Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

14 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Веселинівський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, було вчинено виконавчий напис на кредитному договорі 411909 від 20 березня 2018 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін». За вказаним виконавчим написом задоволено вимоги відповідача та стягнуто з позивача заборгованість за період з 20 березня 2018 року по 01 березня 2020 року включно, яка складає 25587 гривень 40 копійок. 15 липня 2021 року на підставі заяви відповідача та виконавчого напису нотаріуса, державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) Килевник С.В. було відкрито виконавче провадження за №66089616. Зважаючи на те, що жодних боргів у нього не має, позивач звернувся до відділу ДВС та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, зокрема з виконавчим написом нотаріуса та кредитним договором, оскільки інших документів в матеріалах справи немає. На прохання позивача йому було надано копії виконавчого напису нотаріуса та кредитного договору. Детально вивчивши ці документи, вважає, що вони є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому він звернувся за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року була задоволена заява позивача [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження ВП №66089616 перебуваючого на виконанні у державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Килевник С.В. (пров. Шкільний,1, смт. Веселинове Миколаївська область), відкритого на підставі виконавчого напису №50121 виданого 24.05.2021, до набрання рішення суду законної сили по даній справі. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача ТОВ «Веллфін» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Бучацького (Києво Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Килевник С.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за\~зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею \~вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був\~ вчинений виконавчий напис, \~ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження- смт. Веселинове, реєстраційний номер облікової картки платника [NUMBER] . Адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за Кредитним договором 411909 від 20 березня 2018 року, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН», ідентифікаційний код юридичної особи 39952398, місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, буд. 48, реквізити: IBAN [NUMBER] в АТ «Альфа Банк», МФО 300346, заборгованість за Кредитним договором 411909 від 20 березня 2018 року. Постановою державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Килевник С.В. від 15.07.2021 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа, а саме, виконавчого напису №50121 виданого 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за кредитним договором 411909 від 20 березня 2018 року по 01 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 24787,40 грн., в тому числі, прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 900 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 23887,40 грн за вчинення цього напису стягнуто плату в розмірі 800 грн. Загальна сума щодо підлягає стягненню 25587,40 грн. Постановою державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Килевник С.В. від 15.07.2021 р. накладено арешт на майно боржника при примусовому виконанні виконавчого напису №50121 виданий 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Веллфін" заборгованості в розмірі 25587,40 грн. 71 коп. Постановою державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Килевник С.В. від 15.07.2021 р. накладено арешт на кошти боржника при примусовому виконанні виконавчого напису №50121 виданий 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Веллфін" заборгованості в розмірі 25587,40 грн. 71 коп. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закону), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло\~не\~більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими\~ стягнення\~заборгованості\~провадиться у безспірному порядку на підставі\~ виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою\~Кабінету\~Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими\~стягнення\~заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих\~написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи,\~що\~підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють\~ прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В матеріалах\~цивільної справи\~міститься копія виконавчого напису №50121 від 24 травня 2021 р. вчинений приватним нотаріусом Києво Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. На підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться \~у безспірному порядку на підставі\~\~написів, затвердженого постановою\~Кабінету\~Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік документів доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п. 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. \~ \~ \~ \~Для одержання виконавчого напису додаються: \~ \~ \~ \~а) оригінал кредитного договору; \~ \~ \~ \~б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017\~року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала\~законної сили\~з моменту\~її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду\~на\~ викладене,\~до спірних\~правовідносин\~ підлягає\~\~застосуванню постанова\~Кабінету Міністрів\~України «Про\~затвердження переліку\~документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: \~ \~ \~ \~а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); \~ \~ \~ \~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В матеріалах справи міститься Договір позики №411909 від 20.03.2018 р. який укладений між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] з якого вбачається, що позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 19.04.2018 р. Даний договір нотаріально не посвідчений. Суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким,що непідлягає виконанню, суд неповинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Постанова Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018р. у справі №320/8269/15-ц. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та\~не відносився\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих\~написів нотаріусів,\~та відповідачем\~ТОВ "Веллфін",\~всупереч вимог\~закону не\~було надано\~документів,\~які б\~підтверджували право\~його вимоги\~до позивача\~за Кредитним\~договором (розмір\~та складові\~заборгованості боржника,\~номери рахунків\~для сплати\~цієї заборгованості,\~докази сплати\~ціни права\~вимоги фактору\~та/або\~первісному кредитору\~і у\~якому розмірі,\~Додатки №\~1-1\~до Договорів\~із переліком\~Боржників,\~що додаються\~на паперовому\~носії),\~а в\~свою чергу,\~нотаріус помилково,\~всупереч вимог\~закону,\~не перевірив\~зміст договору,\~на які\~відповідач посилався\~як на\~підставу виникнення\~у нього\~права вимоги\~до позивача\~за Кредитним\~договором та/або\~відступленняправа вимоги, та стягнув спірну заборгованість. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку доказам наданими по справі сторонами, враховуючи те, що заборгованість боржника є спірною із часу звернення відповідача ТОВ "Веллфін" із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності\~ч.3\~ст.\~22Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача мають бути стягнуті 908 грн. судового збору на користь держави, що стосується позовних вимог пов`язані з порушенням прав споживача та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133\~та ч. 1 - 3 ст.\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: квитанція серія №29/21 від 05.11.2021 року на суму 5000 грн.; Договір про надання правничої (правової) допомоги №29/21 від 05.11.2021 р., укладеного позивачем з її представником, адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу Клієнту, в справі щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 24.05.2021 р. приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (зареєстрованого в реєстрі за №50121) на користь ТОВ «Веллфін», а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та в строки обумовлені сторонами. Згідно частини четвертої\~статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на її користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Сплата за надані послуги підтверджується вищезазначеною квитанцією від 05.11.2021 року. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 5000 грн. є обґрунтованим та не завищеним, оскільки отриманий єдиною сумою за представлення інтересів позивача в комплексі. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved