Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

14.04.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що склалась ситуація, за якої між ними давно припинились шлюбно-сімейні відносини. Між ними немає взаєморозуміння, згоди, також у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Сумісне сімейне господарство не ведеться. Часто виникають сварки, вона його постійно принижує та ображає. Збереження родини неможливе, тому вважає за необхідне та доцільне припинити юридичний зв`язок між ним та відповідачкою шляхом розірвання шлюбу. За час шлюбу у нього із відповідачкою спільних дітей не народжувалось. Майнового спору між ними на даний час не має. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач просить позов задоволити. На примирення з відповідачкою не згоден. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Просила надати їм строк для примирення. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] , виданого 12.04.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [PERSON] та [PERSON] 23 грудня 2014 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3621. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved