Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

24.02.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - [NUMBER] грн.00коп., пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 1713грн.79коп., інфляційні збитки у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування - 798грн.07коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 410грн.21коп., а всього 19614грн.07коп., а також документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. В обґрунтування цих вимог зазначив, що 22.12.2019р. близько 21год.00хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Infiniti OX80», реєстраційний номер « [NUMBER] », та рухаючись автодорогою сполученням «Житомир - Могилів-Подільський», неподалік повороту до села Радівка Калинівського району Вінницької області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] та [PERSON] , які не виділивши себе в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому місці перетинали проїзну частину справа на ліво по ходу руху автомобіля. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020000000506, досудове розслідування якого закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак даного кримінального правопорушення, про що свідчить постанова про закриття кримінального провадження від 29.05.2020р. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АО/4711302, а том у він, як син потерпілої [PERSON] , через свого представника звернувся до страховика з вимогою виплатити йому страхове відшкодування в сумі 16692грн.00коп. 25.02.2020р. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийнято рішення про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення у справі за фактом зазначеної ДТП. Вважає рішення страховика необґрунтованим, оскільки цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, наступає незалежно від вини, а обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у випадку, коли вона була наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. Аналогічний позов до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», 24.02.2021р. надійшов від [PERSON] , дочки потерпілої [PERSON] , яка просить стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - [NUMBER] грн.00коп., пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 1713грн.79коп., інфляційні збитки у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування - 798грн.07коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 410грн.21коп., а всього 19614грн.07коп., а також документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2021р., вказані позовні заяви [PERSON] та [PERSON] передані на розгляд судді Сєліну Є.В., який своїми ухвалами від 26.02.2021р. відкрив за ними провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 24.05.2021р., об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (номер провадження 2/132/319/21, номер справи 132/535/21), із позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (номер провадження 2/132/320/21, номер справи 132/537/21), та присвоєно їм спільний номер 132/535/21 (номер провадження 2/132/319/21). Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 03.11.2021р., задоволено позов [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - [NUMBER] грн.00коп., пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 1713грн.79коп., інфляційні збитки у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування - 798грн.07коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 410грн.21коп., а всього 19614грн.07коп. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - [NUMBER] грн.00коп., пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 1713грн.79коп., інфляційні збитки у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування - 798грн.07коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 410грн.21коп., а всього 19614грн.07коп. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 1816грн.00коп. 21.12.2021р. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду із заявою про перегляд даного заочного рішення, яка мотивована тим, що в даному конкретному випадку, ДТП сталася внаслідок надзвичайних та невідворотних подій, які у своїй сукупності є непереборною силою, а також наявності ознак непрямого умислу (ст.24 КК України) та/або умислу (ст.10 КУпАП) пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які усвідомлювали суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), оскільки переходили дорогу у темну пору доби, у невстановленому для цього місці, жодним чином не виділивши свій одяг світлоповертальними елементами для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, а отже розуміли та усвідомлювали усю небезпечність своїх дій, і не могли не розуміти, що ці дії можуть призвести до ДТП (у тому числі і до тілесних ушкоджень за його наслідками), що виключає відповідальність Страховика та власника джерела підвищеної небезпеки за наслідками ДТП, оскільки у водія [PERSON] була відсутня технічна можливість уникнути ДТП через дії пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які своїми діями створили небезпеку, яка унеможливлювала відвернення негативних наслідків, що є обставиною непереробної сили, а тому цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки за завдану шкоду в даному випадку не виникла. За таких обставин, відповідно до п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик не відшкодовує шкоду. У доповненні до заяви про перегляд заочного рішення, яка надійшла на адресу суду 16.02.2022р., ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зазначає, що наявні фактичні обставини справи, дають підстави вважати про допущення потерпілими [PERSON] та [PERSON] грубої необережності, що обумовила настання ДТП та їх смерті, а тому позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню (зменшення грошового відшкодування) на підставі системного застосування ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень ст.1193 ЦК України. З урахуванням цього, об`єктивним та справедливим буде зменшення розміру страхового відшкодування на 50 відсотків. Крім цього, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вважає, що понесені судові стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними та необґрунтованими, а детальний опис витрат на правничу допомогу не узгоджується із фактично наданою правовою допомогою. На підтвердження цього зазначає, що предмет спору у даній справі є нескладним, оскільки юридичні підстави позову ґрунтуються на прямій нормі статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а обґрунтування позову не потребував альтернативних варіантів виходячи з факту загибелі потерпілого в ДТП, причиною якого було порушення ним вимог ПДР України. Доведення цих фактичних обставин, не обумовило вжиття адвокатом професійних дій, спрямованих на отримання та збирання доказів, оскільки всі документи (докази), на яких ґрунтуються позовні вимоги були отримані позивачами та надавались відповідачу разом із заявою про виплату страхового відшкодування. Має місце штучне завищення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки позовні вимоги двох позивачів за своїм змістом є ідентичними, мають єдине обґрунтування фактичних та юридичних підстав позову. Таким чином, доведення позовних вимог не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Пошук релевантної судової практики та розробка правової позиції в такій категорії справ не має ніякого змісту, а тому такий вид роботи не є необхідним. З урахуванням вищевикладеного, обґрунтованою і пропорційною до розміру задоволених позовних вимог та предмета спору, співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, є сума в розмірі 5000,00грн. для кожного із двох позивачів. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.02.2022р., поновлено ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 03.11.2021р., яке скасоване судом, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат ЛАБИК Р.Р. у судове засідання не з`явилися, надавши клопотання, згідно якого просять справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають. Відповідач - представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини заяви про перегляд заочного рішення та доповнення до неї, просить справу розглянути у його відсутності. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.2 ст.247 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22.12.2019р. близько 21год.00хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Infiniti OX80», реєстраційний номер « [NUMBER] », та рухаючись автодорогою сполученням «Житомир - Могилів-Подільський», неподалік повороту до села Радівка Калинівського району Вінницької області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] та [PERSON] , які не виділивши себе в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому місці перетинали проїзну частину справа на ліво по ходу руху автомобіля. Від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] загинула. Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АО/4711302), який діяв на момент настання ДТП станом на 22.12.2019р. За фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди 22.12.2019р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020000000506, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та розпочате досудове розслідування. Постановою слідчого відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції Господарця А.П. від 29.05.2020р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020000000506 від 22.12.2019р. закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Як вбачається за змісту постанови про закриття кримінального провадження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 119 від 03.02.2020р., пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, саден голови, крововиливів в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, забою головного мозку, поширеного субарахноїдального крововиливу у півкулі головного мозку і мозочок, крововиливів в шлуночки мозку; відділення 1 шийного хребця від голови, розриву довгастого мозку; закритої хребетно-спинномозкової травми, перелому хребта в грудному відділі на рівні 3,4-го грудних хребців з розривом спинного мозку; закритої тупої травми грудей, саден та синів грудей, поперечного перелому грудини в проекції руків`я, перелому грудного відділу хребта з ушкодженням спинного мозку, множинних переломів ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініям, двобічного гемотораксу; закритої тупої травми живота, саден живота, розриву печінки, розриву селезінки, множинних переломів кісток тазу справа, крововиливів в поперековому відділі, закритого перелому кісток лівого передпліччя; відкритого перелому кісток правої гомілки; перелому лівого підколінника, рани правої нижньої кінцівки. Смерть [PERSON] настала від сполучної травми тіла та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. За локалізацією та характером тілесних ушкоджень [PERSON] в момент наїзду перебувала в вертикальному чи близькому до нього положенні та була розвернута лівою половиною тулуба до транспортного засобу. При судово-токсикологічній експертизі крові [PERSON] виявлено етиловий спирт у концентрації 3,0‰, що відповідає сильному алкогольному сп`янінні на момент настання смерті. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.12.2019р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла [INFO] поза населеним пунктом, на автодорозі сполученням м. Житомир - Вінниця, в межах Калинівського району Вінницької області. Дітьми загиблої [PERSON] є позивачі: [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 12.09.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області), та [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.11.1990р. Радівською сільською радою Калинівського району Вінницької області). Відповідно до положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно норм частини 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно із статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Крім того, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Разом з тим, вказаний закон передбачає спеціальну норму, яка врегульовує порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю особи. Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у 2019 році у місячному розмір з 1 січня - 4173 гривень. Як встановлено з наданих суду доказів та не оспорювалося відповідачем, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] є: дочка - донька [PERSON] ; донька [PERSON] ; син [PERSON] . Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50076,00грн. (4173грн. х 12м.з.п.), а частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування дорівнює 16692,00грн. (50076,00грн. / 3 особи). Так, матеріалами справи було підтверджено, що 22.12.2019р. близько 21год.00хв. на автодорозі сполученням «Житомир - Могилів-Подільський», неподалік повороту до села Радівка Калинівського району Вінницької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Infiniti OX80», реєстраційний номер « [NUMBER] », допустив наїзд на пішохода [PERSON] та [PERSON] , які не виділивши себе в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому місці перетинали проїзну частину справа на ліво по ходу руху автомобіля. Від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] загинула. З постанови слідчого відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції Господарця А.П. про закриття кримінального провадження від 29.05.2020р. вбачається, що безпосередньою причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходами [PERSON] та [PERSON] вимог п.п.4.4, 4.14 (а), (г) ПДР України, при цьому дані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками. Крім того, згідно висновку судово-токсикологічної експертизи крові [PERSON] та [PERSON] виявлено етиловий спирт у концентрації 2,8-3,5 ‰ (щодо [PERSON] ) та 3,0 ‰ (щодо [PERSON] ), що відповідає сильному алкогольному сп`янінню на момент настання смерті. Вказаний випадок підпадає під дію закону та є страховим випадком й оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Infiniti OX80», реєстраційний номер « [NUMBER] » - [PERSON] була застрахована, то позивачі правомірно звернулися із позовом до відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Подаючи заяву про перегляд заочного рішення та доповнення до неї, відповідач фактично визнає частково позовні вимоги та просить зменшити розмір страхового відшкодування на 50 відсотків, оскільки саме груба необережність [PERSON] та [PERSON] сприяла виникненню шкоди, так як останні на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували у сильному алкогольному сп`янінню, та саме їх дії є безпосередньою причиною даної пригоди, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її наслідками, а тому до застосування підлягає стаття 1193 ЦК України, яка передбачає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Так, відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Системний аналіз й тлумачення зазначених норм права вказує про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, із його володільця, незалежно від його вини. При цьому,

Outcome: partial