Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позиція сторін у справі У листопаді 2020 року позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 236847,45 грн. (двісті тридцять шість тисяч вісімсот сорок сім гривень, 45 копійок) з яких: 158950,00 грн. - заборгованість по орендній платі; 71272,25 грн. - пені та 6 625,20 грн. - заборгованість за несплачені комунальні та інші послуги. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 16 квітня 2013 року вона є власником нежитлового приміщення № 36 в літері А, загальною площею 136,4 кв.м., розташованого по [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва державної реєстрації № 20740000000012184 від 21 лютого 2008 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, однією з форм господарської діяльності якої є передача в оренду нежитлових приміщень.19 вересня 2019 року позивачка уклала з відповідачем договір оренди нежитлового приміщення № 1, за умовами якого, позивачка, як орендодавець передала відповідачу, як орендарю, вказане вище нежитлове приміщення в оренду строком на один рік.Згідно акту прийому-передачі нежитлового приміщення 19 вересня 2019 року позивачка передала, а відповідач прийняв у оренду зазначене нежитлове приміщення.Згідно п. 3.1.1 зазначеного договору оренди, сторони домовилися, що розмір орендної плати за один місяць складає 35 000,00 грн., які сплачуються не пізніше п`ятого числа кожного місяця, шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок позивача.За умовами п. 6.1 договору, сторони домовились, що у випадку затримки зазначених платежів зі сторони орендаря, останній сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5% з простроченої суми за кожен день прострочення.Крім того, відповідно до п. 3.2 договору сторони дійшли згоди, що оплата всіх експлуатаційних та комунальних послуг, а також податок на землю покладається на відповідача, який сплачує їх не пізніше п`ятого дня після надання відповідачем відповідних рахунків, шляхом перерахунку заявлених у платіжці коштів на розрахунковий рахунок позивача. Починаючи з лютого 2020 року відповідач припинив сплачувати орендну плату, лишень у квітні 2020 року частково сплатив оренду в сумі 16 050,00 грн., а з березня 2020 року відмовився компенсувативитрати на комунальні та інші послуги. При тому, до 30 червня 2020 року відповідач продовжував використовувати приміщення в цілях своєї господарської діяльності. На всі фінансовівимоги й претензії як при очній зустрічі, так і в телефонному режимій через мобільний додаток "Viber" відповідач фактично не реагував. 26 червня 2020 року, перебуваючи в орендованому приміщенні, відповідач відмовився його звільняти й сплачувати позивачці наявний борг та компенсувати вже сплачені останньою комунальні послуги. Тільки післявтручання поліції сторони домовилися про розірвання договору у зв`язку з невиконанням з боку відповідача зобов`язань за договором, скріпивши цю домовленість відповідним актом, згідно якого відповідач зобов`язався звільнити приміщення й передати позивачці ключі від нього до 12 год. 00 хв. 30 червня 2020 року. Одночасно в зазначеному, власноручно складеному відповідачем акті, останній визнав наявність заборгованості за орендну плату. Втім, станом на день подачі позову відповідач в добровільному порядку борг та інші обумовлені договором платежі не сплатив, тому позивачка звернулася з позовом до суду, так як вважає, що інші способи захисту її порушених прав у неї відсутні. Відзив на позов не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про вирішення справи за його відсутності в якій також зазначив, що не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року відкрито провадження у справі й призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Договором дарування нежитлового приміщення від 16 квітня 2013 року [PERSON] набула у власність нежитлове приміщення № 36 в літері А, загальною площею 136,4 кв.м., розташованого по [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва державної реєстрації № 20740000000012184 від 21 лютого 2008 року [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, однією з форм господарської діяльності якої є передача в оренду нежитлових приміщень. 19 вересня 2019 року позивачкауклала з відповідачем договір оренди нежитлового приміщення № 1, за умовами якого, орендодавець передала орендарю вказане вище нежитлове приміщення в оренду строком на один рік. Згідно акту прийому-передачі нежитлового приміщення (додаток 1 до договору оренди) 19 вересня 2019 року позивачкапередала, авідповідач прийняв у користування зазначене нежитлове приміщення. Згідно п. 3.1.1 зазначеного договору оренди, сторони домовилися, що розмір орендної плати за один місяць складає 35 000,00 грн., які сплачуються не пізніше п`ятого числа кожного місяця, шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок позивача. За умовами п. 6.1 договору, сторони домовились, що у випадку затримки зазначених платежів зі сторони орендаря, останній сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,5% з простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 3.2 договору сторони дійшли згоди, що оплата всіх експлуатаційних та комунальних послуг, а також податок на землю покладається на відповідача, який сплачує їх не пізніше п`ятого дня після надання відповідачем відповідних рахунків, шляхом перерахунку заявлених у платіжці коштів на розрахунковий рахунок позивача. Починаючи з лютого 2020 року відповідач припинив сплачувати орендну плату, й лишень у квітні оплатив її частково - в розмірі 16 050,00 грн., аз березня 2020 року відмовився компенсувативитрати на комунальні та інші послуги. Як слідує з наявної в матеріалах відповіді на адвокатський запит з Печерського УП ГУНП у м. Києві від 02 вересня 2020 року, 26 червня 2020 року на вул. Коновальця (Щорса), 3 в м. Києві направлявся екіпаж поліції РУБІН-0608, яким було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт через небажання останнього виконувати вимогу по звільненню нежитлового приміщення, сплачувати заборгованість за оренду та комунальні послуги. В даній відповіді також йдеться про складений в присутності працівників поліції акт, в якому відповідач зобов`язувався звільнити приміщення й визнав наявність боргу. В той час згідно наявного в матеріалах справи акту від 26 червня 2020 року відповідач зобов`язався звільнити приміщення й передати позивачці ключі від нього до 12 год. 00 хв. 30 червня 2020 року. Одночасно в зазначеному, власноручно складеному відповідачем акті, останній визнав наявність заборгованості за орендну плату. Позивач вказує, що 30 червня 2020 року відповідач звільнив орендоване приміщення, однак заборгованість по орендній платі та комунальні послугами не погасив. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України) За приписами частин першої, п`ятої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором оренди належним чином не виконує, чим порушив умови договору, то позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми заборгованості за орендну плату, пені, сплаченої заборгованості за комунальні та інші послуги підлягають задоволенню. З розрахунку позивача, сума заборгованості відповідача перед позивачкою на день звернення до суду складає 236847,45 грн., з яких:158950,00 грн. - заборгованість по орендній платі згідно п. 3.1.1 договору за лютий, березень, квітень (35000-16050=18950), травень, червень 2020 року;71272,25 грн. - пеня згідно п. 6.1 договору, за лютий - 4025,00 грн. (35000/100 х 0,5 х 23 = 4025); березень - 10 850,00 грн. (70000/100х0,5х31=10850); за квітень - 13342,50 грн. (88950 / 100 х 0,5 х 30 = 13342,50); за травень19212,25 грн. (123950 / 100 х 0,5 х 31 = 19212,25), за червень - 23842,50 грн. (158950 / 100 х 0,5 х 30 = 23842,50);6 625,20 грн. - за комунальні та інші послуги згідно п. 3.2 договору, за березень - 1820,15 грн., за квітень - 1549,33 грн. за травень - 1611,42 грн.; за червень - 1644,30 грн. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували факт укладення сторонами договору оренди, чи наявність підстав вважати такий договір припиненим, розірваним або недійсним повністю чи в будь-якій його частині, докази, які б піддавали сумніву факт користування відповідачем орендованим приміщенням й заборгованості останнього перед орендодавцем, - суд визнає встановленими обставинами укладення договору оренди між сторонами, факту користування відповідачем орендованим приміщенням позивача й наявність у відповідача заборгованості перед позивачем та вважає, що позивачка обрала вірний спосіб захисту її прав шляхом звернення до суду за примусовим стягненням заборгованості з відповідача. Щодо суми заборгованості то суд перевіривши матеріали справи, зокрема зазначений договір оренди та надані позивачем квитанції про оплату комунальних послуг та податку на землю, вважає, що наданий стороною позивача розрахунок заборгованості вірний, відповідає укладеному договору оренди й не суперечить вимогам закону. В той час зі сторони відповідача не надійшло заперечень щодо неправильного розрахунку суми заборгованості чи спростування будь-яких фактичних обсавинсправи, хоча така можливість йому судом надавалась. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані й досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає до задоволення. За правилами статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 2 368,47 грн.

Outcome: approved