Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Позивачі, як спадкоємці першої черги після смерті їхньої матері [PERSON] , звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті їх матері відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки (паю), що перебувала у колективній власнсоті КСП «Хмельовик», але, після смерті спадкодавця позивачі не змогли оформити право власності на земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували права власнсоті спадкодавця на це майно. Також позивачі просили суд витребувати у Баришівської районної державної нотаріальної контори спадкову справу №592/2008 заведеної за померлою [INFO] [PERSON] та спадкову справу №345/2014 за померлим [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 28.04.2022 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано у Баришівської районної державної нотаріальної контори спадкову справу №592/2008 заведеної за померлою [INFO] [PERSON] та спадкову справу №345/2014 за померлим [INFO] [PERSON] . 11.05.2022 Баришівська районна державна нотаріальна контора надала засвідчені копії спадкової справи №592/2008 заведеної за померлою [INFO] [PERSON] та спадкової справи №345/2014 за померлим [INFO] [PERSON] . 01.06.2022 від представника позивачів надійшло клопотання розгляд справи без участі позивачів та його представника. 02.06.2022 від представника Березанської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. 03.06.2022 ухвалою суду закрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 29.06.2022. Позивачі в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлення про місце та дату розгляду справи шляхом надсилання SMS-повідомлень. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений шляхом направленням поштової кореспонденції. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Враховую те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2008 року (а.с. 4). За життя [PERSON] заповіт не складала. Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , а саме: - дочка [PERSON] , факт перебування у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.02.1993 (а.с. 28), свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 29.08.1987 (а.с. 29), свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 25.04.1996 (а.с. 30), свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.07.2001 (а.с. 81), свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 26.07.2001 (а.с. 32); - дочка [PERSON] , факт перебування у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.04.1954 (а.с. 33), свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 17.12.1977 (а.с. 34); - син [PERSON] , факт перебування у родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.08.1956 (а.с. 35), який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії. [NUMBER] від 23.07.2014 (а.с. 36). Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала його дружина - позивач [PERSON] , дана обставина підтверджується матеріалами спадкової справи № 345/2014, що заведена у Баришівській районній державній нотаріальній конторі (а.с. 88 - 110). Факт перебування у родинних відносинах підтверджується, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.03.2008 (а.с. 93). Після смерті [PERSON] , його син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] (а.с. 90), а дочка [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Після смерті [PERSON] до складу спадкового майна, серед іншого, увійшла земельна частка (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Хмельовик», площа 3,33 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Зазначене підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №351822, виданим Баришівською районною державною адміністрацією 12.03.2001 (а.с. 39). Як було встановлено матеріалами спадкової справи №592, заведеної після смерті [PERSON] , у встановленому законом порядку позивачі 25.10.2008 звернулись до Баришівської районної державної нотаріальної контори із відповідними заявами з метою оформлення спадщини (а.с. 69). 28.08.2008, після смерті спадкодавця [PERSON] , Яблунівською сільською радою Баришівського району Київської області було видано рішення №180-20-05 Про «затвердження списку громадян, власників земельних сертифікатів на земельну частку (пай), згідно схеми розпаювання багаторічних насаджень», з метою подальшого паювання земельних ділянок під багаторічними насадженнями (садами) між власниками земельних сертифікатів на земельну частку (пай) (а.с. 18-26). Проте дані [PERSON] у списку власників сертифікатів на земельну частку (пай), який є додатком до рішення Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області №180 від 28 серпня 2008 року, відсутні. При цьому, [PERSON] , за життя не оформила та не отримала правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями (садами), яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Березанської міської ради Броварського району, Київської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №351666, виданого Баришівською районною державною адміністрацією 12.03.2001 року. 12.10.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо згаданої вище земельної ділянки під багаторічними насадженнями (садами). Проте нотаріусом було повідомлено, що оскільки спадкодавець за життя належним чином не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на згадану вище земельну частку (пай), то ним не можуть бути видані свідоцтва про право на спадщину на таку земельну ділянку (пай) (оригінал додається) (а.с. 17). 23.10.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо згаданої вище земельної ділянки під багаторічними насадженнями (садами). Проте нотаріусом було повідомлено, що оскільки спадкодавець за життя належним чином не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на згадану вище земельну частку (пай), то ним не можуть бути видане свідоцтво про право на спадщину на таку земельну ділянку (пай) (оригінал додається) (а.с. 10). При цьому, нотаріус запропонував спадкоємцям звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. В матеріалах спадкової справи міститься свідоцтво про право на спадщину за законом на інші земельні ділянки, які увійшли до спадкового мана. (а.с. 41). Отже, позивачі звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , фактично спадщину прийняли, однак свідоцтво про спадщину на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай), не отримали, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів спадкодавця на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 Цивільного кодексу України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільного кодексу України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Отже, [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), але не оформила право на земельну частку (пай) у вигляді Державного акта. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відтак, з урахуванням визнання позову відповідачем та того, що іншим чином, окрім звернення до суду, позивачу захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на земельну ділянку не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки за кожним з спадкоємців підлягають задоволенню.

Outcome: approved