Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 вересня 2009 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, які проживають з позивачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 січня 2021 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3600 грн. щомісячно, починаючи з 18 серпня 2020 року до досягнення ними повноліття. На даний час, матеріальне становище позивача погіршилось. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує високий стабільний дохід. Враховуючи вказане, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів на двох дітей до 6000 грн. Ухвалою суду від 12 травня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, зазначив, що докази фактичного покращення матеріального стану відповідача відсутні, підстав для зміни розміру аліментів немає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6), шлюб між ними було розірвано відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2022 року, що набрало законної сили (встановлено згідно даних АСДС). Діти проживають разом із позивачем, що не заперечується стороною відповідача. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 3600 грн. щомісячно, починаючи з 18 серпня 2020 року (а.с.8-9). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт зміни стану здоров`я будь-кого із сторін спору. Фактів зміни сімейного стану позивача чи відповідача не встановлено. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження покращення майнового стану платника аліментів. Доказів того, що відповідач приховує реальний рівень власних доходів, матеріали справи також не містять. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат. Беручи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed