Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

15.12.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Київметробуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якому позивач, з урахуванням редакції позовної заяви від 12.01.2022 року, наданої суду в порядку усунення недоліків позовної заяви, простить суд: - стягнути з Акціонерного товариства «Київметробуд» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 59869,63 грн без вирахування податків та обов`язкових платежів. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням редакції позовної заяви від 12.01.2022 року, наданої суду в порядку усунення недоліків позовної заяви, позивач зазначив, що він працював у Відокремленому підрозділі Акціонерного товариства «Київметробуд» Тунельному загоні №14 Акціонерного товариства «Київметробуд» на посаді сторожа з 12.09.2017 року. Проте, починаючи з лютого 2021 року заробітна плата йому роботодавцем не виплачувалась. При цьому 15.11.2021 року [PERSON] було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, наказ №41о/с від 15.11.2021 року, про що був внесений запис до трудової книжки. Однак, в порушення вимог статті 47 КЗпП України позивачу не було видано наказ про звільнення та не було проведено з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Станом на час подання позову позивач підтвердив несплачену йому заробітну плату у розмірі 59869,63 грн за період з лютого 2021 року по вересень 2021 року. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. У встановлений судом строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не виходить на контакт, не виплачує заборгованість по заробітній платі, а востаннє йому була виплачена заробітної плати за січень 2021 року у червні 2021 року. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.12.2021 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 12.01.2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 24.01.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судові засідання, призначені на 15.02.2022 року, 05.04.2022 року, 16.06.2022 року, представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань по суті спору не надсилав, ухвалу суду від 24.01.2022 року в частині витребування доказів не виконав. Суд на підставі положень ст. ст. 128, 223, 280-283 ЦПК України, враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, розглянув справу за відсутності представника відповідача в порядку заочного розгляду. У судовому засіданні з розгляду справи по суті суд заслухав усні пояснення позивача по суті спору, дослідив письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухав заключне слово позивача. У судовому засіданні 16.06.2022 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 12.09.2017 року по 15.11.2021 року позивач працював на посаді сторожа на дільниці в м. Дніпрі Тунельний загін №14 ПАТ «Київметробуд», який було перейменовано 08.12.2020 року у АТ «Київметробуд». Це підтверджується копією витягу з трудової книжки серії [NUMBER] від 27.09.1977 року [PERSON] , [INFO] . За відомостями з виписки з банківського рахунку [PERSON] , [INFO] , до угоди №8569386 за період з 01.10.2020 року по 22.11.2021 року, що сформована станом на 22.11.2021 року, востаннє [PERSON] була виплачена заробітна плата 02.06.2021 року за січень 2021 року у розмірі 5093,60 грн за договором №72854 від 05.03.2020 року. За змістом відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 25.11.2021 року за період з 4 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року та відомостей за звітний 2021 рік [PERSON] були нараховані доходи, з яких сплачені страхові внески: заробітна плата за період з лютого 2021 року по вересень 2021 року у розмірі 6289,49 грн, 6310,69 грн, 6294,76 грн, 6327,45 грн, 6310,69 грн, 6294,76 грн, 6327,45 грн, 6348,35 грн, відповідно, на загальну суму 50503,64 грн. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з Акціонерного товариства «Київметробуд» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в розмірі 59869,63 грн без вирахування податків та обов`язкових платежів. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 43 Конституції України\~гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі\~статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.\~\~Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. У статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За практикою Європейського суду з прав людини (справа «Будченко проти України», заява № 38677/06), концепція «майна» не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність. Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно із статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №\~108/95-ВР, до структури заробітної плати входить: основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про оплату праці», суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. За змістом статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надані роз`яснення, що, задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц дійшов висновку, що суд має визначати суму середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Системний аналіз викладених вище норм чинного законодавства України дає суду підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, обчислюються без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. Таке відрахування податків й обов`язкових платежів не погіршує становища працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, з якої також відраховувалися б податки та збори. Отже, згідно з вказаним правовим висновком, і зарплата, і середній заробіток, які стягуються судом на користь працівника з роботодавця, мають зазначатись судом без виключення з них податків і зборів, які сплачуються роботодавцем під час виконання рішення суду. Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що за період з лютого 2021 року по вересень 2021 року позивачу була нарахована, проте не виплачена заробітна плата у загальному розмірі 50503,64 грн, а саме: 6289,49 грн + 6310,69 грн + 6294,76 грн + 6327,45 грн + 6310,69 грн + 6294,76 грн + 6327,45 грн + 6348,35 грн = 50503,64 грн. Водночас не знайшла свого підтвердження сума, визначена позивачем у загальному розмірі 9365,99 грн (59869,63 грн 50503,64 грн = 9365,99 грн), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд дійшов висновку, що така сума заявлена позивачем безпідставно та стягненню з відповідача на його користь не підлягає. Відповідно до вимог статей 12,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статей 76,\~77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, що містять інформацію щодо предмета доказування. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до пунктів 2 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає\~ негайне виконання рішень у справах про, зокрема, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, \~позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог, а саме: позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати, за період з лютого 2021 року по вересень 2021 року включно у загальному розмірі 50503,64 грн підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати за період з лютого 2021 року по вересень 2021 року включно у розмірі 9365,99 грн слід відмовити. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. Крім того, відповідно до вимог статті 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць, а саме за вересень 2021 року у розмірі 6348,35 грн, слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial