Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

10 березня 2021 року КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі КП «Теплоенерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду за період з 01 березня 2004 року по 31 січня 2021 року в сумі 38390,34 грн., нараховані на суму заборгованості 3% річних в сумі 754,23 грн., інфляційні втрати в сумі 1234,77 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП «Теплоенерго» відповідно до положень ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, зокрема у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] ., що належить на праві власності в порядку спадкування споживачу [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Проте відповідач [PERSON] не виконує зобов`язань по оплаті наданих послуг, тому станом на 05 березня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги в період з 01 березня 2004 року по 31 січня 2021 року в сумі 38390,34 грн. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, на підставі ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням 3% річних в розмірі 754,23 грн. та встановленого індексу інфляції у розмірі 1234,77 грн. Позивач КП «Теплоенерго» звернувся до суду за захистом своїх прав, у зв`язку з чим поніс судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн., які просив також стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.11.2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Богачова Н.П. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову КП «Теплоенерго». В обґрунтування відзиву зазначено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] є племінником [PERSON] . А тому 23.02.2017 року [PERSON] як спадкоємець другої черги, звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовича В.М. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] . Однак приватний нотаріус Спірідович В.М. постановою відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документу на підтвердження права власності [PERSON] на спадкове майно. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2021 року у справі №537/752/19, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . Приватний нотаріус Спірідович В.М. при відкритті спадкової справи повідомляв кредиторів про відкриття спадщини після померлої [PERSON] . Позивач, як кредитор спадкодавця, згідно вимог статті 1281 ЦК України, повинен був протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до відповідача, який прийняв спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо навіть позивач, як кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право пред`явити свої вимоги до відповідача, як спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом одного року від настання вимоги. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основними та додатковими зобов`язаннями. Позивач КП «Теплоенерго» не пред`явив вимоги до спадкоємця, відповідача [PERSON] , у строки, встановлені статтею 1281 ЦК України, тому позбавляється права вимоги до спадкоємця щодо погашення заборгованості спадкодавця за комунальні послуги. Крім того зазначила, що починаючи з 2004 року власник квартири [PERSON] не отримувала послуг з водопостачання, електропостачання, теплопостачання, оскільки всі комунікації були відключені за несплату. З підстав ненадання комунальних послуг у [PERSON] не виник обов`язок їх оплати. А тому в задоволенні позову слід відмовити. 18.04.2022 року КП «Теплоенерго» подало до суду письмові пояснення, в яких зазначили, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2021 року, відповідач [PERSON] в порядку спадкування набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2019 року та отримав свідоцтво про право власності 06.05.2020 року. Незалежно від часу прийняття спадщини, у спадкоємця виникає право на спадщину з часу її відкриття. Оскільки попередній власник квартири [PERSON] померла [INFO] , то з даного часу у її спадкоємця [PERSON] виникло право на спадщину, незалежно від того чи отримав він свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно. До складу спадщини входять як майнові права, так і обов`язки спадкодавця. А тому спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, зобов`язаний погасити борги спадкодавця на утримання такого майна. Про зміну в порядку спадкування власника квартири за адресою: [ADDRESS] , КП «Теплоенерго» стало відомо в березні 2021 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому вони звернулися до суду з вимогою про стягнення заборгованості зі спадкоємця в межах строку, визначеного ч.3 ст.1281 ЦК України. Хоча відповідач [PERSON] стверджував, що з 2004 року у квартирі відсутні комунікації для тепло- і водопостачання, а тому позивач КП «Теплоенерго» не надав споживачу відповідних послуг. Проте в обґрунтування таких доводів відповідач не подав суду документів на підтвердження відключення споживачів від комунальних послуг за вказаною адресою в установленому законом порядку. Самовільне відключення від централізованого водо- і теплопостачання не спростовує підведення централізованого опалення та гарячої води до стояків в межах квартири, що свідчить про виконання послуг позивачем. За таких обставин, позивач просив суд задовольнити в повному обсязі позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду у квартирі, яка належить йому на праві власності в порядку спадкування. 20.04.2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності при вирішенні спору про стягнення з [PERSON] на користь КП «Теплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду. Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Богачова Н.П. в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про місце і час розгляду справи належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у відзиві, просить застосувати строки позовної давності та відмовити в повному обсязі в задоволенні позову. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надає послуги з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] 16 листопада 1988 року отримала ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу №133, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] , виданий Виконавчим комітетом Кременчуцької міської Ради народних депутатів. [INFO] в с. Підгора Кобеляцького району Полтавської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 19 листопада 2016 року Виконавчим комітетом Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис №5). (а.с.90). За таких обставин 18.11.2016 року відкрилася спадщина після померлої [PERSON] 23 лютого 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідовича В.М. із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46867814 від 23.02.2017 року приватним нотаріусом Спірідовичем В.М. проведено реєстрацію спадкової справи за №60286497, номер у нотаріуса 3/2017, спадкодавець [PERSON] . 15 лютого 2019 року приватний нотаріус Спірідович В.М, відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Рішенням Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2019 року задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] . За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25.09.2019 року у справі №537/752/19, провадження №2/537/496/2019. В ст. 1216-1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608\~цього Кодексу. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). (ст. 1220 ЦК України).\~ Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] в установленому законом порядку прийняв спадщину [PERSON] , померлої [INFO] , тому йому належить спадщина з часу її відкриття, тобто з 18.11.2016 року. Слід врахувати, що до складу спадщини входили права та обов`язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. В ст. 1281 ЦК України встановлено порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Так, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. (ч.3 ст.1281 ЦК України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги. (ч.4 ст.1281 ЦК України). В матеріалах справи, зокрема у спадковій справі померлої [PERSON] , поданої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідовичем В.М., відсутні докази на підтвердження повідомлення спадкоємцями кредиторів спадкодавця [PERSON] про відкриття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.526\~ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610\~ЦК\~України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води регулюються Законом України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» в редакції на момент їх виникнення. Відповідно до ст.1 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У ст.1 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №\~2189-VIII від 09.11.2017 року встановлено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Отже, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст.5 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, ст. 13 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно ст.7 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №\~2189-VIII від 09.11.2017\~року, ст.20 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875-IV\~від 24.06.2004\~року,\~споживач зобов`язаний: укласти\~договір на\~надання житлово-комунальних\~послуг,\~підготовлений виконавцем\~на основі\~типового договору; своєчасно\~вживати заходів\~щодо усунення\~виявлених неполадок,\~пов`язаних\~з отриманням\~житлово-комунальних\~послуг,\~що виникли\~з власної\~вини; забезпечувати\~цілісність засобів\~обліку комунальних\~послуг та\~не втручатися\~в їх\~роботу; за\~власний рахунок\~ремонтувати та\~міняти санітарно-технічні\~прилади і\~пристрої,\~обладнання,\~що вийшли\~з ладу\~з його\~вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №\~2189-VIII від 09.11.2017\~року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша\~статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у первинній редакції). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Як убачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надає послуги з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] . Споживачі не виконали свого обов`язку оплати спожитих послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, з цих підстав з березня 2004 року по січень 2021 року утворилась заборгованість 38390,34 грн. Слід зазначити, що в період з березня 2004 року по січень 2011 року споживачі погашали заборгованість частково. А з лютого 2011 року по січень 2021 року споживачами не було здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за отримані послуги, надані КП «Теплоенерго». (а.с.7-11). Відповідачем та його представником не подано доказів про неправильність розрахунку заборгованості за надані послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, наданого позивачем. Доводи відповідача\~та його\~представника у\~відзиві на\~позов про\~відсутність з\~2004\~року послуг\~водопостачання та\~теплопостачання у\~квартиру за адресою: [ADDRESS] , не підтверджені належними та допустимими доказами. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, внутрішньобудинкові системи - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630 (далі - Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункти 2.1, 2.2\~наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4»). Відповідно до пункту 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійної діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4», які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять відповідної проєктної документації, яка б засвідчувала факт відключення приміщення відповідача від мереж централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому теплової енергії в повному чи частковому обсязі. Відповідно до пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири (приміщення). Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення відповідача свідчить про постачання теплової енергії позивачем. Таким чином, позивач виконує свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії, а відповідач, незалежно від споживання теплової енергії або відмови від її споживання, зобов`язана оплачувати постачання теплової енергії. У разі наміру споживача не отримувати теплову енергію, він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення свого приміщення від мережі централізованого опалення. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для неукладання договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води та звільнення від її оплати. Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 листопада 2015 року (провадження № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15), у постанові від 08 липня 2020 року у справі №\~554/946/18 (провадження № 61-44416св18). З огляду\~на наведені\~положення Закону,\~у [PERSON] \~виник обов`язок\~оплатити заборгованість\~за послуги\~централізованого опалення\~та централізованого\~постачання гарячої\~води, спожиті за адресою: [ADDRESS] , за період з 1 березня 2004 року по 31 січня 2021 року в розмірі 38390,34 грн. Суд враховує, що представник відповідача подала клопотання про застосування строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог. (а.с.142-144). Статтями\~256,\~257\~ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. (ч.2 ст.267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч.3 ст.267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (ч.5 ст.267 ЦК України). Частинами 1, 5\~ст.\~261\~ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч.1\~ст.260\~ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу. Між тим, у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19, Великою Палатою Верховного Суду наведено такий правовий висновок, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2021 року КП «Теплоенерго» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за період з березня 2004 року по січень 2021 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з лютого 2011 року споживачі жодного разу не оплатили отримані послуги, тобто не вчинили дії, що свідчать про визнання ними свого боргу або іншого обов`язку. Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що з\~березня 2004\~року позивач\~КП «Теплоенерго»\~не подав\~до суду\~інших позовів\~про стягнення\~заборгованості за\~послуги централізованого\~опалення та\~централізованого постачання\~гарячої води, надані за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин строк позовної давності за позовними вимогами КП «Теплоенерго» не переривався. З огляду на наведене суд вважає за необхідне, з дотриманням положень ст.256, ст.257\~ЦК України у межах трирічного строку позовної давності, коли позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача КП «Теплоенерго» заборгованість за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2018 року (оскільки право стягнення заборгованості за надані у цей місяць послуги виникло у позивача у березні 2018 року) по січень 2021 року в розмірі 18200,25 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 3% річних від простроченої суми зобов`язання в розмірі 754,23 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1234,77 грн., нараховані за період з березня 2018 року по січень 2021 року в межах строку позовної давності. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог на виконання свого обов`язку доказування поданих ним заперечень проти позову, визначеного у ст.81, 12, 13 ЦПК України. З огляду на викладене, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист\~правлюдини іосновоположних\~свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України). Позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №6766 від 04.03.2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені ним зі сплати судового збору, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1076,17 грн.

Outcome: partial