Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

позивач 28 січня 2022 року (час подачі позову у відділення поштового зв`язку) звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № R06240/2020 від 1 жовтня 2020 року станом на 17 січня 2022 року в загальній сумі 92038,38 гривень, в тому числі: заборгованості за тілом кредиту 68112,77 гривень, заборгованості за процентами 5,61 гривень, заборгованості за комісією 23920 гривень; а також про стягнення судового збору у розмірі 2481 гривні. Позов мотивує тим, що 1 жовтня 2020 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит № R06240/2020, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 80000 гривень строком з 1 жовтня 2020 року по 29 вересня 2023 року, з фіксованою процентною ставкою 0,01%, який повинен повертатись частинами згідно з графіком платежів. Крім того, відповідно до п. 1.5 договору відповідач повинен сплачувати позивачу комісію за зарахування кредитних коштів на рахунок та щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування згідно з графіком платежів. У порушення договору відповідач не виконала зобов`язання належним чином щодо повернення коштів, вимога позивача про повернення таких відповідачем була проігнорована. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 526, 530, 610, 611, 624, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 28 лютого 2022 року справу передано за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м. Львова, оскільки з відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що відноситься до Личаківського району м. Львова. Матеріали даного позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 21 березня 2022 року та автоматизованою системою документообігу суду відповідно для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2022 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. 15 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого в задоволені позову просить відмовити, оскільки термін договору спливає 29 вересня 2023 року, а відповідач не давала згоду на зміну умов договору, в тому числі щодо строку такого. Крім того, вважає, що при зверненні з позовом позивач не врахував нові епідемії та запроваджений воєнний стан. Представник позивача адвокат Мирко Р.О., який діяв на підставі довіреності № 425 від 24 листопада 2021 року, в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника банку. Представник відповідача адвокат Суптель В.О., який діяв на підставі ордера серії ВС № 1139316 від 12 квітня 2022 року, в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві, додатково пояснив, що стороною відповідача не оскаржувались в судовому порядку умови кредитного договору укладеного між сторонами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторони позивача, відносно чого представник відповідача не заперечив. Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. \~ Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 1 жовтня 2020 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит № R06240/2020. Відповідно до п. 1.1 договору відповідач отримала кредит в розмірі 80000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 36916641 від 1 жовтня 2020 року. Кредит надано на строк з 1 жовтня 2020 року по 29 вересня 2023 року. Процентна ставка за кредитом встановлена в розмірі 0,01 % річних. Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «графік платежів», що є його невід`ємною частиною (п. 1.2 договору). Позичальник сплачує комісії за зарахування кредитних коштів на рахунок, вказаний у п. 1.2 договору та щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування розмір та порядок сплати якої(их) зазначено в графіку платежів. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця на рахунок № [NUMBER] в дату платежу, зазначену в графіку платежів (п. 1.4 договору). З графіку платежів вбачається, що відповідач щомісяця повинна була сплачувати 4678,4 гривень, з яких 2285,71 гривень погашення суми кредиту, 2392 гривні щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування, та проценти за перші місяці в розмірі 0,69 гривень, які в подальшому зменшуються, відповідно до суми заборгованості по тілу кредиту. Відповідач допустила прострочення заборгованості по сплаті щомісячних платежів, зокрема в квітні 2021 року по сплаті відсотків за користування кредитом і комісії, а з травня 2021 року по всіх обов`язкових платежах, що стверджується виписками по особовим рахункам за період з 1 січня 2020 року по 25 січня 2022 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно з укладеним договором, виникла заборгованість в розмірі 92038,38 гривень, в тому числі: заборгованості за тілом кредиту 68112,77 гривень, заборгованості за процентами 5,61 гривень, заборгованості за комісією 23920 гривень, що стверджується розрахунком заборгованості станом на 17 січня 2022 року. Згідно із\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту, що стверджується наявною в матеріалах справи копією вимоги від 1 листопада 2021 року № 11/68-11/07. Вказана вимога була отримана відповідачем 16 грудня 2021 року, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах справи. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, не здійснює оплату щомісячних платежів, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, в судовому засіданні сторона відповідача не заперечила факт наявності заборгованості за кредитним договором, альтернативного розрахунку заборгованості не надала, підтвердила факт не оскарження умов кредитного договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 92038,38 гривень, в тому числі: заборгованості за тілом кредиту 68112,77 гривень, заборгованості за процентами 5,61 гривень, заборгованості за комісією 23920 гривень. Судом не беруться до уваги заперечення сторони відповідача щодо передчасності подачі позову, оскільки термін дії договору закінчується 29 вересня 2023 року, а зміни в такий не вносились з підстав, що право позивача на дострокове стягнення заборгованості передбачено положеннями ст. 1050 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що відповідач допустила прострочення сплати чергових платежів по договору, які перестала повністю платити з травня 2021 року, а тому в позивача виникло право на дострокове повернення кредиту, яким банк скористався. Також суд не бере до уваги посилання відповідача на наявність епідемію чи воєнного стану, оскільки кредит відповідач оформляла під час пандемії корона вірусу, а відтак повинна була брати до уваги вказаний фактор, а прострочення по платежах допустила задовго до запровадження в Україні воєнного стану. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2481 гривень судового збору.

Outcome: approved