Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON] , [INFO] однією cім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 2006 року до дня смерті останнього, а саме до [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що з 2006 року вона почала проживати однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. За час спільного проживання вважали себе сім`єю, називали одне одного чоловіком та дружиною, мали спільний бюджет, вели спільно домашнє господарство, займалися благоустроєм будинку, купували будматеріали та інші предмети домашнього побуту, фактично виконували права та обов`язки подружжя, будували плани на майбутнє. Крім того свята проводили в колі рідних та друзів. Спільних дітей не мали, у зареєстрованих шлюбах не перебували. Її чоловік [PERSON] дітей, а також рідних не мав, його батьки померли. Нажаль [INFO] він помер. Вона провела його поховання, отримала свідоцтво про смерть, оригінал якого знаходиться у неї. За свого життя чоловік мав земельні ділянки, які успадкував після смерті бабусі та батьків. Заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Оскільки вона проживала разом з чоловіком та вважала, що факт реєстрації шлюбу не має значення, мала намір подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але дізналася що юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливості для того щоб безспірно встановити зазначені обставини. Встановлення зазначеного факту має для неї юридичне значення, оскільки має на меті оформити спадщину яка залишилася після смерті чоловіка. Ухвалою суду від 24.06.2022 заява про встановлення факту прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.17-18). У судовому засіданні заявник вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 2006 року. Мали у власності машину, якою керувала [PERSON] . [PERSON] влітку працював у фермерів, а взимку - займалися вигодовуванням свиней та бичків, здійснювали їх продаж. Інших родичів [PERSON] не має, померли. [PERSON] здійснювала поховання померлого [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.03.2022 (а.с. 8). Відповідно до довідки, виданої Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області 16.06.2022 №128, [PERSON] дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , з 2006 року по день його смерті [INFO] та провела його поховання (а.с.9). Судом також оглянуто в судовому засіданні фото на якому є зображені заявниця з покійним [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23.03.2018 державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, виконуючою обов`язки по наданню нотаріальних послуг населенню Олександрівського району Кіровоградської області Сибірцевою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №4-136, [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 3520582000:02:000:0467, площею 3,2611 га в межах згідно з планом, розташованої на території Вищеверещаківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №865041 від 21.12.2007 на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону від 18.12.2001 р за №2304, виданого Кам`янською державною нотаріальною конторою [PERSON] є власником земельної ділянки (кадастровий номер 7121882500:02:000:0289), площею 3,01 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Косарської сільської ради Кам`янського району Черкаської області (а.с.12). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2, 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених та досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, відсутність спору про право на спадкування, заява про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення спадкових прав. Тому, суд вважає, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, а заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved