Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на підставі поданої 28.10.2019р. особистої заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії та інших наданих документів, 19.11.2019 Управлінням було прийнято рішення про призначення [PERSON] житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період, а саме з жовтня 2019 року по квітень 2020 року включно за адресою: [ADDRESS] . Так, 28.10.2019р. при заповненні заяви про призначення житлової субсидії Відповідачем особисто під підпис було надано зобов`язання про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг, на суму, що перевищує 50 тис. гривень), він повинен протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Одночасно, при подачі декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії Відповідачем також було зазначено про усвідомлення, того що в разі подання ним у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, йому може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання і що у такому разі він зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. В 2021 році з метою виявлення фактів подання недостовірної інформації або не повідомлення про зміну обставин, які впливають на отримання житлової субсидії, спеціалістами Управління було встановлено, що 21.09.2019 Відповідач на підставі договору купівлі-подажу від 21.09.2019 №1248/2019/1681224, укладеному в Територіальному сервісному центрі МВС №1248 в Дніпропетровській області, зареєстрував за собою транспортний засіб, а саме: автомобіль «OPEL OMEGA», 1995 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.09.2019, вартістю 62624 (шістдесят дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. Вищевказаний факт підтверджується належними та допустимими документальними доказами, а саме: - листом від Головного сервісного центру МВС України регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) територіального сервісного центу МВС № 123 (ТСЦ МВС №1243), (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11/2) від 04.09.2021 №31/4-1248-Г-153; - витягом з програмного комплексу «Історія ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 27.08.2021; - інформацією, розміщеною у програмному комплексі базі даних пошукової системи транспортних засобів (витяг з пошукової системи ТЗ додається). Про факт придбання вищевказаного транспортного засобу «OPEL OMEGA», 1995 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.09.2019, номерний знак [NUMBER] , вартістю 62624 (шістдесят дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. відповідачем жодним чином не було повідомлено Управління. Пунктом 14 Положення регламентовано, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: - будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень. Тобто, Відповідачем в\~порушення вимог\~пункту 14\~Положення про\~порядок призначення\~житлових субсидій\~(в\~редакції чинній\~на момент\~винекнення спірних\~правовідносин)\~умисно було\~надано до\~Управління недостовірні\~відомості про\~майно, що вплинули на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, протягом періоду з жовтня 2019 року по квітень 2020 року включно Відповідачу надміру нараховувалась житлова субсидія за рахунок коштів державного бюджету на загальну суму 7915,45 грн. (сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять грн. 45 коп.). Крім того, 16.09.2021р. Відповідач особисто отримав лист Управління від 16.09.2021 №01-11/4720 про припинення надання житлової субсидії та необхідність повернення надміру отриманої субсидії на рахунок Управління в розмірі 7915,45 грн. в строк до 18 жовтня 2021 року. Станом на дату подання даної позовної заяви до суду, Відповідачем у добровільному порядку було повернуто лише частину надміру отриманої житлової субсидії, а саме у розмірі - 6400 грн. Проте, залишок надміру отриманої субсидії у розмірі 1515,45 грн. відповідач так і не повернув. При цьому Відповідач на дзвінки Позивача не відповідає, жодних заяв до Позивача стосовно досудового врегулювання спору не надходило. Ухвалою суду від 18.04.2022року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 30.06.2022 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст.\~7\~ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до положень п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] звернувся з письмовою заявою від 28.10.2019 до Управління про призначення житлової субсидії (а.с.5). Одночасно,\~при подачі заяви про отримання субсидії відповідачем було заповнено та подано декларації про доходи і витрати осіб, відповідачем також було особисто під підпис надано зобов`язання про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг, на суму, що перевищує 50 тис. гривень), він повинен протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Одночасно, при подачі декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії Відповідачем також було зазначено про усвідомлення, того що в разі подання ним у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, йому може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання і що у такому разі він зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії (а.с.6). 19 листопада 2019 Управлінням було прийнято рішення про призначення [PERSON] житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період, а саме з жовтня 2019 року по квітень 2020 року включно за адресою: [ADDRESS] .. (а.с.7). Письмовими матеріалами справи встановлено, що в 2021 році з метою виявлення фактів подання недостовірної інформації або не повідомлення про зміну обставин, які впливають на отримання житлової субсидії, спеціалістами Управління було встановлено, що 21.09.2019 Відповідач на підставі договору купівлі-подажу від 21.09.2019 №1248/2019/1681224, укладеному в Територіальному сервісному центрі МВС №1248 в Дніпропетровській області, зареєстрував за собою транспортний засіб, а саме: автомобіль «OPEL OMEGA», 1995 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.09.2019, вартістю 62624 (шістдесят дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн. Вищевказаний факт підтверджується належними та допустимими документальними доказами, а саме: - листом від Головного сервісного центру МВС України регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) територіального сервісного центу МВС № 123 (ТСЦ МВС №1243), (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11/2) від 04.09.2021 №31/4-1248-Г-153; - витягом з програмного комплексу «Історія ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 27.08.2021; - інформацією, розміщеною у програмному комплексі базі даних пошукової системи транспортних засобів (витяг з пошукової системи ТЗ додається) (а.с.9,10-11,12). Як вбачається з матеріалів справи, про факт придбання вищевказаного транспортного засобу автомобіль «OPEL OMEGA», 1995 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.09.2019, Відповідачем жодним чином не було повідомлено Управління, тому 16.09.2021р. відповідачу на зареєстровану адресу проживання був направлений поштою рекомендований з повідомленням лист Управління від 16.09.2021 №01-11/4720 про припинення надання житлової субсидії та необхідність повернення надміру отриманої субсидії на рахунок Управління в розмірі 7\~915 грн. 45 коп. до 18 жовтня 2021 року. Вищезазначене повідомлення відповідачем було отримано 16.09.2021р., про що він особисто поставив підпис на повідомленні (а.с.13). Як вбачається з позовної заяви, станом на дату подання даної позовної заяви до суду, Відповідачем у добровільному порядку було повернуто лише частину надміру отриманої житлової субсидії, а саме у розмірі - 6400 грн. Проте, залишок надміру отриманої субсидії у розмірі 1515,45 грн. відповідач так і не повернув. Відповідно до п.49 Порядку громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. Дані спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, яким затверджено «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива». Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали. Пунктом 4 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях. У відповідності до п. 9 Положення призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Пунктом 13 Положення регламентовано, що громадянин несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Абзацем 7 пункту 13 Положення регламентовано, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та визначення її розміру. Отже на підставі викладеного, Відповідач не мав права на отримання субсидії, оскільки він не виконав свої письмові зобов`язання. Відповідно до пп.4 п. 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ № 848 від 21.10.1995 року, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень: купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) (крім житла, отриманого або придбаного за рахунок державного чи місцевого бюджету), іншого нерухомого майна, транспортного засобу (механізму), цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значенні, наведеному в Законі України Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які роботи або послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному в пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування); Відповідно до п. 20 вищевказаного Положення (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про набуття права власності на житло (житлове приміщення) іншою особою, яка не була в ньому зареєстрована, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Крім того, пунктом 125 вищевказаного Положення (в редакції чинній на момент ухвалення рішення) також визначено, що у випадках, зазначених в четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином. Відповідно до ч. 1, 2ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених законом. Як зазначалось вище, в даному випадку відповідач отримав надмірно сплачену житлову субсидію, така сплата відбувалась за рахунок позивача без належних на це правових підстав (з огляду на наявну заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги за відповідний календарний період), а відтак в суду наявні підстави для застосування приписів, що визначені 1, 2 ст. 1212 ЦК України. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Як слідує з п. 127 Порядку №848 в разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку. Оскільки у позасудовому порядку відповідач добровільно надміру перераховану (виплачену) житлову субсидію не повертає, суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача надміру виплаченої субсидії у судовому порядку, ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до пункту 28 Порядку 2 у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки органи праці та соціального захисту населення вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010). Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що відповідачкою не надано жодних аргументів для спростування доводів позивача, суд доходить висновку про аргументованість та доведеність позовних вимог, а тому вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved