Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання його власником розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд за набувальною давністю. Вимоги обґрунтував тим, що вказаний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями належав його батькам [PERSON] та [PERSON] , які в червні 2009 року придбали його у родичів попередніх власників. В даних погосподарської книги № 9 зазначений будинок рахувався за [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем за законом була його дружина [PERSON] , яка не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO] . Після придбання будинку його батьки та він з дружиною фактично проживали в ньому та здійснювали догляд. Право власності на майно по [ADDRESS] не зареєстроване, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. На день смерті батьків проживав з ними та фактично прийняв спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок немає можливості оформити право власності в позасудовому порядку. З липня 2011 року по сьогоднішній день відкрито, добросовісно, безперервно володіє та користується будинком, несе усі витрати по його утриманню, виготовив технічний паспорт на будинковолодіння, вважає наявними підстави для визнання його власником за набувальною давністю. В судове засідання учасники справи не з`явились. Позивач направив до суду заяву про здійснення судового розгляду за його відсутності. Рівненський сільський голова засобами електронного зв`язку надіслав заяву про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідженням викладених у позові фактичних обставин справи встановлено їх відповідність наявним у справі письмовим доказам. Правове регулювання спірних правовідносини визначене такими нормами. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року по справі №\~910/17274/17 вказала, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Наявними у справі письмовими доказами підтверджено відповідність фактичних обставин справи усім вищенаведеним критеріям, оскільки у справі достатньо доведено, що позивач, будучи належним суб`єктом, добросовісно, відкрито та безперервно користується і володіє упродовж більше 10 років житловим будинком з господарськими спорудами і будівлями по [ADDRESS] , який є законним об`єктом. Витребуваними з держнотконтори Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру встановлено, що спадкові справи після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не заводилися. Витягом з архівної копії Рішення Гущанської сільської ради від 27 грудня 1996 року № 8/1 стверджено, що [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства, площею 0,33 га в селі Підлісся. З інформації Рівненської сільської ради від 06 листопада 2020 року № 70/2/20 вбачається, що площі земельних ділянок по [ADDRESS] складають 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,33 га для ведення підсобного господарства. З інформації Рівненської сільської ради від 10 липня 2019 року № 87/2-18, від 16 липня 2020 року № 48/2-20 вбачається, що в даних по господарської книги № 9 села Підлісся за 1996-2000 роки домоволодіння по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , який помер [INFO] . В даних по господарської книги № 8 села Підлісся за 2001-2005 роки зазначене домоволодіння рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] . З 2002 року зазначене домоволодіння в погосподарських книгах значиться як пустка. Заповіти від сім`ї Невінгловських в сільській раді не посвідчувались, спадкоємці за законом невідомі, родичі власників до сільської ради за документами для оформлення спадщини не звертались. Відповідно до копії розписки від 02 червня 2009 року [PERSON] продала будинок в селі Підлісся [PERSON] . Факт проживання батьків позивача до їх смерті у спірному житлі з 2009 року належним чином підтверджений. Позивач проживав в цьому будинку з дружиною з 2010 року і після смерті батьків здійснює за ним догляд, що підтверджується інформацією сільської ради та відповідачем не оспорюється. Дослідженими доказами об`єктивно доведене безперервне поводження позивача із майном, яке за своїми ознаками притаманне власнику. Інших осіб, які претендують на це майно або ж проявляли до нього певний майновий інтерес, у справі не встановлено. Враховуючи вищенаведені положення матеріального закону та фактичні обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, судом встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved