Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Сумцов\~Є.С.\~у грудні\~2021\~року звернувся\~до суду\~з указаним\~позовом в\~інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що у грудні 2021 року позивач дізнався про те, що з нього за виконавчим написом від 17.06.2021 № 194251, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, стягується на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість в розмірі 22821,23 грн. З метою отримання документів та інформації по виконавчому провадженню №67323390 представником позивача 01.12.2021 було направлено адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича, однак у наданні цих документів виконавець відмовив листом від 03.12.2021. Також представник позивача зазначив, що підстави стягнення заборгованості у сумі 22821,23 грн позивачу не відомі, у постанові приватного виконавця вони не визначені. Позивачу не відомо про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання з розміром заборгованості у сумі 22821,23 грн перед ТОВ «ФК ЄАПБ». Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень із розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості не надходило. Позивачу невідомі підстави примусового стягнення заборгованості у сумі 22821,23 грн та з чого складається сума вказаної заборгованості. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 22821,23 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 22821,23 грн та його сплату від відповідача позивачеві не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходило, кредитних договорів, які були б нотаріально посвідчені позивач не укладав, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 17.06.2021 та зареєстрований у реєстрі за №\~194251, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» заборгованості у розмірі 22821,23 грн таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1362 грн 00 коп. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 30.12.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 30.12.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. 24.01.2022 представницею відповідача Чечельницькою А.О. був поданий відзив на позов, у якому остання просила відмовити позивачу в задоволенні позову із тих підстав, що 07.04.2019 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем був укладений кредитний договір № 34736. 13.04.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги №\~13042021, у відповідності до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ СЛОН КРЕДИТ» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», у тому числі і за кредитним договором № 34736 від 07.04.2019. Тому представниця відповідача вважає, що твердження позивача, що він не має фінансових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» є хибним, надуманим та необґрунтованим, так як заміна кредитора у зобов`язанні прямо передбачена законодавством, не впливає на характер, обсяг і порядок виконання позивачем своїх обов`язків, не погіршує становище позивача, не зачіпає його інтересів та здійснюється без його на те згоди. Також представниця відповідача зазначила, що 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №194251 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у розмірі 22821,23 грн. Для вчинення вказаного виконавчого напису приватному нотаріусу було подано вичерпний перелік документів, а саме оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, тому на думку представника відповідача, було виконано вимоги, передбачені п. 2 Постанови КМУ від 29.06.1999 за № 1772 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», отже виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, представниця відповідача вказала, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн є неспівмірним зі складністю справи, не відповідають критеріям реальності таких витрат та розумності їх розміру, та позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат. 27.01.2022 представником позивача була подана відповідь на відзив, у якій останній крім обставин зазначених у позовній заяві додатково вказав, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 17.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитний договір на підставі якого вчинений спірний виконавчий напис нотаріуса не був посвідчений нотаріально, тому, на думку представника позивача, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також представник позивача вказав, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірність вимог відповідача до позивача, тому виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. Таким чином у нотаріуса не було правових підстав для вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки нотаріусом порушено процедуру його вчинення, відповідач не надав доказів безспірності заявленої до стягнення суми боргу. Крім того, представник позивача зазначив, що заперечення відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування на користь позивача понесених ним витрат на отримання професійної правничої допомоги є передчасним та необґрунтованим, оскільки у позовній заяві вказана орієнтовна сума витрат у розмірі 7000,00 грн, яка відповідає критеріям співмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах. Ухвалою суду\~від 27.01.2022\~за клопотанням\~представника позивача\~у відповідача\~та третьої\~особи приватного\~нотаріуса витребувано письмові докази. Представник відповідача надав частину витребуваних судом доказів. Разом з тим, приватний нотаріус\~не виконав\~вимоги ухвали\~суду про\~надання доказів.\~ У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки. У відзиві на позов представник відповідача просив справу розглядати без його участі. Треті особи у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки, письмових пояснень не подали. Враховуючи викладену стороною відповідача у відзиві на позов позицію у справі, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом на підставі досліджених доказів та стверджених сторонами обставин установлено, що 07.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту за № 34736, відповідно до умов якого позивачу було надано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн строком на 366 днів , до 07.04.2020, за фіксованою процентною ставкою 198 %. Загальна вартість кредиту складає 23666,23 грн, яка включає в себе: суму кредиту в розмірі 10000,00 грн, проценти за користування кредитом у розмірі 13666,23 грн. Даний договір був підписаний відповідачем одноразовим електронним ідентифікатором (а.с. 55-56). 13.04.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА\~АГЕНЦІЯ З\~ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»\~та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» був укладений договір факторингу №13042021, за яким позивач набув право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників (а.с. 58 - 62). Згідно виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку за який проводиться та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №34736 від 07.04.2019, заборгованість позивача перед відповідачем складає 22771,23 грн (а.с.\~57). 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №\~194251, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» заборгованості у розмірі 22821,23 грн. На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №\~194251 від 17.06.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Юрієм Олександровичем постановою від 06.11.2021 у межах виконавчого провадження №\~67323390 було звернено стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримує у Регіональній Філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача\~та приватним\~нотаріусом Остапенком\~Є.М. не надано\~суду,\~у тому\~числі на\~виконання ухвали\~суду від\~27.01.2022,\~письмових доказів\~на підтвердження\~подання нотаріусу\~для одержання\~оспорюваного виконавчого\~напису про\~стягнення із\~ [PERSON] \~22821,23\~грн боргу,\~оригіналу нотаріально\~посвідченого договору\~ споживчого кредиту за №\~34736 від 07.04.2019, а також доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника з даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Також відповідач не надав до суду належних письмових доказів того, що він є правонаступником прав вимоги ТОВ «СЛОН\~КРЕДИТ»,\~як первісного\~кредитораза кредитним договором №\~34736 від 07.04.2019, оскільки до договору факторингу №13042021 від 13.04.2021 не було надано його невід`ємну частину додаток №1, який містить перелік боржників право вимоги до яких перейшло за цим договором факторингу. Надана стороною відповідача копія договору про надання споживчого кредиту за №\~34736 від 07.04.2019,\~укладеного між\~ТОВ «СЛОН\~КРЕДИТ» та\~ [PERSON] ,не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про те, що боржником отримане повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Ураховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 1362,00 грн, зокрема за вимогу немайнового характеру в розмірі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 01.12.2021; додаток №3 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 29.12.2021; акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 27.06.2022, квитанцію від 27.01.2022 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 7000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. Як зазначав суд вище, представником відповідача було зазначено про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та невідповідністю критерію реальності та розумності. Також представник відповідача вказав на те, що до позовної заяви не було додано доказів на підтвердження оплати правової допомоги. Заперечуючи доводів відповідача представник позивача у відповіді на відзив указав, що у позовній\~заяві вказана\~орієнтовна сума\~витрат у\~розмірі 7000,00\~грн,\~яка відповідає\~критеріям співмірності\~у порівнянні\~з ринковими\~цінами адвокатських\~послуг у\~аналогічних справах. За підрахунками представника позивача середня ринкова вартість адвокатських послуг у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, згідно судової практики, розраховується на рівні 14286,80 грн. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~ціну позову,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved