Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працює в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді економіста з договірних питань та претензійних робіт. Їй встановлений посадовий оклад в розмірі 5664 гривні 00 копійок, а також надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% від посадового окладу та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 50% від посадового окладу. Позивач посилається на те, що розмір посадового окладу був визначений без дотримання п.6.3 колективного договору, укладеного між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій», а також без урахування міжпосадових коефіцієнтів співвідношень посадових окладів керівників, фахівців і службовців, робочих і працівників підприємства. У зв`язку з цим у відповідача виникла заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 731534 гривень 5 копійок. Однак ДП «Зал офіційних делегацій» ухиляється від добровільного погашення вказаної заборгованості. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 731534 гривень 5 копійок. 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що посада економіста з договірних питань та претензійних робіт, яку займає позивач, є позаштатною. Це свідчить про те, що п.6.3 колективного договору, укладеного між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій», а також міжпосадові коефіцієнти співвідношень посадових окладів керівників, фахівців і службовців, робочих і працівників підприємства не поширюються на [PERSON] . Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 серпня 2017 року та постановою Київського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь позивача двічі стягувався середній заробіток за час вимушених прогулів. Ця обставина свідчить про те, що, пред`являючи черговий позов про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, [PERSON] зловживає правом та прагне безпідставно збагатитись за рахунок ДП «Зал офіційних делегацій». Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] працювала в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді економіста з договірних питань та претензійних робіт. Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №98/к від 17 березня 2017 року вона була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23 серпня 2017 року (а.с.38-41), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2017 року (а.с.42-45), позивач був поновлений на роботі в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді економіста з договірних питань та претензійної роботи. Крім того, з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь позивача був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 березня 2017 року по 23 серпня 2017 року в розмірі 67083 гривень 12 копійок. Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №252/к від 14 вересня 2017 року у виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 23 серпня 2017 року на підприємстві була створена позаштатна посада економіста з договірних питань та претензійних робіт. Іншим наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №253/к від 14 вересня 2017 року [PERSON] була поновлена на роботі на новоствореній позаштатній посаді. Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» №60/к від 20 червня 2019 року [PERSON] була вдруге звільнена з роботи у зв`язку із скороченням посади, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Постановою Київського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року (а.с.50-53) позивач був повторно поновлений на роботі в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді економіста з договірних питань та претензійних робіт. Крім того, з відповідача на користь [PERSON] був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 червня 2019 року по 25 січня 2021 року в розмірі 271828 гривень 00 копійок. Спірні правовідносини регулюються главою ІІ «Колективний договір» та главою VII «Оплата праці» КЗпП України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Згідно з ч.3 ст.96 КЗпП України формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Відповідно до ч.2 ст.13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій тощо). Згідно з ч.1 ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту наказу ДП «Зал офіційних делегацій» №124/к від 18 серпня 2014 року вбачається, що заробітна плата [PERSON] складається з посадового окладу, надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 30% від посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% від посадового окладу. Зі змісту п.6.12 колективного договору, укладеного між адміністрацією та радою трудового колективу ДП «Зал офіційних делегацій», в редакції, чинній з 29 грудня 2016 року (а.с.101), мінімальна тарифна ставка (оклад) для робітника, що виконує просту, некваліфіковану роботу (прибиральник службових приміщень, прибиральник виробничих приміщень) за повністю виконану місячну норму робочого часу в нормальних умовах праці встановлена в розмірі 4000 гривень 00 копійок. Зі змісту п.10 коефіцієнтів міжпосадових співвідношень посадових окладів (тарифних ставок) керівних працівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників до мінімальної гарантії, що є додатком №3 до колективного договору (а.с.102), вбачається, що для професіоналів: інженерів всіх спеціальностей (інженера-проектувальника, інженера з технічного нагляду, інженера з охорони праці, інженера з проектно-кошторисної роботи та інших), юрисконсульта, бухгалтера (з дипломом спеціаліста), економіста, програміста системного та інших професіоналів, був встановлений коефіцієнт 2,28. У зв`язку з тим, що [PERSON] працювала на посаді економіста з договірних питань та претензійних робіт, що відносилась до категорії професіоналів, починаючи з 1 січня 2017 року її посадовий оклад повинен був становити 9120 гривень 00 копійок (4000 х 2,28), а не 5664 гривні 00 копійок. В такому випадку розмір надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи повинен був становити 2736 гривень 00 копійок (9120 :100% х 30%), а розмір надбавки за виконання особливо важливої роботи 4560 гривень 00 копійок (9120 : 100% х 50%). Тому починаючи з 1 січня 2017 року розмір заробітної плати позивача повинен був становити 16416 гривень 00 копійок (9120 + 2736 + 4560). Суд оцінює критично доводи представника відповідача [PERSON] про те, що колективний договір в редакції, чинній з 29 грудня 2016 року, а також коефіцієнти міжпосадових співвідношень посадових окладів (тарифних ставок) керівних працівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників до мінімальної гарантії, що є додатком №3 до колективного договору, нібито не поширюються на [PERSON] . Адже посилання представника відповідача [PERSON] на цю обставину не ґрунтуються на ч.1 ст.18 КЗпП України, згідно з якою гарантії, передбачені колективним договором, поширюються на всіх без виключення працівників незалежно від того, чи включені посади, які вони займають, до штатного розпису підприємства. Водночас, розмір податку на доходи фізичних осіб, який підлягав утриманню із заробітної плати позивача, становив 2954 гривні 88 копійок (16416 : 100% х 18%), а розмір військового збору 246 гривень 24 копійки (16416 : 100% х 1,5%). Ці обставини свідчать про те, що починаючи з 1 січня 2017 року [PERSON] мала право на отримання заробітної плати в розмірі 13214 гривень 88 копійок (16416 2954,88 246,24). Період часу з 1 січня 2017 року до 1 жовтня 2021 року становить 57 місяців. Тому загальний розмір заробітної плати, яку позивач мав право отримати протягом вказаного періоду часу, склав 753248 гривень 16 копійок (13214,88 х 57). Зі змісту бухгалтерської довідки про нараховану заробітну плату за період з 1 січня 2017 року по 17 березня 2017 року (а.с.222) вбачається, що за вказаний період часу [PERSON] був нарахований посадовий оклад в розмірі 8109 гривень 81 копійки, надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 4054 гривень 91 копійки та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 2432 гривень 94 копійок. На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду від 23 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року [PERSON] отримала середній заробіток за час вимушених прогулів з 18 березня 2017 року по 23 серпня 2017 року та з 21 червня 2019 року по 25 січня 2021 року в загальному розмірі 338911 гривень 12 копійок (67083,12 + 271828,00). Зі змісту бухгалтерської довідки про нараховану заробітну плату за період з 14 вересня 2017 року по 20 червня 2019 року (а.с.221) вбачається, що за вказаний період часу [PERSON] був нарахований посадовий оклад в розмірі 101805 гривень 28 копійок, надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 49769 гривень 88 копійок та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 31828 гривень 87 копійок. Зі змісту бухгалтерської довідки про нараховану заробітну плату за період з 4 серпня 2021 року по 1 жовтня 2021 року (а.с.223) вбачається, що [PERSON] був нарахований посадовий оклад в розмірі 7191 гривні 65 копійок. Ці обставини свідчать про те, що загальний розмір заробітної плати, яку позивач мав право отримати в період часу з 1 січня 2017 року по 1 жовтня 2021 року, підлягає зменшенню до 209143 гривень 70 копійок (753248,16 8109,81 4054,91 2432,94 338911,12 101805,28 49769,88 31828,87 7191,65). Невиплата заробітної плати в повному обсязі, а також ухилення від добровільного відшкодування вказаних грошових коштів є втручанням відповідача у право [PERSON] на мирне володіння її майном. Таке втручання є невиправданим, оскільки воно не ґрунтується на національному законодавстві, а саме ч.2 ст.13 та ч.3 ст.96 КЗпП України. Ці обставини переконливо свідчать про свавільне порушення права позивача, гарантованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права на оплату праці належить стягнути з ДП «Зал офіційних делегацій» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 209143 гривень 70 копійок. Підстави для стягнення грошових коштів в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги слід відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Встановлено, що на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Пред`явлений нею позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з ДП «Зал офіційних делегацій» в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2091 гривні 44 копійок (209143,70 : 100%).

Outcome: partial