Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

07.02.2020 року [PERSON] звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мама, [PERSON] , а ще раніше, [INFO] помер батько, [PERSON] . До дня смерті, тобто до [INFO] , [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке вона заповіла своєму зятю, її чоловікові [PERSON] , який від спадщини відмовився. Від оформлення спадкових прав відмовилися також сестри: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на даний час вона є єдиним спадкоємцем першої черги. 09.09.2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Комарницької О.Й. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак, у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, оскільки не подано правовстановлюючих документів на будинок. Оскільки мама при житті не виготовила документів на будинок, то змушена звернутися до суду. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом. Розпорядженням в.о. голови Турківського районного суду Львівської області [PERSON] від 13.03.2020 року №01-09/81/20, справу передано на розгляд найбільш територіально наближеного суду - до Старосамбірського районного суду Львівської області в зв`язку з неможливістю автоматизовано розподілити справу, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя №3049/0/15-19 від 21.11.2019 року єдиний працюючий суддя Турківського районного суду Львівської області [PERSON] відсторонений від здійснення правосуддя до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (всі інші посади суддів - вакантні), що підтверджується протоколом про неможливість автоматизованого розподілу справи між суддями. 25.03.2020 року справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2020 року справа передана судді [PERSON] . Ухвалою судді від 07.05.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 10 годину 15 хвилин 03.03.2021 року. Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №376/07/2020 по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 05.10.2020 року справу прийнято до розгляду, та призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 10.12.2020 року. Ухвалою суду від 10.12.2020 року підготовче засідання у справі відкладено на 12 годину 00 хвилин 15.06.2021 року. Ухвалою суду від 15.06.2021 року залучено до участі у справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Підготовче засідання відкладено на 14 годину 00 хвилин 22.10.2021 року. Ухвалою суду від 22.10.2021 року без виходу в нарадчу кімнату замінено Верхньовисоцьку сільську раду Турківського району Львівської області на її правонаступника Боринську селищну раду Самбірського району Львівської області, підготовче засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 13.04.2022 року. Ухвалою суду від 13.04.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 15 годину 30 хвилин 14.06.2022 року. В судовому засіданні 14.06.2022 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, навела обставини аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 14.06.2022 року до суду від селищного голови М.Шкітака надійшло клопотання, в якому він просив провести судове засідання без представника Боринської селищної ради (а.с.111). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 22.10.2021 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати у його відсутності, проти позову [PERSON] не заперечує, просить позов задоволити (а.с.94). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 22.10.2021 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати у її відсутності, проти позову [PERSON] не заперечує, просить позов задоволити (а.с.95). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 22.10.2021 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати у її відсутності, проти позову [PERSON] не заперечує, просить позов задоволити (а.с.96). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 22.10.2021 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати у її відсутності, проти позову [PERSON] не заперечує, просить позов задоволити (а.с.97). Заслухавши позивачку [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER] , виданим 09.08.1972 року в с.В.Висоцьке Турківського району Львівської області (а.с.11). В судовому засіданні було з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] мали четверо дочок: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 14.07.1973 року позивачка [PERSON] у Верхньовисоцькій сільській Раді Турківського району зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 15.03.2016 року Виконавчим комітетом Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області, у віці 72 роки [INFO] померла [PERSON] (а.с.6), а ще раніше [INFO] у віці 62 роки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 03.12.2005 року В.Висоцькою с/радою Турківського району Львівської області (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Як було встановлено в судовому засіданні, 17.01.2006 року [PERSON] , жителька с.Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядженн: житловий будинок, сарай і все своє майно, яке знаходиться в с.В.Висоцьке Турківського району Львівської області заповіла зятю [PERSON] (а.с.8). З довідки по формі спадкування Виконавчого комітету Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області відомо, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: с.Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області разом із: дочкою - [PERSON] , [INFO] , зятем - [PERSON] , [INFO] , онукою - [PERSON] , [INFO] та онукою - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. З заяви про відмову від прийняття спадщини №86 від 09.09.2016 року відомо, що [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини за заповітом на майно померлої - [PERSON] , з чого б вона не складалася, і де б вона не знаходилася (а.с.16). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також подали заяви в Турківську нотаріальну контору, в яких зазначили, що відмовляються від прийняття спадщшини після смерті матері [PERSON] на користь [PERSON] , 1973 року народження (а.с.17-19). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В ч. 5 цієї статті вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття, та ч.1 ст.1270 цього ж кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачкою [PERSON] , як спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується її заявою від 09.09.2016 року (а.с.61). Проте, постановою приватного нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Комарницькою Оксаною Йосифівною 07.12.2017 року позивачу було відмовлено, так як нею не подано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.24). Незважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння факт належності [PERSON] будинку [ADDRESS] підтверджується і іншими зібраними документами. З довідок, виданих 06.09.2016 року Виконавчим комітетом Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області відомо, а саме: №1937, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , дійсно належав [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно запису №485 в погосподарській книзі №9 на 2011-2016 роки Верхньовисоцької сільської ради. Адреса житлового будинку не змінювалася (а.с.13). №1936, що за житловим будинком по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка, площею 0,20 га згідно зхапису №485 у погосподарсікій книзі №9. Рішень щодо передачі земельної ділянки у приватну власність померлій [PERSON] та іншим особам не надавалося (а.с.13). Технічним паспортом на житловий будинок в с.Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області підтверджено існування житлового будинку [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 85705,00 гривень. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Досліджені судом докази свідчать, що спадкодавець [PERSON] набула житловий будинок в [ADDRESS] на законних підставах, відкрито володіла ним, використовувала для своїх потреб (сім`ї), жодних доказів незаконності набуття цього житла судом не встановлено, але право власності у встановленому законом порядку не було померлою за життя оформлено. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності з положеннями ст.ст. 328, 380 ЦК України право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та стала спадкоємцем. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. При вирішенні даного позову суд враховує правову позицію п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від30.05.2008року №7«Про практику у справах про спадкування» відповідно до якого у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як відомо з представлених доказів, будинок знаходиться в [ADDRESS] , має окремий порядковий номер, [PERSON] даним будинком володіла багато років, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За таких встановлених обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, враховуючи, що спадкодавець була фактичним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , хоча і належним чином не оформила права власності на таке, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказане будинковолодіння, оскільки вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] і не може в позасудовому порядку оформити право власності на дане будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії за відсутності правовстановлюючих документів, а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved