Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради в особі служби у справах дітей, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся з вищевказаною позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягнути аліменти на утримання сина на користь органу опіки та піклування з [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття та стягнути судові витрати з відповідачів. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , батько дитини, записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітній перебуває на обліку служби у справах дітей міськвиконкому, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, з березня 2019 року у зв`язку з ухиленням матері від належного виконання батьківських обов`язків щодо сина. Мати дитини, [PERSON] систематично вживає алкогольні напої в присутності дитини, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] неодноразово рекомендувалося працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб звернутися до лікаря-нарколога для отримання відповідної медичної допомоги, але указана мати щоразу від звернення до фахівця відмовлялася, стверджуючи, що алкогольної залежності не має. За інформацією Новоукраїнського міського центру соціальних служб, [PERSON] сім разів видавалися такі направлення, однак, указана особа такі рекомендації повністю ігнорувала. Лише після вилучення дитини із сім`ї та подальшого його влаштування до закладу для дітей, [PERSON] звернулася до лікаря-нарколога, проте відповідний курс лікування так і не пройшла. [PERSON] власного житла не має, ніде не працює і не працювала, умови для проживання та всебічного розвитку дитини створені частково і лише тоді, коли мати не вживає спиртні напої. Державну соціальну допомогу не отримує. Під час перевірок не завжди була наявна приготовлена їжа для малолітнього. Дитина часто мала неохайний, брудний зовнішній вигляд, у дошкільному віці часто вживав нецензурну брутальну лайку на адресу сторонніх осіб. Відомі непоодинокі випадки залишення указаною матір`ю малолітнього самого вдома або на сторонніх осіб на тривалий час. Відповідно до листа дирекції Новоукраїнського навчально-виховного комплексу № 8 від 02.02.2021 року № 14. малолітній [PERSON] , учень 1 класу, не відвідував навчальний заклад з 19.01.2021 року та мав 10 днів пропусків навчання без поважних причин. Під час неодноразових відвідувань указаної родини за місцем проживання та за місцем можливого їх перебування встановлено, що зазначена дитина деякий час жила у сторонніх осіб, які малолітнього утримували та годували. У період з 01.09.2020 року до 25.02.2021 року малолітній [PERSON] пропустив 60 навчальних днів (302 уроки), під час дистанційного навчання на зв`язок, також, не виходив. [PERSON] уникала контактів з класним керівником, неодноразово з`являлася до школи у стані алкогольного сп`яніння. На телефонні дзвінки указана мати не відповідала, свідомо ігноруючи спілкування з працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб. 26.02.2021 року [PERSON] прийшла забирати сина з навчального закладу, перебуваючи в п`яному вигляді, про що працівники школи повідомили службу. Під час перевірки умов проживання зазначеної сім`ї того ж дня, встановлено, що температурний режим в будинку не відповідає встановленим вимогам, палива для опалення немає, продукти харчування, як і приготовлена їжа, взагалі відсутні, сама мати дійсно перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. На підставі встановлених фактів та з метою захисту прав та законних інтересів дитини, малолітнього [PERSON] відразу ж було поміщено до дитячого відділення місцевої лікарні для медичного обстеження та можливого лікування з подальшим тимчасовим влаштуванням до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (де дитина наразі і перебуває). З моменту відібрання малолітнього до теперішнього часу, [PERSON] так і не створила умови для повернення малолітнього, відповідно до отриманих повідомлень продовжує зловживати спиртними напоями. Стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] чотири рази розглядався на засіданнях міської комісії з питань захисту прав дитини (протоколи: № 5 від 25.03.2019 року, № 2 від 24.02.2020 року, № 11 від 15.09.2020 року та № 3 від 09 березня 2021 року), де [PERSON] зобов`язано створити малолітньому належні умови проживання, а також, пройти необхідний курс лікування, що мати обіцяла. Однак, з березня 2019 року до часу звернення до суду [PERSON] та і не створила необхідні для виховання та утримання малолітнього умови та не пройшла необхідний курс лікування від алкогольної залежності. За ухилення від належного виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності. Крім цього, [PERSON] 04.04.2018 року засуджена Новоукраїнським районним судом за частиною 1 статті 119 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з випробуванням, згідно зі статтею 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, і перебуває в органах пробації на відповідному обліку. Неодноразово з`являлася до центру пробації в стані алкогольного сп`яніння. Ухвалою судді від 08.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засідання. Ухвалою від 09.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Подав до суд повідомлення дирекції Новоукраїнського ліцею № 4 про дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Представник відповідача адвокат Ведющенко В.В. просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі та долучив до матеріалів справи копії актів обстеження умов проживання [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судових засіданнях позовні вимоги не визнавала і просила не позбавляти її батьківських прав щодо сина, оскільки вона має намір виховувати сина і створює умови для проживання дитини, алкогольними напоями не зловживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 08 грудня 2021 року пояснив суду, що працює вчителем Новоукраїнського ліцею № 8, де навчається [PERSON] . У вересні 2020 року [PERSON] прийшла до школи за сином в стані алкогольного сп`яніння, класний керівник разом з директором хлопчика не віддали. Він повідомив службу, дитину вилучили та помістили в лікарню поки мати не виправиться. Дитину повернули матері восени 2020 року. Після чого мати неодноразово приходила до школи в стані алкогольного сп`яніння, з нею проводилися бесіди. Дитина часто без поважної причини не відвідує заняття, рівень успішності низький. Суд заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , записана відповідачка [PERSON] , що підтверджується, повторною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). Відомості про батька записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК Україн, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.7). Згідно довідки про склад сім`ї № 1235 від 02.04.2021 року виданої Управлінням соціального захисту та охорони здоров`я Новоукраїнської міської ради до складу сім`ї [PERSON] , 1987 року народження входить її син [PERSON] , 2014 року народження, проживають без реєстрації, за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). У відповідності до постанови КМУ від 03.10.2018 року № 800 «Деякі питання соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі, таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю», малолітнього [PERSON] з 2019 року поставлено на облік, як такого, що опинився у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від належного виконання батьківських обов`язків щодо нього, що підтверджується наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 25.03.2019 року № 23, поясненнями [PERSON] , попередженням № 36 від 08.09.2020 р. про недопущення ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] (а.с.8-11). З інформації про стан утримання, навчання та відвідування занять учня 1-Б класу, [PERSON] та клопотання директора Новоукраїнського НВК № 8 О.Доценко, малолітній [PERSON] не відвідував навчальний заклад та має 10 днів пропуску без поважних причин, крім того, під час дистанційного навчання також жодного разу на зв`язок не виходив (а.с.12-13). Згідно направлення № 55/15-17 твід 26.02.2021 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, дитину [PERSON] , направлено до Новоукраїнської ЦРЛ, який залишився без батьківського піклування, для обстеження та можливого лікування (а.с.15). Після лікування [PERSON] в Новоукраїнській ЦРЛ, Службою у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради направлено [PERSON] до КЗ «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради на тимчасове влаштування (а.с.16). Згідно листа Новоукраїнського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» від 14.02.2020 року № 411 [PERSON] , перебуває на обліку, як засуджена за вироком суду від 04.04.2018 року за ч. 1 ст. 119 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. За час перебування на обліку [PERSON] не одноразово на реєстрацію приходила в стані алкогольного сп`яніння, засуджена підтверджувала факт вживання нею алкогольних напоїв, повідомляла, що проходить лікування в лікаря-нарколога, проте згідно інформації КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» [PERSON] на лікуванні у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.14). Згідно актів обстеження умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за період з 30.08.2020 року по 26.02.2021 року, працівниками КЗ «Новоукраїнський міський центр соціальних служб» разом з представниками служби у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, вбачається, що за час перевірки неодноразово відповідачка [PERSON] була відсутня за місце свого проживання, а коли перебувала вдома, то умови проживання були неналежні, в будинку брудно, холодно, продукти харчування не завжди були в наявності (а.с.18-29). Згідно характеристики № 278/02-34 від 02.04.2021 року виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради [PERSON] за час проживання на території міської ради, зарекомендувала себе негативно, безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не займається належним чином вихованням сина, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, не працює, власного житла не має, вживає алкогольні напої. Неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Вироком Новоукраїнського районного суду за частиною 1 статті 119 КК України засуджена до 4 років позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з випробуванням, згідно зі статтею 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, і перебуває в органах пробації на відповідному обліку (а.с.30). Відповідачку [PERSON] постановою Новоукраїнського районого суду від 09.10.2020 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] у вигляді попередження (а.с.35). Згідно витягу з протоколу № 5 від 25.03.2019 року, витягу з протоколу № 2 від 24.02.2020 року, витягу з протоколу № 11 від 15.09.2020 року, витягу з протоколу № 3 від 09.03.2021 року міської комісії з питань захисту прав дитини неодноразово розглядалося питання про неналежне виховання [PERSON] батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , та вона попереджалась про можливі наслідки вразі не усунення перешкод належного виховання. На засіданні від 09.03.2021 року комісією було вирішено підготувати висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина (а.с.31,32,33,34,35). За підсумками засідання, враховуючи наявні документи, а також той факт, що [PERSON] не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дитини, не створила умови для повернення сина у свою сім`ю, не намагалась налагодити контакт з дитиною, намірів змінити ситуацію немає, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с.37). З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 11.02.2022 року, вбачається, що до служби звернулась позивачка з проханням провести обстеження умов її проживання, під час перевірки умови проживання були задовільні, домоволодіння електрофіковане, в холодну пору року опалюється пічним опаленням та електропальними приладями. В кімнатах чисто, досить охайно, є необхідні меблі та побутові прилади, на підлозі килимові покриття, на ліжках постільна білизна в належному стані. Продукти харчування, одяг взуття за сезоном, палива для опалення обмаль. На підставі заяви [PERSON] від 16.02.2022 року, їй повернуто сина, що підтверджується актом про факт передачі дитини [PERSON] матері [PERSON] . Згідно повідомлення про дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах № 57/02-30 від 08.04.2022 року, доданих до нього атів обстеження та пояснення вбачається, що класний керівник хлопчика [PERSON] звернулася в службу, оскільки [PERSON] тиждень пропустив заняття, вона телефонувала матері, проте [PERSON] не відповідала. Вчитель відвідав родину, мати мала неохайний вигляд та від неї було чути запах алкоголю, вона запропонувала [PERSON] піти з нею, але той відмовився. Після чого, до [PERSON] протягом тижна приходили члени комісії школи, з приводу з`ясування ситуації, проте двері ніхто не відчиняв. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини чітко виписано в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. в пункті 16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Пленум Верховного суду України в п.п.15,16 Постанови №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Саме такого висновку дійшов ВС у справі № 753/2025/19 від 06.05.2020 року. Крім того, в зазначеній постанові ВС вказав, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Та, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітнього сина не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини, а в матеріалах справи відсутні такі докази. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно малолітнього сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю позовних вимог, та вважає, що відповідачку слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання нею батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , вона буде позбавлена батьківських прав. Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з частиною другою вказаної сттаті, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, компенсуються за рахунок держави. Крім того, під час розгляду зазначеної справи представник відповідача вказав, що має намір подати докази на підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed