Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Рішенням Шевченківського районного суду від 17.12.2021 року задоволено позов [PERSON] до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 27349, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в сумі 17015, 08 гривень. Стягнуто з акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. 27 січня 2022 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат. В заяві зазначено, що позивачем разом з позовною заявою подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач при пред`явленні позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 1362 грн., який складається з 908 грн. судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру та 454 грн. судового збору, яким оплачену заяву про забезпечення позову. Крім того, попередній розрахунок містив вартість отримання позивачем професійної правничої допомоги, що полягає в оплаті складання позовної заяви, докази сплати якої подано до канцелярії суду в серпні 2021 року. Проте рішенням суду вирішено лише вимогу про стягнення судового збору за подання позову в сумі 908 грн. та не стягнуто 454 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а також не стягнуто вартість отриманої позивачем професійної правничої допомоги адвоката. У зв`язку з викладеним позивач просить покласти вказані витрати на відповідача. В силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України учасники справи в судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не викликались. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Ухвалення додаткового рішення внормовано статтею 270 ЦПК України, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Як випливає із змісту ст. 265 ЦПК України, яка регламентує вимоги до змісту рішення, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Витрати на професійну правничу допомогу внормовані статтею 137 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4). Право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, гарантовано статтею 59 Конституції України. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved