Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд встановити факт належності померлому батьку [PERSON] свідоцтва про право власності від 13.12.1988 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого на ім`я « [PERSON] , що складається з житлового будинку А-1, гаражу - Б, літньої кухні - В, вбиральні - Г, водоводу - І, замощення - ІІ. Крім цього, просив визнати, що [PERSON] та [PERSON] , кожному окремо, за життя належало по Ѕ частці вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також по Ѕ частині транспортного засобу типу легковий седан-В, марки ВАЗ 2105, 1985 року випуску, колір темно-коричневий, державний номер [NUMBER] . Також позивач просив суд визнати за ним, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , на Ѕ частину вищевказаних житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та транспортного засобу. В обґрунтування позовних вимог вказував, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з житлового будинку А-1, гаражу - Б, літньої кухні - В, вбиральні - Г, водоводу - І, замощення - ІІ, а також транспортний засіб типу легковий седан-В, марки ВАЗ 2105, 1985 року випуску, колір темно-коричневий, державний номер [NUMBER] . Після смерті батька [PERSON] , позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки титульним власником спадкового майна є померлий [PERSON] , але спадкове майно є набутим в період шлюбу з дружиною [PERSON] , померлою [INFO] , у зв`язку з чим кожному з подружжя належала шлюбна доля у вказаному майні. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла донька [PERSON] . Крім цього, свідоцтво про право власності на спадковий будинок видано 13.12.1988 року Глеюватською сільською радою «Черному» на російській мові, а реєстрація в БТІ проведена на ім`я « [PERSON] » російською мовою, що перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно. Нотаріусом запропоновано спадкоємцю звернутися до суду для визнання права власності в судовому порядку. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області участь представника у розгляді справи не забезпечила, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 53-56). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка одружившись з [PERSON] 01.04.1977 року, змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копіями паспортів та копією свідоцтва про народження [PERSON] , російською мовою « [PERSON] », копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 01.04.1977 (а.с. 14, 15,18-19, 21). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2011, а [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.11.2019 (а.с. 16, 17). В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , за їх життя, набули право власності на майно, а саме 20.12.2007 набули право власності на транспортний засіб типу легковий седан-В, марки ВАЗ 2105, 1985 року випуску, колір темно-коричневий, державний номер [NUMBER] , VIN- [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 13), а також набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку А-1, гаражу - Б, літньої кухні - В, погребу - Вп/д, шейка - Д, вбиральні - Г, водоводу - І, замощення - ІІ, паркану № 1-2 та хвіртки № 3, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 13.12.1988 Глеюватською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької районної ради народних депутатів № 309 від 27.11.1987 та зареєстрованого в БТІ за № 2236 (а.с. 27), довідкою КП ДОР «Кринворізьке БТІ» № 180643 від 17.08.2020 (а.с. 22), а також технічним паспортом на будинок з господарчими побудовами (а.с. 28-31). Однак у вказаному свідоцтві про право власності на будинок, в якому титульним власником зазначено [PERSON] , його прізвище на російській мові зазначено як « [PERSON] », а при реєстрації в БТІ прізвище вказаного російською мовою як « [PERSON] » (а.с. 22, 27). Відповідно до звіту про вартість майна, вартість вищевказаного легкового автомобілю складає 10932 грн, а вартість будинку 79870 грн. (а.с. 8-9). Відповідно до інформації Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 09.02.2022 № 226/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 115). Як слідує зі спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 78-91), з заявою про прийняття спадщини після його смерті, у визначений законом строк, до нотаріуса звернувся син [PERSON] (а.с. 78-79). Заяви інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні, згідно довідки Глеюватської сільської ради № 375 від 08.2020, спадкодавець на час відкриття спадщини був зареєстрований один, заповіт від його імені не посвідчувався (а.с. 80-84). Разом з тим, з матеріалів вказаної спадкової справи слідує, що [PERSON] є переживши подружжям, оскільки [PERSON] померла раніше - [INFO] , при цьому на момент смерті вона була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею була зареєстрована донька [PERSON] , [INFO] , про що вказував у позові позивач та не заперечила відповідач [PERSON] , дошлюбне прізвище якої « [PERSON] » (а.с. 126). Як слідує з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька відмовлено, у зв`язку з наявністю розбіжності у написані його прізвища в свідоцтві про право власності на житловий будинок, а також відсутність визнання шлюбних долей співвласників спадкового майна [PERSON] та [PERSON] . Позивачу рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку (а.с. 91). Матеріали справи, заяви по суті справи, не містять інформації щодо жодних договорів про зміну часток у праві спільної власності співвласників. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю, в редакції чинні на дату набуття права власності на житловий будинок [ADDRESS] (13.12.1988), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Оскільки будинок з господарчими побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , набуте [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] (одружилися 01.04.1977), то суд приходить до висновку про рівність часток подружжя на вказане майно за їх життя, тобто суд приходить до висновку, що кожному з них за життя належало право власності на Ѕ частину вказаного будинку. 01.01.2004 набрав законної сили Цивільний кодекс України та Сімейний кодекс України. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства, автомобіль ВАЗ 2105 днз [NUMBER] , який придбаний 20.12.2007, в період шлюбу [PERSON] з [PERSON] (одружилися 01.04.1977), є їх спільною сумісною власністю та за відсутності інформації про існування між ними договорів щодо зміни розміру часток у праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що кожному з них за життя належало право власності на Ѕ частину вказаного транспортного засобу. Як слідує з свідоцтва про право власності на житловий будинок, в ньому, при написанні прізвища титульного власника на російській мові, його прізвище вказаного « [PERSON] », при реєстрації в БТІ прізвище вказано « [PERSON] », в той час як в паспорті спадкодавця на російській мові його прізвище вказаного як « [PERSON] », що стало однією з підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 18, 22, 27). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки факт допущення помилок у написанні прізвища титульного власника вказаного будинку, доведено в судовому засіданні, судом встановлено, що дійсне прізвище спадкодавця « [PERSON] » українською мовою та « [PERSON] » російською мовою, при цьому допущені помилки перешкоджають позивачу реалізувати право на вказане майно, в тому числі право на його спадкування, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині визнання юридичного факту належності спадкодавцю [PERSON] свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17) та як встановлено судом, за його життя йому належало право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарчими побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а також Ѕ частина транспортного засобу типу легковий седан-В, марки ВАЗ 2105, 1985 року випуску, колір темно-коричневий, державний номер [NUMBER] , VIN- [NUMBER] , то саме вказана частина даного майна є спадковою масою після смерті [PERSON] . Інша 1/2 частина вказаного майна, належала за життя [PERSON] та є спадковою масою після її смерті. Оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відповідно заяви про прийняття спадщини після її смерті спадкоємцями не подавалися, при цьому [PERSON] - донька спадкодавця [PERSON] проживала з нею на час відкриття спадщини, то саме вона в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до змісту ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька у визначений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, перешкоди для набуття ним права на спадщину відпали, оскільки судом визначено шлюбні долі спадкодавців у спільному майні, встановлено належність правовстановлюючого документа спадкодавцю, тому суд вважає за можливе уточнений позов [PERSON] задовольнити, визнавши за ним право власності на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку та Ѕ частину вищевказаного транспортного засобу, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved