Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2021 року передана до провадження судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код ЄДРПОУ: 20033533) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 55597,49 грн. невиплаченої частини страхового відшкодування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.06.2020 року відбулось ДТП. Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження, позивачу, як власникові ТЗ «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] , було заподіяно матеріальної шкоди. Станом на дату ДТП належне позивачеві на праві власності майно (транспортний засіб «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] ) було застраховане від страхових ризиків пошкодження внаслідок ДТП за Договором добровільного страхування наземного транспортного «КАСКО» укладеним між позивачем та відповідачем. Відповідачем було здійснено на користь позивача виплату лише частини страхового відшкодування у розмірі 42904,49 грн., що становить вартість ремонту виключно задньої частини транспортного засобу. На підставі огляду транспортного засобу відповідачем було розраховано сукупний розмір заподіяного збитку 98501,98 грн. ТВО «Союз Автомотів» було складено рахунок на вартість ремонту передньої частини пошкодженого транспортного засобу загальною сумою 55597,49 грн. Позивач повторно звернувся до відповідача із письмовою заявою з вимогою роз`яснити підстави та причини відмови у здійсненні страхового відшкодування у повному обсязі. Своїм листом-відповіддю відповідач повідомив позивачеві про відмову скаржникові у здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на нібито «невчасне повідомлення» страховика про страховий випадок. Відповідач безпідставно та необґрунтовано відмовляється виконувати своє зобов`язання щодо здійснення виплати страхового відшкодування позивачу, у зв`язку із чим, останній вимушений звернутись до суду з даним позовом. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що при розрахунку розміру страхового відшкодування Відповідач діяв виключно в межах укладеного договору та чинного законодавства. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок вищезазначеної ДТП, було пошкоджено передню частину транспортного засобу. Зазначає, що пошкодження передньої частини транспортного засобу відбулися за невідомих відповідачу обставин, а позивач надав неправдиві відомості про факт та обставини отримання його автомобілем пошкоджень передньої частини. Від представника відповідача до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про місце дату та час розгляду справі повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.06.2020 року о 10 год 05 хв в м. Житомирі, по вул. Київській, 95 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 33023-414», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду, внаслідок чого, автомобіль «Peugeot Partner», д.н.з. [NUMBER] , зіткнувся з автомобілем «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням та у власності водія [PERSON] , який стояв попереду. Постановою Корольовського районного суду Житомирської області від 17.08.2020 у справі №296/5350/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Між Позивачем та Відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 007090/4615/0000018 від 03.06.2019 р. Строк дії договору - з 20.06.2019 до 19.06.2020 року. Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Peugeot 5008 2018, д.р.н. [NUMBER] . 19.06.2020 р [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з пошкодженням в ДТП автомобіля «Peugeot 5008», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п. 8.3. умов Договору, розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ у результаті Страхового випадку, та розрахованого відповідно до умов Договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного Страхувальником (Вигодонабувачем), та розміру Страхової суми, зазначеної в Договорі. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання Страхового випадку. Згідно з приписами п. 9.3.1. умов Договору, у разі виплати страхового відшкодування іншим чином ніж на СТО, Страховик має право самостійно розрахувати суму вартості відновлювального ремонту на підставі середньо регіональної вартості нормо-години та без нарахування ПДВ на вартість запасних частин. 01.07.2020 року станцією технічного обслуговування офіційного дилера марки транспортного засобу (Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз Автомотів») було складено рахунок № [NUMBER] на вартість ремонту передньої частини пошкодженого транспортного засобу загальною сумою 55597,49 грн. (з урахуванням ПДВ). Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою суду, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Отже, ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто [PERSON] страховиком/завдавачем шкоди тількипісля надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту. Щодо доводів відповідача, що позивачем не надано доказів того, що внаслідок ДТП, яке мало місце 17.06.2020 року, було пошкоджено передню частину транспортного засобу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 007090/4615/0000018 від 03.06.2019 р., строк дії якого зазначено з 20.06.2019 року 00 год. 00 хв. до 19.06.2019 року 24 год. 00 хв. З акта огляду транспортного засобу від 19.06.2020 року вбачається, що представником відповідача Мулевським І.П. було проведено огляд транспортного засобу позивача і встановлено пошкодження, в тому числі, і передньої частини автомобіля, а саме: бампер передній, ліва структурна накладка переднього бампера, решітка бампера переднього ліва, центральна решітка переднього бампера нижня, при цьому, пошкоджень, що не пов`язані із подією не було встановлено. Також, слід зазначити, що враховуючи на те, що вищезазначені пошкодження існували 19.06.2019 року, тобто в період дії договору добровільного страхування наземного транспорту № 007090/4615/0000018 від 03.06.2019 р., позивачу має бути сплачено страхове відшкодування. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що випадки коли страховик не відшкодовує збитки та не виплачується страхове відшкодування передбачені 5.2-5.8 Договору. Судом таких випадків не було встановлено, а стороною відповідача не наведено. Доводи відповідача про те, що позивач не вчасно повідомив про подію, що має ознаки страхового випадку, спростовується матеріалами справи, а саме заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, яка була подана 19.06.2020 року та вже у цей день, під час огляду транспортного засобу було встановлено пошкодження передньої частини автомобіля позивача. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи на те, що пошкодження передньої частини автомобіля позивача були встановлені лише 19.06.2020 року, під час огляду транспортного засобу, у подальшому пошкодження автомобіля не були змінені або відновлені, у відповідача були відсутні підстави у відмові у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача невиплаченої частини страхового відшкодування, ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування. Однак, з урахування висновків Верховного Суду та п.9.3.1 Договору, суд не знаходить законних підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування з урахуванням ПДВ, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial