Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

10.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя. З вересня 2021 року проживають окремо, шлюбні відносини припинено. Спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, на електронну пошту суду направив заяву в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність. В судове засідання відповідач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, справу просила розглянути в її відсутність, прізвище після розірвання шлюбу залишити - « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 18 липня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 136. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved