Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави Україна та просить стягнути 119 000\~000 000 грн. моральної шкоди. Посилається на те, що шкода йому завдана внаслідок бездіяльності яка полягає у невиконання рішення суду у справі №2270/14181/11 від 12 грудня 2011 року за 1 грудня 2021 року 09 год. до 10.00 год.. На обґрунтування своїх вимог вказав, що моральна шкода, завдана йому, полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс внаслідок невиконання рішення суду. Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить розгляд проводити без його участі. Відповідач в поданому письмовому відзиві на позов заперечив щодо задоволення позову, подав заяву про розгляд справи без участі його повноважного представника, подав заяву про розгляд справи без участі його повноважного представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права,\~але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх\~порушення (ст. 55 Конституції України, постанова Верховного Суду\~від 28.03.2018\~року справа № П/9901ІЗ 70/18). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду і передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,\~відповідно до\~яких шкода,\~завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, ж відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави\~відповідальності за шкоду,\~завдану незаконними рішеннями,\~дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173,1174 ЦК України відповідно. Згідно з ст.1174 ЦК України шкода,\~завданафізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У зв`язку з викладеним, для настання деліктної відповідальності необхідно довести наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінку заподіювана; вину. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі зазначених норм. Неправомірними діяннями органів державної влади є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На порушення зазначених норм позивач не навів жодних фактичних обставин та не надав жодних доказів, які б свідчили про заподіяння йому представником Держави Україна моральної шкоди, розмір її не обґрунтував. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний між діями чи бездіяльністю представників Держави Україна та настанням шкоди. За таких обставин, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed