Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 20.10.2021 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом, в останній редакції якого (редакція від 09.12.2021, прийнято до розгляду 17.01.2022) просив зобов`язати відповідачів [INFO] (відповідач 1), Квартирно - експлуатаційний відділ м. Вінниці Міністерства оборони України (відповідач 2) та Міністерство оборони України (відповідач 3) забезпечити його житлом для постійного проживання позачергово. Позивач свій позов мотивував тим, що Наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 20.12.2002 за № 373 його було звільнено з військової служби у запас за п. 76 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу з посади заступника військового комісара [INFO] у званні підполковника з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. Вислуга років у ЗСУ на час звільнення склала: календарна 26 років 5 місяців, пільгова - 30 років 03 місяці. Рішенням житлової комісії [INFO] підполковник [PERSON] поставлений в чергу отримання житла з 03.02.1995, на підставі наказу МО України № 20 від 03.02.1995, що стверджується Витягом з Протоколу засідання зазначеної житлової комісії № 7 від 19.03.2002. Протоколом засідання житлової комісії [INFO] № 2 від 25.10.2012 були внесені зміни в склад сім`ї позивача, а саме вказано, що сім`я позивача становить 3 особи (він - позивач, його донька - 1988 р.н., та його мати 1937 р.н.). Рішенням житлової комісії [INFO] згідно п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач був зарахований у позачергову чергу для отримання житла при [INFO] з 30.05.2016, як такий що має статус інваліда війни, що стверджується Витягом з Протоколу засідання зазначеної житлової комісії № 41 від 30.05.2016. Проте, до теперішнього часу, позивач житлом, за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України не забезпечений. На звернення позивача про надання житла, згідно вимог житлового законодавства України та Наказу Головнокомандувача сухопутних військ ЗСУ № 373 від 20.12.2002 [INFO] листом від 05.06.2020 № 15/1271, пославшись на п. 1 Розділу 7 Інструкції з організації забезпечення жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 № 380 повідомив позивача, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилими приміщеннями згідно з чергою, що визначається часом зарахування особи на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень). В разі настання черги позивача його буде повідомлено житловою комісією [INFO]. Вважаючи бездіяльність відповідачів з незабезпечення його житлом протиправною, посилаючись як на підставу своїх вимог на ст. 47 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 46 Житлового кодексу УРСР, п. 7 ст. 6, п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також на Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, що затверджений постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 просив позов задовольнити та зобов`язати відповідачів забезпечити його житловим приміщенням для постійного проживання позачергово. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору. (а.с. 51). 29.11.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача - [INFO] на позовну заяву, в якому вказаний відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Свій відзив мотивував наступним. Згідно рішення житлової комісії [INFO] оформленого протоколом № 41 від 30.05.2016 позивача зараховано на позачергову чергу для отримання житла при [INFO] з 30.05.2016. Станом на час розгляду справи позивач житлом за рахунок житлового фонду МОУ не забезпечений. Відповідно до вимог ст.47 Конституції України ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 34, 37, 43, ч. 3 ст. 46 ЖК УРСР, громадяни, які мають право на позачергове одержання житла включаються до окремого списку. Таким чином вказаний відповідач зазначає, що особи, які перебувають в окремому списку на забезпечення житлом мають однакові права, тому одержують жилі приміщення в порядку черговості в залежності від часу зарахування до окремого списку. Станом на даний час діє Інструкція МОУ від 31.07.2018 № 380 з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка визначає порядок забезпечення цієї категорії осіб жилими приміщеннями. Згідно п.п. 4 - 7 розділу ІІІ наведеної Інструкції, стосовно військовослужбовця може бути прийнято рішення житловою комісією військової частини (військового комісаріату) лише у разі наявності відповідного розподілу житла, що розподілене у відповідному гарнізоні після його затвердження заступником Міністра оборони України. Вказаний відповідач вважає вимоги позивача передчасними, оскільки він зможе оскаржити протокол житлової комісії про надання жилих приміщень військовослужбовцям, якщо на його думку настала саме його черга отримувати житло згідно окремого списку передбаченого статтею 46 ЖК УРСР. Норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно яких особи з інвалідністю внаслідок війни, які потребують поліпшення житлових умов, забезпечуються позачергово житловою площею з дня взяття на квартирний облік не можуть бути виконані без виділення та розподілу житла органами КЕВ та Міністерством оборони України. (а.с. 64 - 68) 06.12.2021 від позивача по справі [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача - [INFO], в якій позивач просив суд відхилити доводи відзиву на позовну заяву вказаного відповідача. Доводи відповіді на відзив зводяться до цитування норм нормативно - правових актів, на які у своєму відзиві послався відповідач, з зазначенням того, що вказаний відповідач наділений власною компетенцією щодо вирішення певного роду питань, що впливає на реалізацію загальної процедури забезпечення позивача житлом позачергово за рахунок Міністерства оборони України. Також позивач зазначає, що відповідач не вчинив необхідних дій на виконання своїх обов`язків щодо забезпечення позивача житлом. (а.с. 76-77). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2021 задоволено клопотання позивача у справі, залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Квартирно-експлуатаційний відділ у місті Вінниці Міністерства оборони України (21001, м. Вінниця, вул. Стрілецька, 87) та Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6); зобов`язано позивача направити Квартирно-експлуатаційному відділу у місті Вінниці Міністерства оборони України та Міністерству оборони України копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду; запропоновано Квартирно-експлуатаційному відділу у місті Вінниці Міністерства оборони України та Міністерству оборони України протягом 15 днів з дня вручення копії позовної заяви надіслати до суду заяви по суті справи. (а.с. 87 - 88). 13.12.2021 на адресу суду надійшли заперечення відповідача [INFO] на позов, в якому вказаний відповідач наголосив, що на можливість отримання позивачем за рахунок Міністерства оборони України житла позачергово впливають декілька факторів, та не залежать виключно від відповідача 1. Зокрема вказаний відповідач знову послався на п.п. 4 - 7 Розділу ІІІ Інструкції МОУ від 31.07.2018 № 380, згідно яких стосовно військовослужбовця може бути прийнято рішення щодо забезпечення його постійним житлом, житловою комісією військової частини (військового комісаріату) лише у разі наявності відповідного розподілу житла, що розподілене у відповідному гарнізоні після його затвердження заступником Міністра оборони України. (а.с. 99 - 100). 10.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Міністерства оборони України Літвіна С.М., який також просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи відзиву зводяться до того, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 3, 32 Порядку 1081 від 03.08.2006, військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Аналогічні норми містяться і в п. 4 Розділу І та в п. 1 Розділу VІІ Інструкції МОУ № 380 від 31.07.2018. Позивача на його звернення повідомлено, що у разі настання його черги на забезпечення житлом від буде повідомлений додатково. Будь - яких доказів обставини настання черги позивача на забезпечення його житлом позачергово позивачем не надано. Представник відповідача МОУ Літвін С.М. при вирішенні справи, на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, просив врахувати висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 344/8248/17 - ц, в якій досліджувались аналогічні правовідносини та просив відмовити в задоволенні позову. (а.с. 106 - 108). 14.01.2021 на адресу суду від відповідача КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказаного відповідача Н. Рибак також просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, через їх необґрунтованість та безпідставність. В якості підстав для відмови в позові, як і попередні відповідачі, послалась на положення Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МОУ від 31.07.2018 № 380, згідно п. 7 розділу ІІІ якої визначено, що надання жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей для постійного проживання надається згідно з чергою, яка визначається часом перебування на обліку. Позивач [PERSON] перебуває на обліку у всіх чергах, а саме: в загальній черзі - № 140 з 03.02.1995 року; на першочерговій - № 111 з 01.12.2005 року; на позачерговій черзі - № 215 з 30.05.2016 року. Вказаний відповідач зазначає, що виключно у разі настання черги можливо отримати житло. У зв`язку з тим, що з 2008 року розподілу житла для постійного проживання не було і черга [PERSON] не настала, позовні вимоги є незаконними. (а.с. 115 - 116). 19.01.2022 на адресу суду від позивача надійшли ще дві відповіді на відзиви відповідачів - КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України та відповідача Міністерства оборони України, в яких позивач просив відхилити доводи наведених відзивів. Допустив тлумачення наведених у відзивах фактів, зазначаючи про те, що вказані відповідачі до цих своїх заяв по суті справи не долучили жодних доказів на спростування його позовних вимог. (а.с. 137 - 140). Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задоволити з тих же підстав, що наведено у позовній заяві. Представники відповідачів в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити з тих же підстав, що наведені у їх заявах по суті спору. Суд, заслухавши учасників справи та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Наказом Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 20.12.2002 за № 373 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками/мічманами/ Збройних Сил України [PERSON] звільнено з військової служби у запас за п. 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу з посади заступника військового комісара [INFO] у званні підполковника з залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. (а.с. 15). Станом на час звільнення в запас вислуга років у ЗСУ склала: календарна 26 років 5 місяців, пільгова - 30 років 03 місяці. Рішенням житлової комісії [INFO] підполковник [PERSON] поставлений в чергу отримання житла з 03.02.1995, на підставі наказу МО України № 20 від 03.02.1995, що підтверджується Витягом з Протоколу засідання зазначеної житлової комісії № 7 від 19.03.2002. (а.с. 16). Протоколом засідання житлової комісії [INFO] № 2 від 25.10.2012 були внесені зміни в склад сім`ї позивача, а саме вказано, що сім`я позивача становить 3 особи (він - позивач, його донька - 1988 р.н., та його мати 1937 р.н.). (а.с.17). Рішенням житлової комісії [INFO] згідно п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» [PERSON] був зарахований у позачергову чергу для отримання житла при [INFO] з 30.05.2016, як такий що має статус інваліда війни, що підтверджується Витягом з Протоколу засідання зазначеної житлової комісії № 41 від 30.05.2016. (а.с. 11-13, 19). Як встановлено судом з довідки КЕВ м. Вінниці Міністерства оборони України від 11.01.2022 № 573/2 підполковник [PERSON] станом на 01.01.2022 перебуває на квартирному обліку у [INFO] в загальній черзі з 03.02.1995 року за номером 140, у першочерговій черзі з 01.12.2005 року (як інвалід ІІ групи) за номером 111, у позачерговій черзі - з 30.05.2016 року (звільнений за станом здоров`я) за номером 215, складом сім`ї три особи (він - 1959 р.н., донька 1988 р.н., мати - 1937 р.н.) (а.с. 129). Позивач звертався 26.05.2020 з відповідною заявою до військового комісара [INFO] про надання житла, посилаючись на вимоги житлового законодавства України та Наказ Головнокомандувача сухопутних військ ЗСУ № 373 від 20.12.2002, на яку [INFO] листом від 05.06.2020 № 15/1271, пославшись на п. 1 Розділу 7 Інструкції з організації забезпечення жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 № 380 повідомив позивача, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилими приміщеннями згідно з чергою, що визначається часом зарахування особи на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень). В разі настання черги позивача його буде повідомлено житловою комісією [INFO]. (а.с. 20 - 21). Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує вказаній категорії осіб в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій сфері. Умови та порядок отримання позачергового житла ветеранами та інвалідами війни визначені нормами Конституції України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також ЖК Української РСР. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 31 ЖК Української РСР (станом на час розгляду ЖК України) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Частиною 1 ст. 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЖК України громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Вказане право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплено у п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. З аналізу вказаних норм закону слідує, що особи, які перебувають в окремому списку мають однакові права, тому одержують жилі приміщення в порядку черговості, в залежності від часу зарахування до такого окремого списку. Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено. Вирішуючи спір, суд на підставі представлених суду доказів дійшов висновку про те, що позивач має право на позачергове отримання житла відповідно до вимог п. 18 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", проте забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України Постановою № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Пунктом 3 наведеного Порядку передбачено реалізацію права військовослужбовця на отримання жилого приміщення або грошової компенсації один раз протягом усього часу проходження військової служби. Пунктом 32 цього Порядку також передбачено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Станом на час розгляду справи в Україні, окрім наведеного вище Порядку діє також «Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», що затверджена Наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018, п. 3 Розділу VІІ, якої врегульовано питання надання житлових приміщень для постійного проживання. Зокрема, наведеним пунктом визначено, що для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Поряд з цим, реалізації наведеної процедури передує розподіл наявних до надання житлових приміщень. Так, п.п. 4-7 Розділу ІІІ наведеної Інструкції визначено, що після затвердження заступником Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) розподілу житлових приміщень ГКЕУ доводить його у встановленому порядку за підпорядкованістю до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району відповідно до місцезнаходження житла. Начальник КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району невідкладно доводить затверджений розподіл жилих приміщень до начальника гарнізону. Начальник гарнізону відповідно до затвердженого заступником Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) розподілу житлових приміщень: протягом п`яти робочих днів за погодженням з КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району подає клопотання до виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради про включення житлових приміщень до числа службового житла; протягом десяти робочих днів за пропозицією житлової комісії гарнізону, яка щороку утворюється наказом начальника гарнізону з представників військових частин гарнізону для розподілу житлової площі в гарнізоні, приймає рішення та затверджує розподіл житлової площі між військовими частинами гарнізону, про що видає відповідний наказ. Наказ начальника гарнізону про розподіл жилих приміщень між військовими частинами невідкладно доводиться до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). Житлова комісія військової частини (об`єднаної) житлової комісії відповідно до наказу начальника гарнізону про розподіл житлової площі між військовими частинами протягом п`яти робочих днів приймає рішення, яке оформлюється протоколом (додаток 4), та подає його командиру військової частини відповідно до вимог цієї Інструкції про: надання службових житлових приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей ; надання жилих приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей для постійного проживання згідно з чергою у військовій частині, яка визначається часом перебування на обліку. Таким чином суд констатує, що п.п. 4 - 7 Розділу ІІІ Інструкції МОУ від 31.07.2018 № 380, встановлено, що щодо військовослужбовця може бути прийнято рішення щодо забезпечення його постійним житлом, житловою комісією військової частини (військового комісаріату) лише у разі наявності відповідного розподілу житла, що розподілене у відповідному гарнізоні після його затвердження заступником Міністра оборони України. Відповідно у разі відсутності такого розподілу, та фактичної наявності житла, прийняття будь - яких рішень з цього приводу законодавством України не передбачено. Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним. Суд констатує, що позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла, разом з тим, як встановлено судом у позачерговій черзі позивач перебуває з 30.05.2016 року, та його номер у черзі 215. Враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, недотримання черговості становитиме порушення норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні. До вказаного суд прийшов з урахування правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 03.08.2021 у справі № 295/6177/19-ц, який підлягає до врахування та обов`язкового застосування у досліджуваних правовідносинах на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача, щодо забезпечення поза чергою інших осіб, які за часом постановки їх на облік у відповідну позачергову чергу потрапили пізніше за нього та відповідно отримали житло з порушенням черговості, позивачем перед судом не доведено. Жодних належних доказів з цього приводу позивачем суду не представлено. Посилання позивача на Протокол № 7 від 19.03.2002 засідання житлової комісії [INFO], згідно якого були поставлені в чергу на отримання житла, окрім позивача також підполковник [PERSON] , майор [PERSON] , прапорщик [PERSON] , та згідно якого було виділено житло підполковнику [PERSON] та майору [PERSON] в якості підстав для задоволення позову судом не приймаються, оскільки позивач до суду позовних вимог з предметом стосовно незаконності такого протоколу чи порушення цим розподілом житлових приміщень житлових прав позивача до суду не пред`являв. [PERSON] не претендує на житло, яке було розподілено наведеним вище особам цим протоколом. Розподіл квартир наведеним особам в 2002 році, жодним чином не стосується предмету спору та наявності можливості розподілу житла на користь позивача за рахунок МО України на даний час. З огляду викладене суд не встановив визначених законом підстав для задоволення пред`явленого позивачем до відповідачів позову. З огляду на відмову в задоволенні позову в повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed