Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

16.05.2022 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 21.11.2018 року був укладений шлюб, від якого спільних дітей немає. З вересня 2019 року стосунки з чоловіком погіршилися, впродовж двох останніх років сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Позивачка вказує, що чоловік не заперечує проти розлучення, однак розірвати шлюб за взаємною згодою подружжя немає можливості. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибула, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечила щодо заочного розгляду справи, про що суду надала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв, клопотань чи відзиву від нього не надходило. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про дату час і місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також з положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення судового засідання відсутні. Оскільки, відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення 31.05.2022 року поштового відправлення - судової повістки члену сім`ї відповідача (а.с.21), відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 21.11.2018 року був укладений шлюб, зареєстрований Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 54, від шлюбу сторони дітей не мають. З вересня 2019 року стосунки між подружжям погіршилися, впродовж двох останніх років проживають окремо, ведення спільного господарства та сумісного проживання припинено. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів сторони подружніх відносин не підтримують. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення. Отже, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене, а також те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує таким чином. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн. Судовий збір віднесено до складу судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із зверненням до суду з вказаним позовом позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 55 від 13.05.2022 року. За таких обставин з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 992,40 грн. понесених витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved