Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування вимог зазначила, що з 05.05.2020 по 08.11.2021 вона працювала у відповідача на ВП «Шахта «5/6», була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні відповідач своєчасно не виплатив їй заробітну плату, хоча у день звільнення вона працювала. Підприємство підтвердило наявність станом на 25.11.2021 заборгованості із заробітної плати перед нею: після утримання обов`язкових податків та зборів у розмірі 21540,67 грн, а саме: за вересень 2021 - 2899,80 грн, за жовтень 2021 - 793,37 грн, за листопад 2021 - 17847,50 грн. Розмір її середньоденної заробітної плати становить 445,67 грн. В подальшому відповідач частинами здійснював погашення заборгованості та остаточно погасив її 27.01.2022. Час затримки розрахунку з 09.11.2021 по 27.01.2022 становить 54 дні, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 24066,18 грн. Просила стягнути цю суму з відповідача на свою користь, а також сплачений нею при пред`явленні позову судовий збір в розмірі 992,40 грн. ІІ. Позиції і заяви (клопотання) учасників справи. До суду позивач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача також не прибув у судове засідання, судом отримано заяву представника про вирішення справи за його відсутності та відзив на позовну заяву. В наданому відзиві обставини звільнення [PERSON] відповідачем не заперечені, зазначено, що проведення розрахунку з нею у день її звільнення 08.11.2021 не було можливим через відсутність грошових коштів у підприємства. Позивачеві видані відомості про розмір заборгованості, трудова книжка. Вини підприємства у затримці розрахунку немає, шахта є планово-дотаційним підприємством, отримує кошти держпідтримки на часткове покриття собівартості продукції. Заборгованість із заробітної плати виникла внаслідок відсутності дотації на виплату, тому це питання стосується держави в особі Міністерства енергетики України. Крім того, під час тривання періоду затримки розрахунку діяли карантинні заходи «червоного» рівня епідемічної безпеки, на шахті діяв гнучкий режим робочого часу, в тому числі і з дистанційною роботою з 25.10.2021 по 05.11.2021. Сума середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні значно перевищує суму заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 03.02.2021 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у справі, відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 09.03.2022. 18.02.2022 судом отримано відзив відповідача на позовну заяву. Розгляд справи відкладався через введення 24.02.2022 на території України воєнного стану. Заяви позивача і представника відповідача про розгляд справи без їхньої участі отримані судом 16 та 22.06.2022 відповідно. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 05.05.2020 наказом №35-к від 07.05.2020 за переведенням була прийнята телефоністом міжміського телефонного зв`язку на дільницю ВВТЗДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахта «5/6» (а.с.8). 08.11.2021 наказом №77-к [PERSON] звільнено з підприємства за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником колективного договору з виплатою трьох середньомісячних заробітних плат (а.с.8). Згідно з довідкою відповідача №54-11 від 25.11.2021 сума заборгованості перед позивачем становить 21540,67 грн та дорівнює: за вересень 2021 - 2899,80 грн, за жовтень 2021 - 793,37 грн, за листопад 2021 - 17847,50 грн (а.с.15). Середньоденна заробітна плата [PERSON] відповідно до довідки №53-11 від 25.11.2021 становила 445,67 грн, а середньомісячна - 6239,38 грн (а.с.16). У день звільнення 08.11.2021 позивач працювала, що підтверджено підприємством (а.с.17). Виписка про надходження по картці Приватбанку позивача і додатковим рахункам від 01.02.2022 свідчить про те, що заборгованість позивачеві сплачувалась частинами (а.с.18). Дата повного розрахунку між сторонами, вказана позивачем як 27.01.2022, відповідачем не заперечується. V. Оцінка суду. Враховуючи неявку сторін до суду та надані ними заяви, наявність відзиву відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без особистої участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати її праці відповідач повною мірою не виконав, і на момент звільнення [PERSON] їй не були виплачені всі належні суми. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону щодо своєчасного розрахунку зі звільненим працівником, у відповідності до положень ст.117 КЗпП України з нього належить стягнути на користь [PERSON] її середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 09.11.2021 по 27.01.2022. Посилання відповідача у наданому відзиві на те, що підприємство не мало коштів на виплату заборгованості і відсутність цих коштів не є його виною, не змінюють висновків суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки не ґрунтуються на законі. При цьому суд враховує постанову ВСУ від 03.07.2013 у справі №6-64ц13, в якій зроблено висновок, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Враховуючи, що у період затримки розрахунку при звільненні з 09.11.2021 по 27.01.2022 включно минуло 55 робочих днів, стягненню з ДП «Мирноградвугілля» на користь [PERSON] підлягає сума 24066,18 грн із розрахунку 445,67 грн середньоденного заробітку, помножених на 54 робочих дні. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За приписами ст.141 ЦПК України з підстави задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved