Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.09.2021 року в м. Вінниця по вул. Пирогова, 141 на території АЗС «ОККО» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Dokker KA0126СТ під керуванням [PERSON] , який працює електромонтером електрозв`язку 5 розряду Вінницької філії Акціонерного товариства Укртелеком». В результаті ДТП автомобіль зазнав пошкодження. Зазначений транспортний засіб належить на праві власності ТОВ «ОТП Лізинг», який у свою чергу був переданий у строкове платне володіння і користування на умовах фінансового лізингу Вінницькій філії AT «Укртелеком». Позивач зазначає, що відповідачем було підписано особисте зобов`язання щодо неухильного виконання вимог Транспортної політики позивача, Правил дорожнього руху України та чинного законодавства, а також у разі заподіяння шкоди у зв`язку із здійсненням керування транспортним засобом, яка не буде покрита страховими виплатами відповідач взяв зобов`язання відшкодувати таку шкоду у повному обсязі, у зв`язку із чим надав згоду на утримання всієї суми такої шкоди із заробітної плати. За умовами\~п.\~6.3.6\~Генеральної угоди\~ремонт автомобіля,\~що переданий\~в лізинг\~може здійснюватися\~виключно авторизованими\~СТО.Так, відповідно до Акту виконаних робіт ФВ-К-89363 від 16.11.2021 р. вартість ремонту пошкодженого автомобіля, проведеного ТОВ «Фаворит Авто Вінниця» становить 21\~203,10 грн. Відповідно до п. 1.1 Протоколу страхова вартість автомобіля становить 463\~554,16 грн. Отже, ліміт власносної відповідальності лізингоодержувача складає 23\~177,00 грн., що перевищує вартість ремонту автомобіля (21 203.10 грн.). Таким чином, оскільки сума ЛВВН є більшою за вартість ремонту предмету лізингу автомобіля, АТ «Укртелеком» відповідно до п. 6.6.4 Генеральної угоди та п.п. 4.4.1 Протоколу було зобов`язане компенсувати повну вартість ремонту автомобіля - 21\~203,10 грн. 22\~грудня 2021\~року позивач\~відповідно до\~умов пункту\~п.\~6.6.4\~Генеральної угоди\~та пункту\~4.4.1\~Протоколу перерахував\~суму ЛВВН\~21\~203,10\~грн.\~Лізингодавцю.\~Таким чином,\~протиправність діяння\~відповідача полягає\~в порушенні\~ним Правил\~дорожнього руху\~України,\~Транспортної політики\~Позивача,\~Робочої інструкції,\~що призвело\~до страхового\~випадку,\~що в\~свою чергу,\~відповідно до\~умов Генеральної\~угоди призвело\~до необхідності\~здійснення позивачем\~грошових виплат\~у вигляді\~ліміту власної\~відповідальності позивача\~у розмірі\~21\~203,10\~грн.На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з відповідача суму збитку у розмірі 21\~203,10 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 21.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 18.04.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні виходячи з наступного. Відповідач не заперечує самого факту вчинення ДТП та його вини. Однак, стосовно відшкодування збитків зазначає наступне. Відповідач вважає, що відшкодування шкоди працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України. Однак, позивач при зверненні до суду з даним позовом ніяким чином не застосовано прямі норми трудового законодаства, посилаючись виключно на норми ЦК України, зокрема ст. 22,1191,1192. На думку відповідача, оскільки предметом позову є відшкодування збитків поподіяних працівником під час виконання трудових обов`язків, застосуванню підлягають спеціальні норми трудового законодавства. Крім того, зі змісту позовної заяви не вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду у повному обсязі, що буде заподіяна у зв`язку з керуванням транспортного засобу, яка не буде покрита страховими виплатами, у зв`язку із чим надав згоду на утримання всієї суми такої шкоди із заробітної плати. Таким чином, позивачем помилково вважається, що вказане зобов`язання є тотожним договору про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності, яке передбачене. в п.1 ст.134 КЗПП. Оскільки відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність та за відсутності такого обґрунтуванням із боку позивача, вимога щодо стягнення шкоди в повному розмірі суперечить вимогам законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, вважали їх необгрунтованими та просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Генеральної угоди з фінансового лізингу та адміністрування парку транспортних засобів №9507-FL/80В720-272/21 від 26.04.2021 року, ТОВ ОТП «Лізинг» (лізингодавець) та ПАТ «Укртелеком» (лізингоодержувач) уклали дану угоду про те, що в порядку та на умовах, визначених цією Генеральною Угодою, лізингодавець зобов`язується придбати предмет лізингу відповідно до вимог, визначених Протоколом лізингу, у продавця обраного лізингодавцем, та передати його лізингоодержувачу у строкове платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу, а після сплати всіх лізингових платежів пердати у власність лізингоодержувачу Предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти та користуватися предметом лізингу відповідно до умов цієї Генеральної Угоди, сплачувати лізингодавцеві лізингові платежі, а після сплати всіх лізингових платежів отримати предмет лізингу у власність (а.с.9-17). Вартість одного автомобіля Renault Dokker, який АТ «Укртелеком» отримав у лізинг від ТОВ «ОТП Лзинг» складає 476\~327,26 грн. (а.с.70). Власником автомобіля Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «ОТП Лізинг» (а.с.71-72). Згідно Протоколу лізингу №2-ОЕ до Генеральної Угоди з фінансового лізингу та адміністрування парку транспортних засобів №9507-FL/80В720-272/21 від 26.04.2021 року ТОВ «ОТП Лізинг» та ПАТ «Укртелеком» уклали Протокол про те, що сторони погодили про передачу в лізинг автомобіль Renault Dokker, рік випуску 2021, колір: білий, строк лізингу: 60 місяців, страхова сума по КАСКО 463\~554,16 грн. Страховим ризиком по КАСКО є пошкодження та знищення чи втрата частини предмету лізингу або додаткового обладнання внаслідок ДТП. ЛВВН по КАСКО складає 5% від страховової вартості автомобіля. У разі перевищення суми ЛВВН над збитком, сума ЛВВН не нараховується. В цьому випадку лізингоодержувач компенсує лізингодавцю повну вартість відновлювального ремонту пошкодженої чатини предмету лізингу в порядку визначеному у Геренальною Угодою. Відновлення транспортних засобів після страхового випадку відбувається виключно на авторизованих/уповноважених СТО (а.с.18-22). Відповідно до даної Генеральної угоди, ліміт відповідальності лізингоодержувача- - сума у вигляді компенсації в межах якої лізингоодержувач несе відповідаьність перед лізингодавцем за шкоду, нанесесу предмету лізингу страховим випадком, розмір якої визначено у відповідному протоколі лізингу, якщо інше не передбачено Генеральною Угодою. П.п.6.6.4. визначено, що у будь-якому разі, після настання страхового випадку лізингоодержувач відшкодовує лізингодавцю частину шкоди завданої предмету лізингу (або вартості у випадку викрадення) у розмірі Ліміту власної відповідальності лізингоодержувача протягом 15 кадендарних днів від дати отримання відповідного рахунку лізингодавця. 30.07.2021 року [PERSON] прийняв транспортний засіб Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] , 2021 року випуску (а.с.42-43). 30.07.2021 року [PERSON] у зобов`язанні працівника/водія зазначив, що при здійсненні керування транспортного засобу Товариства зобов`язується неухильно виконувати виммоги Транспортної політики «Укртелеком», ПДР та чинного законодавства. У разі, якщо у зв`язку із здійсненням ним керування транспортним засобом ПАТ «Укртелеком» буде заподіяно шкоду, яка не буде покрита страховими виплатами, він зобов`язався відшкодувати таку спричинену шкоду у повному обсязі та надав згоду на утримання всієї суми такої шкоди із заробітної плати (а.с.49). Відповідно до Наказу №126 від 02.08.2021 року про закріплення службових механічних транспортних засобів ВФ АТ «Укртелеком» транспортний засіб Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] , 2021 року випуску був закріплений за [PERSON] (а.с.44-48). Як вбачається з Постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2021 року, 23.09.2021 року о 14 год. 54 хв. в м.Вінниці по вул.Пирогова, 141 АЗС «ОККО», водій [PERSON] керуючи транспортним засобом автомобілем Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на заправну колонку. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся (а.с.89). Відповідно до Акту службового розслідування обставин ДТП, що сталася за участю автомобіля Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] 23.09.2021 року, [PERSON] керуючи автомобілем ВФ АТ «Укртелеком» Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом скоїв наїзд на огородження-відбійник колонки АЗС. Матеріальний збиток третій стороні не нанесено. Матеріальний збиток пошкодженого ТЗ становить 21\~203,10 грн. (а.с. 7-8). З транспортної політики ПАТ «Укртелеком» у п.7.1.4. вбачається, що водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, технічним станом ТЗ, відповідно реагувати на зміни і не відволікатися від керування ТЗ у дорозі. П.7.1.27 визначено, що водій має бути максимально уважний та вживати всі можливі заходи для уникнення конкретної небезпеки або усунення перешкоди для руху (не допускати бездіяльності), в разі неможливості своєчасного їх усунення попередити про них інших учасників руху. (а.с.33-35). На аркушах справи 36-41 міститься Робоча інструкція електромонтера лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду, з якою [PERSON] був ознайолений. З Акту виконаних робіт ФВ-К-89363 від 16.11.2021 року вбачається, що загальна вартість проведених робіт для автомобіля Renault Dokker, д.н.з. [NUMBER] складає 21 3203,10 грн. (а.с.29-30). 22.12.2021 року АТ «Укртелеком» сплатило ТОВ «ОТП Лізинг» кошти у розмірі 21\~203,10 грн. за вішкодування сервісного обслуговування за листопад зг. ДОГ 9507- FL/80В720-272/21 від 26.04.2021 року (а.с.32). Як вбачається з Трудової книжки Серія [NUMBER] [PERSON] 24.01.2022 року звільнений з роботи за угодою сторін (а.с.79-81). Також, даний факт підтверджується Наказом №04-14-06/к від 14.01.2022 року (а.с.82). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України юридична особа, яка відшкодувала збиток, нанесений його працівником під час виконання трудових службових обов`язків на підставі трудового договору (контракту) або цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до зазначеного працівника - фактичного з винуватця завданого збитку - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити лля відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально держати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, частиною третьою цієї статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, позивач вважає, що витрати по сплаті грошових коштів у вигляді ліміту власної відповідальності Лізингоодержувача у розмірі 21 203.10 грн. є збитками позивача в розумінні ст. 22 ЦК України. Суд не погоджується із твердженням позивача виходячи з наступного. Згідно із абзацом 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст. 441 ЦК (ст. 1172 ЦК України), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при розгляді справ за позовами про відшкодування шкоди, необхідно враховувати що згідно із ст. 440 і 450 ЦК УРСР (що відповідає ст. ст. 1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК. Разом з тим, підстави і умови матеріальної відповідальності працівників встановлюються главою IX КЗПП Згідно загальних підстав відповідальності працівника визначених ст.130 Кодексу, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. В той же час, в силу ст.132 Кодексу, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Зокрема, підстави повної матеріальної відповідальності встановлюються ст. 134 КЗпП. Таким чином, повна матеріальна відповідальність може бути застосована до працівників, які є посадовими особами або ж за наявності випадків, встановлених ст. 134 КЗпП. Зі змісту\~позовної заяви\~вбачається,\~що відповідач\~взяв на\~себе зобов`язання\~відшкодувати шкоду\~у повному\~обсязі,\~що буде\~заподіяна у\~зв`язку із\~керуванням т/з,\~яка не\~буде покрита\~страховими виплатами,\~у зв`язку\~із чим\~надав згоду\~на утримання\~всієї суми\~такої шкоди\~із заробітної\~плати.Разом з тим, в судовому засіданні було з`ясовано, що з відповідача після вчинення ним ДТП 23.09.2021 року та притягнення його до адміністративної відповідальності із заробітної плати не вираховувалися кошти на відшкодування суми збитків. Крім того, з Платіжного дорученн №35433 від 22.12.2021 року не вбачається що АТ «Укртелеком» сплатило ТОВ «ОТП Лізинг» кошти за відновлюючий ремонт, оскільки у призначенні платежу вкахано: «відшкодування сервісного обслуговування за листопад 2021». Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не доведено факту покладання обов`язку за відшкодування збитків за страхове відшкодування на відповідача [PERSON] , а також, враховуючи, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, за таких обставин, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed