Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

у січні 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису. Свої вимоги заявник мотивує тим, що з громадянином Федеративної Республіки Нігерія [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебуває, у 2018 році народила від нього дитину, яку він не визнав. 01.01.2022 року і в ніч на 02.01.2022 року громадянин Федеративної Республіки Нігерія [NUMBER] під приводом забрати свої речі прийшов до помешкання заявника, під час вчиненої сварки побив заявника, намагався душити. Заявник зверталась до органів поліції та викликала швидку медичну допомогу у зв?язку із травмами голови. У заявника виникають побоювання щодо власного життя та здоров?я, оскільки заінтересована особаможе проявити фізичне насильство, спричинити шкоду життю і здоров?ю, залякувати, переслідувати заявника та її родину. За таких підстав, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно громадянин Федеративної Республіки Нігерія [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити відповідні обмеження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року відкрито провадження у даній справі.(а.с. 21) Заінтересована особа жодних заяв процесуального характеру, клопотань до суду не подавав. У судове засідання не з?явився. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити, враховуючи викладені в ній підстави. Вислухавши пояснення заявника, а також дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір?ю - [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Також, судом встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія [PERSON] зазначеною адресою не проживає, що стверджується актом про фактичне місце проживання (не проживання) від 15.01.2022 року, складеного сусідами заявника по будинку [ADDRESS] (а.с. 11). У вказаному акті мешканцями будинку [ADDRESS] зафіксовано наступне: час від часу громадянин Федеративної Республіки Нігерія [PERSON] приходить у квартиру [ADDRESS] вказаного будинку і чинить сварки. Неодноразово викликалась поліція з приводу вчинення останнім домашнього насильства, протиправних дій насильницького характеру, побиття колишньої співмешканки [PERSON] . Громадянин Федеративної Республіки Нігерія ЕніяСамуельОлувафелі протягом 2018-2022 років періодично знищує майно у вказаній квартирі, залякує сусідів та чинить насильство. Матеріали цивільної справи містять довідку КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої допомоги» від 02.01.2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] у період з 04.20 по 04.30 02.01.2022 року перебувала у вказаному медичному закладі з діагнозом забій м?яких тканин голови (а.с. 9). У поданій заяві заявник зазначає про надання додатково в розпорядження суду доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою нею заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 129, 146, 125 Кримінального кодексу України, а також висновку судово-медичної експертизи. Однак, станом на час судового розгляду даної заяви, вказані докази в розпорядження суду заявником надані не були. Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Закон № 2229-VIIIвизначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIIIна строк від одного до шести місяців. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України). У даному конкретному випадку, судом встановлено, що 02.01.2022 року заявник [PERSON] отримала фізичне ушкодження у виді забою м?яких тканин голови. Разом з цим, жодних доказів, які б свідчили про завдання вкзааного фізичного ушкодження [PERSON] саме громадянином Федеративної Республіки Нігерія ЕніяСамуельОлувафелі матеріали цивільної справи не містять. Так само, в розпорядження суду заявником не було надано жодного доказу, який би засвідчував обставини, на які посилається заявник у заяві, а саме: неодноразових викликів працівників поліції за адресою: [ADDRESS] , у зв?язку із протиправними діями громадянина Федеративної Республіки Нігерія [NUMBER] ; фіксації таких протиправних дій; доказів притягнення громадянина Федеративної Республіки Нігерія [NUMBER] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства тощо. Належних та допустимих доказів, які б стверджували про вчинення громадянином Федеративної Республіки Нігерія [NUMBER] домашньогонасильства відносно [PERSON] , останньою в розпорядження суду не надано.За їх відсутності, суд позбавлений можливості перевірити вказані [PERSON] у заяві обставини. Відтак, враховуючи ненадання заявником в розпорядження суду доказів в обґрунтування викладених у заяві обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обмежувального припису відносно громадянином Федеративної Республіки Нігерія ЕніяСамуельОлувафелі

Outcome: dismissed