Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 13733, 25 грн. (500 доларів США у валюті рахунку), витрати на правничу допомогу у розмірі 7500, 00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 25.05.2018 року він звернувся до відділення банку із заявою про проведення оспорювання списання коштів (скарження транзакції) у валюті з його платіжної картки, відкритій у даному банку. Відповідно до заяви, на вимогу банку, він зобов`язувався в разі програшу спору в Арбітражному Суді Міжнародної платіжної системи позивач гарантує оплату комісії 500 доларів США за кожну транзакцію з його картки. Одразу після подання вказаної заяви, з його платіжної картки були списані кошти у сумі 500 доларів США з позначкою «службова операція. Списання коштів для участі в арбітражному процесі». Після цього, позивач зазначає, що неодноразово звертався до банку, із заявами про те, що кошти були списані з його рахунку безпідставно, оскільки банком не було здійснене належне оспорювання в арбітражному процесі. У відповідь на запити позивача, відповідач надавав відповіді, однак доказів подання та арбітражний розгляд оскарженої транзакції, банком надано не було. За таких обставин, позивач вважає дії банку протиправними, списання коштів безпідставним та просить суд стягнути на його користь зазначені кошти. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2021 року цивільну справу направлено для розгляду до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику. 02.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник позивача заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що позивач особисто за своєю волею та за допомогою платіжної картки здійснив оплату послуг, операція була підтверджена введенням правильного пін-коду. Крім того, на думку представника відповідача, не вбачається що кошти у сумі 500 дол. США спричинені позивачу неправомірними діями відповідача, в той час як банком були виконані дії щодо оскарження в Міжнародній платіжній системі операції з використанням картки позивача. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов таких висновків. [PERSON] звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із цим підписала заяву № б/н, згідно із якою йому було відкрито картковий рахунок, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] є власником картки міжнародної платіжної системи Mastercard № [NUMBER] , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк». 17.10.2017 року особисто та за своєю волею за допомогою використання реквізитів платіжної картки Mastercard перерахував продавцю Trade 12, Bristol, брокеру, що надає доступ до торгівлі на міжнародних фінансових ринках, 2000,00 доларів США. 29.05.2018 року позивач звернувся до відділення із заявою про проведення оспорювання списання коштів (оскарження транзакції) у валюті з його платіжної картки, та в разі програшу спору в Арбітражному суді гарантував оплату комісії в розмірі 500 доларів США. 29.05.2018 року списано кошти для участі в арбітражному процесі в розмірі 500 дол. США. Так, при укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 3.4.1.1 умов та правил, платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій,передбачених відповідним договором. Умовами та правилами передбачено , що держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжується авторизацією, включаючи операції ,що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Держателя карти в Банк і заяви про блокування коштів на картрахунку і за всі операції , які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Карти в Стоп-Лист платіжною системою. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Порядок відкликання розрахункових документів передбачено ст. 23 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у відповідності до п. 23.1 ст. 23 якого платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь- який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Відповідальність при здійсненні переказу коштів регламентується розділом VII Закону. При цьому п. 32.3 Закону встановлено, що банки зобов"язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п. 22.6 ст. 2 цього Закону. Згідно п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. З матеріалів справи встановлено, що Позивачем протягом тривалого періоду особисто та за своєю волею ініційовано платежі за допомогою використання реквізитів платіжної картки. Згідно п.9.2. ст.9 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи. Внутрішньобанківська платіжна система діє відповідно до внутрішніх документів банку. Chargeback (поворотний платіж) - це встановлена в банківських правовідносинах процедура опротестування транзакції банком-емітентом з метою захисту прав платника, при якій сума платежу безакцептно списується з одержувача (банку-еквайра) і повертається платнику, після чого обов`язок доведення істинності транзакції покладається на одержувача. Технологія повернення платежу використовується в системах взаєморозрахунків з пластикових карт. Поворотний платіж може бути оскаржений шляхом виставлення повторної фінансової вимоги (second presentment, representment), в даній процедурі з одного боку виступає одержувач і банк-еквайєр, з іншого банк-емітент і платник (власник картки). Процедура регламентована платіжними системами Visa і MasterCard, в тому числі має тимчасове обмеження, а також мінімальну суму транзакції для подачі заяви. Для того, щоб оскаржити платіж платник (власник картки) звертається в банк-емітент з письмовою заявою із зазначенням номеру картки, дати, суми транзакції, відомостей про одержувача коштів із обов`язковим наданням вагомих доказів для опротестування транзакції як несанкціонованої, авторизованої із порушенням вимог платіжних систем, такої, за якою не було отримано послугу тощо. Далі банк-емітент проводить розслідування і в разі правоти заявника списує з карткового рахунку одержувача опротестовану суму платежу і повертає її платнику. Істотним при даній процедурі є те, що правила процедури Chargeback дають можливість саме банку-емітенту (відповідачу) самостійно вирішувати, в якому випадку опротестування є правомірним і вимагає розгляду, а в якому ні. Претензійна робота здійснюється відповідно до Регламенту ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт MasterCard і Visa International. Порядок проведення претензійної роботи регулюється розділом 2.1.4.58 Умов та правил надання банківських послуг, що розміщуються в мережі інтернет. Відповідно до п. 1.1.2.2.15. Умов та Правил надання банківськх послуг, клієнт має право оскаржити в Міжнародних платіжних системах операцію з використання картки або реквізитів картки. При цьому клієнт звертається в банк як до учасника арбітражного процесу з письмовою заявою ініціювати арбітражний процес і гарантіями відшкодувати витрати банку, в разі його програшу. За зверненням [PERSON] , банком було ініційовано претензійну роботу згідно з правилами Міжнародної платіжної системи MasterCard з приводу оскарження проведених операцій з платіжної карти клієнта. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, у разі програшу Банком арбітражного процесу при оскарженні транзакції в МПС, ініційований Клієнтом згідно п. 1.1.2.2.15 Умов та Правил Клієнт сплачує Банку штраф в розмірі, еквівалентному 500 доларів США за комерційним курсом АТ КБ "ПриватБанк" на день сплати, а також відшкодовує Банку додаткові витрати, понесені Банком в процесі оскарження транзакції. Платежі Клієнта, передбачені цим пунктом Клієнт доручає Банку списати з його поточного рахунку в дату виникнення у Банку таких вимог до Клієнта (здійснити договірне списання). Згідно ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Пункт 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., визначає договірне списання як списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. З наведених вище обставин не вбачається, що кошти у сумі 500 доларів США спричинені позивачу неправомірними діями АТ КБ «ПриватБанк», банком виконані дії щодо оскарження в Міжнародній платіжній системі операції з використанням картки позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права. Тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Причинно-наслідковийзв`язокміжпротиправнимдіяннямзаподіювачашкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Позивач не довів факт протиправної поведінки банку та її шкідливий результат, у зв`язку з відсутністю ознак протиправної поведінки у діях банку, відсутній і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, а отже не доведено вини банку у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1, 6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають становленню при ухваленні судового рішення. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення коштів, а також про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вони є похідними від основних. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed