Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із уточненою позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що з 07.06.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільних двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Починаючи з лютого 2022 року сімейне життя між нею і відповідачем склалося невдало по причині того, що між ними немає порозуміння, оскільки виявилось, що вони люди різних поглядів на життя, різних вподобань. Внаслідок чого з лютого 2022 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет. Тому позивачка вважає, що відновлення шлюбних відносин є неможливим. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, правом відзиву не скористався, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 28 (а.с.24). Сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.7-8). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася та фактично припинила своє існування. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved