Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 26 грудня 2017 року. Від шлюбу дітей немає. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються один з одним, сім`я розпалася. Враховуючи, що шлюб існує формально, сімейні відносини фактично припинені, подальші відносини з відповідачем суперечать її інтересам, позивач просить шлюб розірвати. Окрім того, позивач просить відновити їй дошлюбне прізвище, змінивши його з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом, судове засідання призначено на 15.06.2022. Позивач в судове засідання 15.06.2022 не з`явилася, у письмовій заяві просила дану справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання 15.06.2022 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав, проти позову у встановленому законом порядку не заперечив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 грудня 2017 року, місце реєстрації: виконавчий комітет Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами припинено сімейні стосунки, шлюб існує формально: бажання підтримувати сімейні відносини позивач не має, на даний час подружжя не спілкується між собою, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу у встановленому законом порядку не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позивачу [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved