Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

19.10.2021 року позивач Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь надміру нараховані бюджетні кошти в сумі 18 018,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі заяви [PERSON] від 28.01.2020 року їй була призначена державна соціальна допомога дітям померлого годувальника з 28.01.2020 року по 30.06.2020 року відповідно до постанови КМУ від 02.04.2005 року №261 та відповідно до ст.47 Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ була автоматично подовжена на період карантину без звернення особи з 01.07.2020 року по 31.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.12 постанови КМУ від 02.04.2005 року №261 [PERSON] було призначено допомогу на дитину [PERSON] , 2001 року народження, який згідно довідки №54 від 28.01.2020 року навчається у Вищому професійному училищі №17 з 01.12.2017 року по 30.06.2020 року. У зв`язку з тим, що виплата державної соціальної допомоги було продовжено автоматично, відповідачу були надміру виплачені бюджетні кошти в сумі 18 018,00 грн. за період з 01.07.2020 року по 31.05.2021 року. Термін повернення надміру виплачених бюджетних коштів встановлено з 24.05.2021 року у місячний термін, однак відповідачем у добровільному порядку кошти не повернуті. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної цивільної справи Ухвалою судді від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі та на підставі ч.3 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28 січня 2020 року [PERSON] звернулась до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою про призначення їй державної соціальної допомоги дітям померлого годувальника з 28.01.2020 року по 30.06.2020 року. На підставі вищевказаної заяви відповідачу з 28.01.2020 року по 30.06.2020 року була призначена державна соціальна допомога на дитину [PERSON] , 2001 року народження, який згідно довідки №54 від 28.01.2020 року навчається у Вищому професійному училищі №17 з 01.12.2017 року по 30.06.2020 року та відповідно до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» допомога була автоматично продовжена на період карантину без звернення особи з 01.07.2020 року по 31.05.2021 року в розмірі 18 018,00 грн., що підтверджується Довідкою від 08.09.2021 року №07.1-14/431. Відповідно до пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строк виплати державної соціальної допомоги, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд» соціальна допомога призначається: дитині померлого годувальника - до досягнення 18-річного віку; дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання в загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів і вступом до іншого або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна допомога призначається до закінчення ними навчальних закладів, але не більш як до досягнення 23 років, а дітям-сиротам - до досягнення 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» установили, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються отримувачем самостійно. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку. Відповідно до довідки №54 від 28.01.2020 року Вищого професійного училища №17 було виявлено, що син заявниці - [PERSON] навчається з 01.12.2017 року на базі базової середньої освіти з отриманням стипендії, не перебуває на повному державному утриманні, термін закінчення навчання 30.06.2020 року. У зв`язку із закінченням навчання в ВПУ №17 з 30.06.2020 року [PERSON] були надміру виплачені бюджетні кошти в сумі 18 018 грн. 00 коп. за період з 01.07.2020 року по 31.05.2021 року, які відповідач не повернула. Термін повернення надміру виплачених бюджетних коштів у сумі 18 018 грн. 00 коп. встановлено з 24.05.2021 року у місячний термін. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідачу направлялось повідомлення від 24 травня 2021 року про повернення безпідставно набутих коштів за період 01.07.2020 року по 31.05.2021 року в сумі 18 018 грн. 00 коп., проте вказана сума допомоги нею не повернута, а тому сума надміру виплачених бюджетних коштів підлягають стягненню за рішенням суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що надміру нарахована сума, яка отримана відповідачем без достатніх правових підстав, складає 18 018 грн. 00 коп., а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог відповідачем суду не надано Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved