Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 12000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і довічно, а також додаткові витрати у розмірі 5000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і довічно, та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є матір`ю відповідачки, перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності та інших доходів немає, а також тим, що є особою похилого віку та за станом здоров`я не може працювати, тобто самостійно не може забезпечити собі необхідне та належне існування. Крім цього, зазначає, що має ряд захворювань, а тому потребує постійних медичних обстежень, дороговартісного лікування для підтримання і відновлення свого стану здоров`я. У той же час посилається, що відповідачка офіційно працевлаштована за кордоном, має постійний та стабільний заробіток, має на праві власності об`єкти нерухомого майна, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці у розмірі вказаному у позові. На підставі викладеного просить позов задовольнити. Ухвалою від 14 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05 липня 2021 року представник відповідачки- адвокат Дмитрієва Ж.А. подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивачка є матір`ю відповідачки, однак вона є лише біологічною матір`ю, оскільки її вихованням займалися бабуся та дідусь, а позивачка вела аморальний і нездоровий спосіб життя, зловживала спиртними напоями, перебувала на стаціонарному лікуванні у наркологічному відділенні Житомирської обласної психіатричної лікарні. Також зазначає, що періодично її вихованням займався батько [PERSON] , проте, коли позивачка народила другу дитину (хлопчика), то вона повернулася додому і на той час їй було вже 12 років. У 15 років вона вимушена була іти працювати, оскільки мати вела аморальний спосіб життя і фактично дома не було чого їсти. Вважає, що позивачка ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, тому взагалі не вправі вимагати сплати аліментів на її користь, а сам розмір аліментів є надуманим та значно перевищує прожитковий мінімум громадян в Україні. Зауважила, що позивачка проживає у власному будинку, має власну земельну ділянку, чоловіка, який має достатні доходи для забезпечення своєї дружини та своєї сім`ї, а також працездатного дорослого сина, який проживає разом з нею. Крім того, відповідачка наголосила, що 29.07.2020 року одержала травму на виробництві і з того часу не може вільно рухатись, самостійно пересуватися, є непрацездатною. На підставі викладеного просить в задоволення позову відмовити (а.с.87-90). 22 липня 2021 року [PERSON] подано до суду відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Також позивачка зазначила, що крім тяжкої хвороби, через вік та стан здоров`я також періодично часто хворіє іншими хворобами, є потреба у проведенні складної операції на нижніх кінцівках, що потребує значних фінансових затрат. ЇЇ син на даний час не працевлаштований, але доглядає за нею, допомагає по господарству, претензій до нього вона немає, а чоловік є непрацездатним пенсіонером. Вказала, що доводи відповідачки з приводу неналежно виконання батьківських обов`язків є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Вона піклувалась донькою до її повноліття та забезпечувала її в силу своїх фінансових можливостей. Також є надуманими доводи відповідачки про те, що її вихованням та утриманням займався батько, оскільки він її не утримував і навіть не сплачував аліментів, в період з 1979 року по 1984 рік відбував покарання. Крім того, спростовуються доводи відповідачки з приводу нездорового та аморального способу життя, оскільки згідно трудової книжки позивачка протягом всього життя працювала. Не відповідають дійсності і доводи відповідачки про те, що вона є непрацездатною та не може пересуватись, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами. Щодо належного позивачці на праві власності нерухомого майна, то зазначає, що їй належить лише 1/3 частка житлового будинку в селі, а іншими співвласниками є син та чоловік. Наголосила, що відповідачкою не було надано доказів того, що у неї немає можливості надавати допомогу та відсутні, передбачені положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати непрацездатну матір (а.с.115-116). Ухвалою від 22.07.2021 року за заявою представника позивача - адвоката Кутлиєва Б.Н постановлено ухвалу про витребування доказів. Ухвалою від 27.01.2022 року повернуто представнику позивача - адвокату Кутлиєву Б.Н. докази, які були подані ним в судовому засіданні згідно клопотання про долучення доказів від 27.01.2022р., з підстав пропуску строку подання доказів та не заявлення клопотання про встановлення додаткового строку, не зазначення поважності причин, з яких докази не могли бути долучені раніше та не надання доказів направлення копій таких документів на адресу відповідачки (її представника). У судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав з викладених у ньому та відповіді на відзив підстав. Вказав, що позивач є непрацездатною, людиною похилого віку, хворіє та потребує лікування, а єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності, у зв`язку з чим вона не може забезпечити себе матеріально. Позивачка у попередньому судовому засіданні зазначила, що доглядала за донькою та все їй купувала. Наразі їй допомагає лише син, а відповідачка котів на її утримання не надає, хоча вони необхідні на операцію та ліки. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з огляду на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, а також пояснила, що позивачка вела аморальний спосіб життя, лікувалася від алкоголізму, а вихованням відповідачки займалися її бабуся та дідусь. Батько відповідачки після відбування покарання повернувся до доньки і займався її вихованням. Наголосила, що відповідачка з 16 років вимушена була їздити на заробітки до Прибалтійських країн, оскільки умови для життя були незадовільні. Наразі відповідачка є непрацездатною, оскільки отримала травму. При цьому, сім`я позивачки забезпечена, обидва подружжя отримують пенсію і син позивачки також має заробіток. Зауважила, що причиною звернення позивачки до суду є продаж квартири. Право на отримання пенсії непрацездатних батьків від повнолітніх дітей не є абсолютним та залежить від багатьох факторів. Зазначила, що звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливо, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення на неї, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , яка внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.60), є матір`ю відповідачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 47), яка внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.03.2021 року (а.с.56). Також при розгляді справи встановлено, що відповідачка отримала паспорт Королівства Нідерландів, та користується прізвищем свого чоловіка [PERSON] (а.с. 217). У зв`язку з інвалідністю та досягненням пенсійного віку позивачка є непрацездатною особою та отримує пенсію по інвалідності (ІІ група), що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 27.10.2003 року (а.с.43) та довідкою про доходи Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с.154), розмір якої станом на липень 2021 року становив 2200,00 грн. При цьому, розмір пенсії її чоловіка [PERSON] станом на липень 2021 року становив 3776,81 грн. (а.с.155). Відповідно до висновку лікаря ТОВ «МДЦ Експерт-Житомир» Бабич Н.С. від 08.07.2020р., [PERSON] встановлено діагноз: тромбоз глибоких вен правої НК - загальної стегнової вени, тромбоз поверхневої стегнової вени з ознаками слабкої реканалізації, тромбоз ПКВ та суральної вени без ознак реканалізації, тромбоз венозного синусу камбалоподібного м`язу з ознаками слабкої реканалізації. Варикозне розширення вен лівої НК без ознак тромбофлебіту. Глибока венозна система зліва прохідна. Облітеруючий атеросклероз артерій НК. Оклюзія поверхневих стегнових артерій у верхній та середній третині стегна. ПКА, гомілкові сегменти обох НК прохідні, локується колатеральний субкомпенсований кровотік. Рекомендовано консультація і лікування судинного хірурга (а.с.52-53). Згідно консультативного заключення судинного хірурга [PERSON] від 15.03.2021 у [PERSON] встановлено діагноз: Облітеруючий атеросклероз артерій нижніх кінцівок. Оклюзія підколінно-гомілкових сегментів. Хронічна артеріальна недостатність ІІ ст. (а.с.49). Відповідно до магнітно-резонансної томографії від 14.06.2017 у [PERSON] виявлено: різної степені давності компресійні переломи тіл хребців L1-L4 на фоні остеопорозу, з їх деформацією по типу «риб`ячих», з субхондральним остеосклеротичними змінами, в хребцях L1, L5 з субхондральними ділянками реактивного набряку кісткового мозку. Остеохондроз та спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта. Медіанна потрузія диску L1-L5 (а.с.50). З виписки із медичної картки [PERSON] від 16.01.2019 рекомендовано стаціонарне лікування та встановлено основний діагноз: ІХС: Кардіосклероз атеросклеротичний. Атеросклероз аорти та коронарних артерій. Минуча екстрасистолічна аритмія. Серцева недостатність І (першої) ст. Симптоматична артеріальна гіпертензія (а.с.51). Відповідно до протоколу ультразвукового дослідження лікаря КНП «Обласний перинатальний центр» Житомирської обласної ради лікаря [PERSON] від 14.07.2021, [PERSON] встановлено ознаки інволюції та рекомендовано консультація акушера-гінеколога (а.с.105). Згідно консультативного висновку завідувача відділення КНП «Обласний перинатальний центр» Житомирської обласної ради лікаря [PERSON] від 14.07.2021р., [PERSON] встановлено діагноз: атрофічний кольпіт (а.с.106). Як вбачається з виписки із медичної картки [PERSON] 19.07.2021 року її направлено в стаціонар з діагнозом Правобічна н/дольова пневмонія (а.с.119). Згідно копії квитанцій за консультацію лікарів та проходження медичного огляду позивачкою були сплачені кошти у загальній сумі 840 грн. (а.с. 33). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2021 року між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність квартиру [ADDRESS] та зобов`язується сплатити за неї грошову суму вказану в пункті 2.1 договору (677000,00 грн.) (а.с.150-151). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України доходи дорослого сина позивачки [PERSON] за 1-й квартал 2020 року склали 37735,34 грн., 2-й квартал 2020 року - 44020,43 грн. Інформація про доходи за 3-й квартал 2020 року, 4-й квартал 2020 року та 1-й квартал 2021 року відсутня (а.с.160). Відповідно до інформації Територіального сервісного центру МВС №1841, станом на 04.08.2021 року, транспортний засіб SKODA OCTAVIA д.н.з. [NUMBER] , 2004 року випуску зареєстровано за громадянином [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.162). В матеріалах справи також містяться квитанції про сплату комунальних платежів [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також квитанції про перерахунок [PERSON] на користь позивачки коштів (а.с.165-172). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є дружиною двоюрідного брата позивачки та засвідчила, що позивачка [PERSON] постійно проживала з донькою, турбувалася, виховувала, ростила і вдягала свою доньку, відносини між ними були нормальні. Також їй відомо, що відповідачка продала трьохкімнатну квартиру та купила двохкімнатну, яку здавала квартирантам. Позивачка проживає зі своїм чоловіком в с. Тетерівка, а її син в м. Житомирі, матері допомагає. Вказала, що був випадок коли позивач [PERSON] лікувалася від алкогольного отруєння, а також перебувала на лікування у зв`язку з отриманням травми ноги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що позивачка є його матір`ю, а відповідачка рідною сестрою по матері. Вказав, що відносини між матір`ю (позивачкою) та сестрою (відповідачкою) були бездоганні, кожен день спілкувалися, проводили разом свята. Також зазначив, що мати працювала на м`ясокомбінаті у три зміни та повністю забезпечувала сім`ю, допомагала відповідачці. Після заміжжя відповідачка зі своїм чоловіком стала проживати у трьохкімнатній квартирі. До 2021 року відповідачка допомагала речами, але з весни 2021 року стосунки з відповідачкою погіршилися. Він же допомагав матері грошима, однак скільки давав коштів не може сказати, наразі не працює, заощадження закінчилися, але він допомагає матері по господарству, відвозить її до лікарні. Зі слів матері йому також відомо, що у квартирі по [ADDRESS] жили квартиранти та ключі від цієї квартири були у позивачки. Наголошує, що матері (позивачці) потрібна медична допомога та з її слів річний курс лікування коштує 7 тисяч гривень, а протез 5 тисяч доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що позивачка є його дружиною, яку він знає з 1985 року. Зазначив, що 12 років працював в Мирополі та повернувся в м. Житомир в 1990 році і поселився в квартиру по [ADDRESS] , де проживала позивачка і відповідачка, яку він знає як доньку позивачки. В 1996 році переїхав на Корбутівку разом з дружиною (позивачкою) та сином, а відповідачка залишилася жити по [ADDRESS] . Йому також відомо, що позивачка подарувала трьохкімнатну квартиру відповідачці, яка в свою чергу її продала та купила двохкімнатну. Вказав, що він отримує пенсію в розмірі 3870,00 грн., а позивачка в розмірі 2200,00 грн. Син не працює, живе окремо, однак допомагає продуктами і ліками, а від відповідача допомоги не надходить, лише один раз на день народження дала 50 євро. Причиною конфлікту стало те, що [PERSON] обіцяла, що коли продасть трикімнатну квартиру, то частину грошей від продажу квартири дасть [PERSON] на навчання. Проте, коштів від продажу квартири вона не дала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що відповідачка [PERSON] є дочкою її чоловіка [PERSON] від першого шлюбу. Також вказала, що в 1975 році вона розлучилася із [PERSON] , однак продовжили спілкуватися. Після розлучення [PERSON] одружився з [PERSON] (позивачкою) і в 1986 році у них народилася донька [PERSON] (відповідачка). [PERSON] жила з дідом, [PERSON] і [PERSON] , була нервовою, переляканою, заляканою дівчинкою, боялася щось розповідати. В 1988 році був випадок коли дзвонила [PERSON] і кричала, щоб забрали доньку, бо вона віддасть її до інтернату. [PERSON] їй розповідала, що коли вона проживала з матір`ю, то мати її била, не давала їсти, а [PERSON] у свою чергу доглядала брата та пропускала школу, а в 15 років пішла працювати перукарем. Зі слів чоловіка їй також відомо, що позивачка вживала алкогольні напої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що відповідачка [PERSON] є її рідною сестрою по батькові, спілкується з 14 років, вперше познайомилися коли їй було 12 років. Приїздили до неї з батьком кожні два роки. Їй також відомо, що життя у [PERSON] було не дуже гарним, мама її випивала та лікувалася від алкоголізму. Батько розповідав, що якось приїхав до колишньої дружини і вона була п`яною, тоді він забрав [PERSON] до нас. Сама ж [PERSON] доглядала брата [PERSON] та з 15 років почала працювати, їздила за кордон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що відповідачка є його колишньою дружиною, а позивачка колишньою тещою. Також вказав, що з [PERSON] (відповідачкою) познайомився коли їй було 15 років та вона проживала з матір`ю, вітчимом та братом [PERSON] . На той момент вона навчалася у вечірній школі, працювала в перукарні, а також їздила за кордон з його матір`ю. Батьки її не забезпечували, одягали скромно, бо не було грошей, мати та вітчим цілими місяцями вживали алкогольні напої. Одружився з [PERSON] [INFO] , проживали в [ADDRESS] , потім переїхали на [ADDRESS] . Пізніше квартиру продали та купили по [ADDRESS] . Після того, як [PERSON] поїхала до Києва, квартиру здавали, а гроші від здачі квартири забирала позивачка. Наразі стосунки з відповідачкою добрі, оскільки мають спільну дитину, а з позивачкою ніяких стосунків не підтримує. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст.7 СК України). Згідно із ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише, коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними, потребують матеріальної допомоги та не ухилялися від виконання своїх обов`язків відносно дочки, сина . Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Суд наголошує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до частини першої статті 76, статті 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Позивачка обґрунтувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію по інвалідності, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує допомоги, яку має можливість надавати її повнолітня донька. На сьогоднішній день її донька, не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання. При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що розмір пенсії позивачки у відповідному періоді є меншим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивачка отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, з наданих позивачкою доказів, які підтверджують її непрацездатність, наявність цілої низки захворювань, лікування яких потребує витрат з отриманої пенсії, необхідність оплачувати комунальні послуги та харчування, придбавання необхідного одягу та засобів гігієни, враховуючи вік позивачки, суд вважає доведеними обставини несення позивачкою витрат, розмір яких перевищує величину отриманого нею доходу. В свою чергу, відповідачка є рідною донькою позивачки та зобов`язана надавати матеріальну допомогу матері. Перешкод, за яких донька може бути звільнена від обов`язку утримувати матір, судом не встановлено. Так, перевіряючи твердження відповідачки про ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, можливо зробити висновок, що такі доводи ґрунтуються на показах свідків, які в переважній більшості отримали такі відомості зі слів інших осіб, в т.ч. відповідачки. Разом з тим, інші свідки дали покази про належне виконання позивачкою своїх батьківських обов`язків. Судом встановлено, що позивачка батьківських прав не позбавлялася, на обліку в органу опіки та піклування сім`я не перебувала, документальних відомостей про лікування або зловживання спиртними напоями не надано. Наявні труднощі з харчуванням та одягом можливо пояснити загальним незадовільним станом економіки та низьким рівнем життя в країні на той час. Посилання представника позивача на відомості в трудовій книжці про підстави звільнення позивачки не вказують на неналежну поведінку матері до доньки. Разом з тим доводять, що позивачка постійно працювала. Отже, відповідачкою не доведено, що позивачка ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо неї. Вирішуючи питання розміру аліментів, окрім доведених позивачкою витрат, суд враховує відсутність відомостей про перебування на утриманні відповідачки інших непрацездатних осіб, неповнолітніх дітей, наявності інших аліментних зобов`язань або відсутності таких, а також можливість проживати та працювати за кордоном, де значно вищий рівень життя, перебування у шлюбі. Посилання відповідачки на отриману травму суд не бере до уваги, оскільки така травма піддається лікуванню та носить тимчасовий характер, не перешкоджає знайти іншу роботу, що вбачається з висновку страхового лікаря (а.с. 217-221). Суд також бере до уваги відчуження відповідачкою нерухомого майна та отримання в результаті продажу значного доходу. Разом з тим, суд бере до уваги наявність у позивачки повнолітнього сина та чоловіка, які також зобов`язані допомогати позивачці матеріально. Отже приймаючи до уваги факт непрацездатності позивачки, рівень доходу, наявність хронічних захворювань, які потребують постійного медикаментозного лікування, наявність дорослого сина та чоловіка, суд вважає доведеним, обґрунтованим та справедливим розмір аліментів, який відповідачка повинна сплачувати на утримання позивачки у розмірі 1500 грн. щомісячно, з часу звернення позивачки до суду із відповідним позовом та довічно. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат, суд вважає, що такі вимоги підлягають також частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, матеріалами справи підтверджується, що позивачка є людиною з інвалідністю, систематично перебуває на стаціонарному лікуванні, майже щомісячно несе витрати на придбання лікарських засобів відповідно до призначення лікарів та допоміжних засобів, що пов`язано з незадовільним станом опорно-рухового апарату позивачки та вказує на наявності виключних обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатної матері. Разом з тим, позивачкою не доведено щомісячних витрат у подальшому у розмірі 5000 гривень, не надано доказів потреби в хірургічній заміні суглобу, вартості такої операції в 15000грн., а тому з урахуванням наявних матеріалів справи суд доходить висновку, що такі додаткові витрати підлягають стягненню в сумі 300грн. В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial