [PERSON] матеріальних збитків (шкоди), завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП в якому його визнано винним, так як відповідати має у даному випадку страховик. Відповідальність страхувальника [PERSON] обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Заявлений до стягнення позивачем розмір завданої йому матеріальної шкоди 10798,12 грн., з додаванням вже виплаченої АТ «СК«Країна» суми страхового відшкодування - 3776 грн. 88 коп. та з врахуванням суми франшизи 2600 грн. 00 коп., не перевищує ліміт відповідальності страховика - 130000 грн., тож правові підстави для застосування статті 1194\~ЦК України відсутні. Таким чином, заявлена позивачем позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача франшизи в сумі 2600 грн., на яку страховою компанією було зменшено страхове відшкодування та яку не компенсовано страховиком. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10000 грн. суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» зазначено, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зважаючи на\~викладене,\~з урахуванням\~обставин,\~встановлених під\~час судового\~розгляду,\~суд вважає\~за можливе\~частково задовольнити\~позовні вимоги\~щодо стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача моральної\~шкоди в\~сумі3000 грн., завданої останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених ним страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості. Враховує суд при цьому й практику Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди, тобто відповідно до позиції ЄСПЛ, в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлена письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». У цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування відшкодування моральної шкоди. Також у відповідності до положень ч.1\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання даного позову до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial