Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У квітні 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якій позивач вказує, що проживала з відповідачем без укладення офіційного шлюбу, вони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитина та дружини не надає. Вказала, що не може повноцінно вийти на роботу, так як дитина ще дуже маленька і потребує піклування, але вимушена працювати , щоб підтримувати гідний рівень життя для неї та доньки, при цьому забезпечуючи себе роботою самостійно, є фізичною особою-підприємцем, отримує допомогу на утримання дитини, на своє утримання джерел доходу не має. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) починаючи від дати подачі позову і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Хворост Д.М. в судове засідання не з`явилися, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в якій зазначили, що позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про час та місце слухання справи за зареєстрованим та останнім відомим місцем проживання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.04.2020 року, виданим Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, малолітня донька проживає разом з матір`ю - позивачем по справі, що об`єктивно підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 20.05.2020 року, виданою Департаментом з питань реєстрації м. Полтави. Позивач самостійно здійснює догляд за дитиною. Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивачки не надає. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що малолітня донька сторін проживає разом з матір`ю позивачем по справі [PERSON] , яка не може повноцінно вийти на роботу, так як дитина у зв`язку з малолітнім віком потребує постійного догляду та піклування, відповідач [PERSON] ухилився від явки до суду, не надав доказів, які свідчать про те, що він не має можливості надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання в розмірі, визначеному у позові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку є обґрунтованими та підлягають задоволенню, позивач має право на отримання аліментів з 12.04.2022 року, тобто з дня надходження до суду позовної заяви, та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦКП України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У позовній заяві позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснювала адвокат Хворост Д.М., якою на підтвердження повноважень представника надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ВІ № 108495, Договір про надання правової допомоги № 27 від 08.04.2022 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Хворост Дарією Михайлівною. Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Таким чином, повноваження адвоката Хворост Д.М. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що Хворост Д.М. надавала правову допомогу позивачу [PERSON] на підставі укладеного з нею Договору про надання правової допомоги № 27 від 08.04.2022 року. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом п.п. 1.1, 3.7 Договору про надання правової допомоги № 27 від 08.04.2022 року у відповідності до ст. 59 Конституції України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених даним договором. Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами. Адвокат надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який було внесено та розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, розмір авансового внеску Клієнта, внесений в рахунок оплати послуг за даним договором (якщо останній було внесено), розмір не відпрацьованого гонорару. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), складеного 11.04.2022 року адвокатом Хворост Д.М., адвокат виконав, а клієнт прийняв наступні послуги за Договором: надання усної консультації з приводу можливості стягнення аліментів на утримання, роз`яснено, які необхідно зібрати докази, який порядок їх отримання дата консультації 08.04.2022 року, витрачено 1 год. - гонорар 500 грн.; підготовка та написання позовної заяви в інтересах клієнта за його позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] трьох років, фіксована оплата згідно умов договору, витрачено 3 години - вартість 2000 грн. Загальна сума гонорару станом на 11.04.2022 року - 2500 грн. 00 коп. Згідно Акту приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27 від 08.04.2022 року, складеного та підписаного [PERSON] та адвокатом Хворост Д.М., адвокат виконав, а клієнт прийняв послуги за Договором за переліком та в обсязі, визначено у детальному описі робіт (наданих послуг). Сума гонорару, на яку станом на 11.04.2022 року надано правову допомогу за договором про надання правової допомоги № 27 від 08.04.2022 року, у розмірі 2500 грн. [PERSON] сплачена адвокату Хворост Д.М. згідно квитанції від 08.04.2022 року. За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В ч. 6 ст. 136 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, наявність підстав для висновку, що витрати на правову допомогу фактично понесені позивачем у сумі 2500 грн. та пов`язані саме з даною справою, беручи до уваги, що відповідач з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не звернувся, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу, понесених [PERSON] , у повному обсязі в сумі 2500 грн. 00 коп., що підтверджується наданими суду документами. На підставі викладеного,

Outcome: approved