Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У лютому 2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна, вимоги якого обґрунтовані тим, що з 13 травня 2014 року по 20 квітня 2021 року позивач спільно проживав з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. За час спільного проживання, [PERSON] та [PERSON] вважали себе сім`єю, називали одне одного чоловіком та дружиною, мали спільний бюджет, вели спільно домашнє господарство, фактично виконували права та обов`язки подружжя, будували плани на майбутнє та мали на меті придбати власне окреме житло, оскільки за вказаною адресою сім`я проживала у квартирі матері [PERSON] . Позивач, маючи на меті придбати житло для своєї нової сім`ї, здав у довгострокову оренду земельні паї, що належали йому та його батьку і отримав за них 450 000 грн. За ці кошти пара разом обрала квартиру у цьому ж будинку, за адресою: [ADDRESS] . Квартиру продавали гарні знайомі [PERSON] , тому вони дозволили, ще до оформлення нотаріального договору купівлі-продажу квартири, розпочати позивачу робити там ремонт. Завершуючи ремонт [PERSON] весь час турбувався, що необхідно юридично оформити його право власності на цю квартиру, так як він у ній робить ремонт і грошей вклав чимало. На що його співмешканка [PERSON] запевняла, що продавці - її друзі і проблем ніяких не буде. Копії квитанцій про здійснений ремонт, купівлю будівельних матеріалів та побутової техніки додаються до позовної заяви. Для забезпечення всім необхідним сім`ї [PERSON] передав у повне користування своїй співмешканці [PERSON] власну банківську картку банку «Кредобанк» на яку отримував заробітну плату. 24 червня 2020 року, коли позивач [PERSON] перебував у рейсі, оскільки працює водієм та має часті відрядження, його співмешканка [PERSON] взявши гроші, що зберігались у них вдома, за адресою: [ADDRESS] , разом з довіреними особами продавців, звернулась до нотаріуса задля оформлення права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на своє ім`я. Вказана угода відбулась з порушеннями, оскільки [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , тому дана угода мала відбутися як мінімум за його участі та нотаріально посвідченої згоди. Після повернення з рейсу, своєму цивільному чоловіку [PERSON] нічого не повідомила, вони і надалі жили разом, робили ремонт у спірній квартирі та будували плани на майбутнє. Приблизно через рік, у квітні 2021 року позивач випадково знайшов документи, що посвідчують право власності на житло, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , грошових коштів, які отримав [PERSON] за оренду паїв також не виявилось, після чого він розірвав з нею стосунки, зібрав свої речі та повернувся жити до с. Білоконі Полтавської області. Посилаючись на викладені обставини, норми Сімейного кодексу України, постанови Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №588/350/15 позивач просив встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років, а саме, з 13 травня 2014 року по 20 квітня 2021 року; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , квартиру, загальною площею 41,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] .; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири, загальною площею 41,7 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. 14 квітня 2022 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що з 13 травня 2014 року по 20 квітня 2021 року сторони як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] спільно не проживали, спільного господарства не вели, взаємних прав та обов`язків як подружжя не мали, що підтверджується довідкою та актом обстеження житлово - побутових умов від 12.04.2022 Решетилівської міської ради Полтавської області. Відповідачка зазначає, що спірна квартира була придбана нею 24.06.2020 за власні кошти і належить їй на праві приватної власності. Тобто дана квартира не є спільною сумісною власністю. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15 вказує, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів протягом 2014 - 2020 років на рахунок відповідачки сама по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Також посилалася на постанову Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц, відповідно до якої показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вважає, що позивач не надав належні докази наявності у нього коштів на час придбання майна або того, що спірне майно придбано в результаті спільної з відповідачем праці або за їх спільні кошти (а.с.180-183). 20 квітня 2022 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій він заперечував доводи відповідачки, викладені у відзиві на позов. Стосовно довідки Решетилівської міської ради Полтавської області від 12.04.2022 вказав, що в ній зазначається, що [PERSON] не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] , однак спірна квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Акт обстеження житлово - побутових умов від 12 квітня 2022 року складений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме не зазначені паспортні дані свідків, не додано завірених належним чином копій їх паспортів та РНОКПП, а сам акт також не завірений належним чином. Щодо тверджень відповідачки про те, що позивачем не надано доказів спільного проживання та ведення спільного бюджету вказав, що це не відповідає дійсності, оскільки ним було додано достатньо доказів до позовної заяви, в той час як відповідачка надає копії трьох квитанцій за травень 2021 до ТОВ «Полтавагаз Збут», за квітень 2022 року до АТ «Полтавагаз» та за квітень 2022 року до ПП «Решетилівський Житлосервіс», а мова йде про спільне проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 13 травня 2014 року по 20 квітня 2021 року (а.с.201-203). Ухвалою суду від 11 березня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначене підготовче засідання на 20 квітня 2022 року. Підготовче судове засідання проведено 20 квітня 2022 року та призначено справу до судового розгляду на 23 травня 2022 року. У судовому засіданні 23 травня 2022 року та 13 червня 2022 року позивач [PERSON] та його представниця [PERSON] позов з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 24 червня 2020 року [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , як продавці, з однієї сторони, та [PERSON] , як покупець, з другої сторони, уклали договір купівлі - продажу квартири номер [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Бєлашом Ю.Д. (т.1, а.с.25-26). За домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 149000 грн (п.7 договору купівлі - продажу). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. було зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру номер [ADDRESS] (т.1, звор. а.с.16). Сторона позивача в позові та в судових засіданнях зазначала, що дана квартира була куплена за особисті кошти позивача та під час фактичного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. А тому позивач має право на Ѕ частину вказаної квартири. Перед подачею позовної заяви позивач [PERSON] з цього приводу звертався до поліції. Однак Сектор поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області листом від 02 серпня 2021 року №358/115/1014/16-2021 повідомив заявника [PERSON] про те, що працівниками поліції було проведено перевірку, в ході якої було встановлено те, що між [PERSON] та [PERSON] існують цивільно - правові відносини, які не є компетенцією органів Національної поліції (т.1, а.с.19). Відповідно до ухвали суду від 23 травня 2022 року до суду з Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області надійшли належним чином завірені копії матеріалів перевірки за заявою [PERSON] (т.2, а.с.37-48). Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] , що містяться в матеріалах перевірки працівниками поліції за заявою [PERSON] , вона разом зі своїм співмешканцем [PERSON] проживає разом у квартирі її матері за адресою: [ADDRESS] з 13 квітня 2014 року по 20 квітня 2021 року. За час спільного проживання вона зі своїм співмешканцем [PERSON] збирали кошти на придбання своєї квартири та станом на літо 2020 року зібрали 12,5 тисяч доларів США. 22 червня 2020 року між нею та власником квартири, який проживав в тому ж будинку, було укладено договір купівлі - продажу. Ремонтні роботи та будівельні матеріали вони купували разом із [PERSON] . З 20 квітня 2021 року вони зі своїм співмешканцем розірвали відносини. Він поїхав проживати в с. Білоконі, а вона залишилася проживати в квартирі своєї матері (т.2, а.с.42). Однак в судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала факт проживання з позивачем у фактичних шлюбних відносинах. З приводу наданих працівникам поліції письмових пояснень та їх суперечність наданим в судовому засіданні поясненням відповідачка [PERSON] повідомила, що не пам`ятає, що саме писала в тих поясненнях працівникам поліції, оскільки на той момент була дуже знервована. Однак ці пояснення не відповідають дійсності. При цьому суд зазначає, що приписами частини 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. А тому надані письмові пояснення відповідачкою [PERSON] працівникам поліції в ході перевірки заяви [PERSON] не можуть бути належним доказом в рамках даної цивільної справи. Згідно п.1 ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз даних положень СК України дає підстави дійти до висновку, що положення ст.3 СК України окреслюють загальні ознаки, яким повинен бути зв`язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім`єю (спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, взаємні права та обов`язки). Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. За положеннями частини 2 та 3 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 дійшов правого висновку про те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначила, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Слід зазначити, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. На підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача було надано роздруківки з програми Viber та спільні фотознімки позивача та відповідачки (т.1, а.с.а.с.70-112, а.с.117-126). В судовому засіданні позивач та відповідачка не заперечували, що на вказаних фотознімках зображені саме вони, а тому а тому згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Суд зазначає, що роздруківки з програми Viber датовані, починаючи з 31.08.2019, остання дата - 08.04.2021. Більшість фотознімків дати не містять, крім тих, що знаходяться в т.1: а.с.121, а.с.123, а.с.126, які датовані 19 жовтня 2019 року. Дані фотознімки свідчать про спільний відпочинок сторін та святкування різноманітних подій. Однак даний факт сам по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Це кореспондується із правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 серпня 2019 року у справі №588/350/15-ц, на яку також посилався позивач у позовній заяві. Суд не приймає посилання позивача та представниці позивача про те, що позивач [PERSON] передав у повне користування своїй співмешканці [PERSON] власну банківську картку банку «Кредобанк», на яку отримував заробітну плату, оскільки виписка по особовим рахункам [PERSON] з 19.11.2018 по 27.10.2021 жодним чином не доводить користування нею саме відповідачкою, а містить інформацію про дату операції, призначення платежу, суми тощо (т.1, а.с.а.с.30-69). Також судом не береться до уваги посилання сторони позивача на те, що здійснення операцій за цією карткою, зокрема, покупки товарів в жіночих магазинах, доводить факт користування нею відповідачкою, оскільки воно ґрунтується на припущеннях, а відповідно до змісту частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх позицій сторонами було заявлено клопотання про виклик свідків. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він працює слюсарем в «Полтавагаз» і його попросили зробити воду і газовий котел в квартирі [ADDRESS] . При виконанні цих робіт він бачив як позивача, так і відповідачку. По завершенню робіт з ним розраховувалася відповідачка. На запитання відповів, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом в квартирі [ADDRESS] в цьому ж будинку. Скільки саме, він точно сказати не може, можливо років п`ять. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він та сторонами були сусідами, тому він знає, що приблизно п`ять років [PERSON] , [PERSON] та її мати жили в квартирі матері [PERSON] . Потім купили квартиру та робили там ремонт. Щодо обставин купівлі квартири йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду повідомила, що позивач є її сином. Зійшлися вони з відповідачкою в 2014 році. Жили вони однією сім`єю та часто приїжджали до них. Спірну квартиру [PERSON] купив за власні кошти, оскільки він продав свій та батьків пай приватному підприємцю [PERSON] : один пай - десь за 220 тисяч, інший - за 200 тисяч. Після цього розпочали робити в квартирі ремонт. Свідок [PERSON] суду повідомила, що позивач є її рідним братом. [PERSON] та [PERSON] разом проживали у квартирі, де жила [PERSON] десь з 2014 року. Потім вони купили квартиру за гроші, які отримав [PERSON] за паї. Гроші зберігалися у [PERSON] . Однак при переданні грошей [PERSON] . [PERSON] вона присутня не була. Додала, що до них [PERSON] та [PERSON] часто приїжджали в гості, також вони всі були на дачі у [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що позивач є його батьком. Протягом шести років він проживав разом з відповідачкою [PERSON] однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Йому також відомо, що вони збиралися придбати квартиру у цьому будинку. Він особисто допомагав в ремонті, був на спільних святах. Неодноразово був у дачному будинку. В подальшому його батьком була куплена квартира за кошти, які він отримав від продажу земельних ділянок. Всю свою заробітну плату він віддавав [PERSON] для ведення спільного бюджету, а також віддав їй свою карту. Будівельні матеріали на ремонт квартири купували його батько, [PERSON] та він. Свідок [PERSON] суду повідомив, що з сторонами він добре знайомий. [PERSON] просив його, щоб він зробив проводку в квартирі в квартирі [ADDRESS] . Роботу він виконував близько одного тижня та бачив, що позивач та відповідачка були разом, при цьому вони вели себе як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] суду повідомила, що відповідачка є її рідною сестрою. Спілкувалися [PERSON] та [PERSON] розпочали десь з 2017 року. Спірну квартиру вона придбала за свої особисті кошти та кошти, які їй залишила її свекруха. Комунальні послуги також платила [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що відповідачка є його матір`ю. З сім`єю він не проживає з 2014 року. Чи були між [PERSON] та [PERSON] зобов`язання як між чоловіком та дружиною він не знає. Спірна квартира була придбана за гроші його матері, також допомогли родичі. На запитання суду чи проживали [PERSON] та його мати однією сім`єю відповів, що не знає, коли відвідував матір, то речей [PERSON] він не бачив. Свідок [PERSON] суду повідомив, що в лютому 2020 року до нього звернувся [PERSON] та запропонував йому купити в нього земельні паї його та батька. Вони зійшлися по ціні та він дав [PERSON] 450 тисяч гривень. Зазначив, що [PERSON] повідомив, що хотів купити квартиру чи будинок, він точно не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона здійснювала продаж квартири [ADDRESS] . Перший раз приходили позивач, відповідачка та її мати разом. В подальшому вона мала справу тільки з відповідачкою, яка і розраховувалася за квартиру. До продажу даної квартири жодного ремонту в ній не відбувалося. Аналізуючи зміст показань допитаних в судовому засіданні свідків, суд зазначає, що свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що сторони проживали в квартирі матері відповідачки близько п`яти років однією сім`єю. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є членами сім`ї позивача та родичами, підтвердили факт проживання однією сім`єю сторонами з 2014 року та те, що спірна квартира куплена за особисті кошти позивача, що також підтверджується показаннями показання [PERSON] , який підтвердив передачу позивачу грошові кошти в сумі 450000 грн. Суд зазначає, що незважаючи на те, що свідки кожної сторони дають вкрай суперечливі показання в частині фактичного проживання сторін без шлюбу, показання свідків позивача, які є родичами та членами його сім`ї, повністю узгоджуються з показаннями інших свідків, зокрема, сусідів та знайомих. Водночас свідки відповідачки [PERSON] та [PERSON] , які є відповідно її рідною сестрою та сином, спростовували факт спільного проживання сторін однією сім`єю. Однак їхні показання в цій частині не узгоджуються в повній мірі між собою. До того ж свідок [PERSON] взагалі зазначив, що особистим життям матері практично не цікавиться, тому сказати чи проживали [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю він впевнено не може. Наявна в матеріалах справи письмова заява [PERSON] про передачу ним коштів позивачу [PERSON] за земельні ділянки в сумі 450000 грн (т.1, а.с.25) була підтверджена ним особисто в судовому засіданні. Однак даним доказом лише підтверджується наявність у позивача коштів, які могли бути використані ним для купівлі спірної квартири. Проте дана заява жодним чином не доводить факт перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах. При цьому слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Щодо долучених до позовної заяви товарних чеків ТОВ «Епіцентр», які на думку сторони позивача доводять проведення ремонту в спірній квартирі позивачем, суд зазначає наступне. Відповідно до товарних чеків №Кнк/PL-0008893 від 04.01.20, №Кнк/PL-0048139 від 15.01.20, №Кнк/PL-0048200 від 15.01.20, №Кнк/PL-0048245 від 15.01.20, №Кнк/PL-0060579 від 19.01.20, №Кнк/PL-0085808 від 26.01.20, №Кнк/PL-0229665 від 08.03.20. №Кнк/PL-0272808 від 22.03.20, №Кнк/PL-0369822 від 20.04.20, у будівельно - господарському гіпермаркеті «Епіцентр» було здійснено купівлю, зокрема, товарів для проведення ремонтних та будівельних робіт (полотно дверне, шпалери, фарба, замки, ручки для дверей, цемент тощо). Як пояснював позивач та його представниця всі ці товари були придбані для проведення ремонту спірної квартири до укладення договору купівлі - продажу (24 червня 2020 року), який проводився також до укладення договору зі згоди власників квартири. Однак дане твердження було спростовано свідком [PERSON] , яка заперечувала проведення будь - яких ремонтних робіт в квартирі до укладення договору купівлі - продажу квартири. Після цього позивач уточнив, що всі ці товари були придбані для проведення ремонту в квартирі матері відповідачки, де вони проживали. З огляду на викладене судом не приймаються зазначені вище товарні чеки в якості доказу проведення ремонтних робіт в спірній квартирі, оскільки дати їх видачі передують даті укладення договору купівлі - продажу квартири номер [ADDRESS] , яка є предметом спору. Товарні чеки №Кнк/PL-1228413 від 09.11.20, №Кнк/PL-1235914 від 11.11.20, №Кнк/PL-1473163 від 31.12.20, №Кнк/PL-0088947 від 06.02.21, видаткова накладна Ррз/PL-0230595 від 28.12.2020 та видаткова накладна Ррз/PL-0005719 від 09.01.2021, які свідчать про купівлю у будівельно - господарському гіпермаркеті «Епіцентр» товарів для проведення ремонтних та будівельних робіт (труби, крани, шланги, штукатурка, ґрунтовка, шпатель, саморізи тощо) можуть свідчити про проведення позивачем, у якого знаходяться оригінали цих товарних чеків, ремонтних робіт у спірній квартирі, однак жодним чином не доводять факту спільного проживання сторін однією сім`єю. Також до матеріалів справи долучено звіт про незалежну оцінку житлового приміщення (двокімнатної квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] , який не є доказом по справі, а долучений для визначення розміру судового збору (т.1, а.с.126-147). В свою чергу стороною відповідача було долучено довідку Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 12.04.2022 №10-17/1718, видану [PERSON] , в тім що вона проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: [PERSON] - син, [PERSON] - мати (т.1, а.с.184). Однак, на думку суду, вказана довідка жодним чином не спростовує доводи позивача, оскільки вона видана в квітні 2022 року, а позивачем ставилася вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю з 2014 по квітень 2021 року. З цих же підстав судом не береться до уваги акт обстеження житлово - побутових умов [PERSON] від 12 квітня 2022 року за місцем її фактичного проживання в квартирі [ADDRESS] та квитанції по сплаті комунальних послуг [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] (т.1, а.с.185, а.с.187, 190). Крім цього стороною відповідача було долучено довідку Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 31.03.2021 №10-12/2569, видану [PERSON] , в тім що вона проживає одна без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.191). Суд також не приймає до уваги поданий відповідачкою доказ, оскільки він суперечить вищезазначеним доказам, поданим нею ж, зокрема, акту обстеження житлово - побутових умов [PERSON] від 12 квітня 2022 року, відповідно до якого [PERSON] з 2009 року проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] та довідці Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 12.04.2022 №10-17/1718, відповідно до якої вона проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, зокрема доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частини 1, 2 статті 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц). Інших доказів на підтвердження факту спільного проживання сторін однією сім`єю позивачем не надано. Таким чином суд вважає, що факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача [PERSON] та [PERSON] стороною позивача не було доведено належними доказами. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, оскільки вимога про поділ майна є похідною та ґрунтуються на позовній вимозі про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яка, як було зазначено вище, не була доведена стороною позивача. З огляду на викладене твердження позивача про відсутність коштів у відповідачки для придбання квартири своїми коштами не має жодного значення та не досліджується судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed