Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті його батька відкрилась спадщину, яку він прийняв, але, після смерті спадкодавця позивач не зміг оформити право власності на земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні документи, які б посвідчували права власнсоті спадкодавця на це майно. Позивач звернувся до суду та просив захистити його право власнсоті шляхом визнання права на оформлення у власність земельної ділянки у порядку спадкування. Також позивач просив суд витребувати спадкову справу №28/2017 у приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Джури С.В., заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 29.04.2022 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано спадкову справу №28/2017 у приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Джури С.В., заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 17.05.2022 до суду надійшла копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . 18.05.2022 до суду надійшло клопотання від представника позивача про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника Баришівської селищної ради. 24.05.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 03.06.2022 ухвалою суду закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 28.06.2022. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заяви про розгляд справи без участі позивача та відповідача. Враховую те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] (син) та померлим [PERSON] (батько) підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.11.1978 (а.с. 6). [INFO] батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.11.2017 (а.с. 7). За життя, [PERSON] належала земельна частка (пай) відповідно до сертифікату серія КВ №0077251 від 30.12.1996, яка складалась з земельних ділянок: рілля І категорія - ділянка № [NUMBER] , площею 1,5756 га та рілля ІІ категорії - ділянка № [NUMBER] , площею 1,7700 га., на які [PERSON] отримав акти на право власнсості та згядно з протоколом №1 від 30 грудня 2007 року з розподілу земельних частоко (паїв) закріплена за ним земельна ділянка - сінокіс №444, площею 1,0732 га. Даний факт підтверджується довідкою №44 від 05.02.2020 виданою виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області (9). На випадок своєї смерті [PERSON] ніякого заповідального розпорядження не склав. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа №28/2017. 14.12.2017 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 31). Так в матеріалах спадкової справи міститься заява від другого сина спадкодавця [PERSON] від 14.12.2017 про відмову від прийняття спадщини на корись свого брата [PERSON] (а.с. 38). В матеріалах спадкової справи міститься свідоцтва про право на спадщину, яке видані [PERSON] (а.с. 10, 70, 76, 82, 88, 90). Отже, фактичним і єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] став його син [PERSON] . Як встановлено матеріалами справи, позивач у шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї свого батька [PERSON] , фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про спадщину на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) - сінокіс №444, площею 1,0732га, не отримав, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів спадкодавця на вказану земельні ділянку. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільного кодексу України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст.1 268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Поряд з цим відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В пункті 17 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, зазначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відтак, з урахуванням визнання позову відповідачем та того, що іншим чином, окрім звернення до суду, позивачу захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на земельну ділянку не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved