Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

У січні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву №б/н від 15.04.2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 28.12.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 16255,39 грн., з яких: 13199,60 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 8531,95 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 4667,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 855,50 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2200,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.88-89). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.05.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» Савіхіної А.М. про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору (а.с.117-118). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.06.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» Трегуб М.К. про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору (а.с.130-131). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовом подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.76). Відповідач в судові засідання, призначені на 23.02.2022 року, 23.03.2022 року, 05.05.2022 року, 13.05.2022 року, 10.06.2022 року не з`явилась, про місце, день і час розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS] , до суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 95-96, 100-101, 113, 121-122). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась та не повідомила суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). Враховуючи, що будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавала, а відтак у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином про місце, день і час розгляду справи. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно зі змістом якої остання згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується копією вказаної анкети-заяви (а.с.18). Згідно копії паспорта споживчого кредиту від 12.04.2021 року, сторони погодили розмір процентної ставки у пільговий період, поза межами пільгового періоду та, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань (а.с.19-22). Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк», [PERSON] був підписаний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 15.04.2011 року № [NUMBER] , термін дії 12/14; 05.10.2011 року № [NUMBER] , термін дії 05/15; 08.11.2012 року № [NUMBER] , термін дії 11/16; 09.07.2013 року № [NUMBER] , термін дії 06/17; 26.06.2014 року № [NUMBER] , термін дії 06/18; 18.07.2017 року № [NUMBER] , термін дії 03/21; 12.04.2021 року № [NUMBER] , термін дії 10/24 (а.с.16). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , за картковим рахунком № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт в сумі 8000 грн., який неодноразово змінювався та 11.01.2021 року зменшено до 0,00 грн. (а.с.17). На підтвердження позовних вимог, банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.23), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.24-48) та виписку за договором б/н за період з 15.04.2011 року по 30.12.2021 року (а.с.57-75). Згідно з розрахунками заборгованості (а.с.5-15), заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 15.04.2011 року станом на 28.12.2021 року становить 16255,39 грн., і складається з: 13199,60 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 8531,95 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту, 4667,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 855,50 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2200,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. 10.06.2022 року та 28.03.2022 року представники позивача двічі подали до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору за кредитним договором №б/н від 15.04.2011 року та повернення сплаченого судового збору, посилаючись на те, що станом на 25.03.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена, що свідчить про відсутність предмета спору та як наслідок є підставою для закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у задоволенні яких ухвалами Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.05.2022 року, 10.06.2022 року було відмовлено. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з принципів цивільного судочинства є диспозитивність (п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України) зміст якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Натомість учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В поданих заявах представники позивача просили закрити провадження у справі через сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.04.2011 року у повному обсязі. Отже, з вказаних заяв вбачається, що позивач не підтримує свої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.04.2011 року внаслідок їх погашення відповідачем після пред`явлення позову. Таким чином, оскільки на час вирішення спору по суті заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, про що двічі в заявах заявили представники позивача, позов задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст.142 ЦПК України у випадку не підтримання позивачем своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, позивач має право на присудження з відповідача на свою користь судових витрат лише за його заявою про їх стягнення з відповідача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю унаслідок погашення відповідачем після пред`явлення позову заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, а позивач не звернувся до суду із заявою про стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: dismissed