Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 07.05.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якої зазначила, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Спільні діти [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, проживають з позивачем. Домовленості про добровільний розподіл майна з відповідачем не досягнуто. За час перебування в шлюбі, за спільні кошти сторін побудовано житловий будинок, господарській будівлі та споруди по [ADDRESS] . Всі дозвільні документи оформлені на відповідача. На даний час будівництво фактично завершене, але з вини [PERSON] будинок не введено в експлуатацію. Згідно технічного паспорта щодо зазначеного житлового будинку заведена інвентаризаційна справа №6579, де зазначено рік забудови - 2018. Для будівництва будинку, 03 грудня 2013 року за спільні кошти сторони придбали земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за кадастровим номером 1823410100:01:007:0137. Вказана земельна ділянка придбана за договором дарування на відповідача, але фактично це був договір купівлі-продажу, так як дарувальник був сторонньою особою, якому сплачено відповідну грошову суму за відчуження нерухомого майна, що підтверджується розпискою. Окрім цього, в листопаді 2012 року в період шлюбу за спільні гроші подружжям було придбано автомобіль марки «Volkswagen Т4»,д.н.з. [NUMBER] , який було зареєстровано на відповідача. Транспортний засіб перебуває в одноосібному володінні [PERSON] , на даний час його вартість становить близько 5000 дол. США, що еквівалентно 140000 грн. Позивач не заперечує відносно того, що автомобіль залишився у власності відповідача та погоджується на компенсацію половини його вартості. Зазначає, що об`єкт незавершеного будівництва , зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток кожного з подружжя. Вимогами позову [PERSON] просить суд: визнати об`єкт незавершеного будівництва - будинок садибного типу, який розташований в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,09 га за кадастровим номером 1823410100:01:007:0137, автомобіль марки «Volkswagen Т4», д.н.з. [NUMBER] - об`єктами права сумісної власності позивача та відповідача з визначенням часток по Ѕ частині за кожним; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1823410100:01:007:0137; стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості належної їй Ѕ частини автомобіля марки «Volkswagen Т4», д.н.з. [NUMBER] ; виділити позивачу 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] . Зокрема: по І поверху: сходову клітину 1-4 площею 6,4 м. кв., 1/2 частину коридору 1-5 загальною площею 13,2 м. кв., коридор 1-6 площею 2,7 м. кв., комору 1-7 площею 3,1 м. кв., ванну 1-8 площею 5,3 м. кв., туалет 1-9 площею 1,2 м. кв., кухню 1-10 площею 24,5 м. кв., а всього загальною площею 49,8 м. кв.; по другому поверху: сходову клітину 1-1 площею 6,4 м. кв., суміщений санвузол 1-2 площею 13,2 м. кв., кімнату 1-3 площею 19,6 м. кв., Ѕ частину коридору 1-4 загальною площею 22,5 м. кв, а всього загальною площею 50,4 м. кв. Разом по будинку 100,2 м. кв. Відповідач [PERSON] висловив свою позицію щодо спору у відзиві, який надійшов до суду 11.06.2022. Відповідач зазначив, що за час шлюбу сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «Volkswagen Т4», д.н.з. [NUMBER] , та на підставі договору дарування від 03.12.2013 він набув право власності за земельну ділянку площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1823410100:01:007:0137. [PERSON] зазначив, що автомобіль дійсно є об`єктом спільної сумісної власності сторін, та являється неподільним. Відносно відшкодування половини його вартості не заперечує, однак після проведення відповідної експертної оцінки, так як вартість транспортного засобу, зазначена [PERSON] в позові, є завищеною. Натомість, спірна земельна ділянка є його приватною власністю. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, які б доводили утримання позивачкою земельної ділянки, внаслідок чого могло б виникнути істотне збільшення її вартості. На думку, [PERSON] підстави для визнання права власності за позивачкою на Ѕ частки земельної ділянки відсутні. Будівництво житлового будинку було розпочате відповідачем після розірвання шлюбу, у зв`язку з чим 26.05.2020 Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на будівлю, яка на даний час є незавершеною. Відповідач звертає увагу, що не дивлячись на те, що шлюб між сторонами розірвано 03.05.2019, фактично шлюбні відносини були припинені в 2018 році. Дані обставини встановлено під час розгляду справи №283/831/19 за позовом про розірвання шлюбу. У разі неможливості поділу незаконного будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити компенсацію. [PERSON] не надано суду жодних доказів, з яких вбачалося понесення нею витрат на придбання будівельних матеріалів чи обладнання для будівництва будинку [ADDRESS] . А тому, підстави для виділення позивачу Ѕ частки об`єкту незавершеного будівництва за вказаною адресою відсутні. Вимогами відзиву, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у зв`язку з безпідставністю. Явка сторін по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник позивача адвокат Плетень С.Ю., яка діє на підставі ордеру серії ЖТ №094255 від 14.06.2021, просить суд задовольнити позовні вимоги згідно позову. Окрім цього, з урахуванням уточненої позовної вимоги згідно заяви від 18.01.2022 щодо поділу об`єкта незавершеного будівництва, просить суд виділити [PERSON] Ѕ частину об`єкту незавершеного будівництва в [ADDRESS] відповідно до запропонованого експертом 2 варіанту поділу як співвласнику №2, якому відповідає схема додаток №2, зі сплатою компенсації в розмірі 47042 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із проведенням будівельно-технічної експертизи в сумі 8065 грн. 67 коп., витрати , пов`язані із залученням спеціаліста - суб`єкта оціночної діяльності в сумі 800 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явися про час та місце розгляду справи повідомлявся належно. Представник відповідача адвокат Антонюк В.О., який діє згідно ордеру серії КС №636489 від 22.02.2022, в судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка набута відповідачем на підставі договору дарування не є об`єктом спільної сумісної власності. На будинок [ADDRESS] відсутні документи на здачу в експлуатацію, а тому він не підлягає поділу. Задоволенню підлягає лише позовна вимога про визнання об`єктом спільної сумісної власності транспортного засобу та відшкодування половини його вартості на користь позивача. В решті вимог просить суд відмовити за безпідставністю. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 03 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище- [PERSON] ) за актовим записом №134 (а.с.8). Сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER] ) (а.с.9-10). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/831/19 від 03 травня 2019 року розірвано шлюб між сторонами (а.с.11-13). Відповідно до довідки №6579 від 26 травня 2020 року, за підписом начальника Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації Карпенка С.В., станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння в [ADDRESS] не зареєстроване. Для надання достовірної інформації щодо зареєстрованого нерухомого майна в період з 01.01.2013 по даний час необхідно звертатися до органу місцевого самоврядування та державного органу «Укрдержреєстрація». Згідно будівельного паспорта на будівництво житлового будинку та 2-х гаражів в [ADDRESS] , виданого відділом містобудування та земельних відносин виконавчого комітету Малинської міської ради від 30.01.2015, загальна житлова площа двоповерхового будинку становить 122,4 м.кв., допоміжна (підсобна площа) - 102,9 м.кв.(а.с.16-20). 26.05.2020 на замовлення [PERSON] Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.21-23). Земельна ділянка з кадастровим номером 1823410100:01:007:0137 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] отримана у власність [PERSON] від дарувальника [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 03 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Януш Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2085 (а.с.24-25). На спростування факту дарування земельної ділянки, позивачем надано розписку [PERSON] від 03.12.2013 про передачу [PERSON] грошових коштів в сумі 57610 грн. за продану земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с.26). Згідно з базою даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС, транспортний засіб марки «Volkswagen Transprter», д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] в період з 20.11.2012 по теперішній час, що підтверджується листом СЦ МВС №1845 від 07.07.2021 за №692 (а.с.64). Під час судового розгляду за клопотанням позивача до матеріалів справи долучено звіт №1-15/22 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу від 07.02.2022, згідно якого ринкова вартість наданого на незалежну оцінку бувшого в користуванні колісного транспортного засобу, фургона малотоннажного-В, Volkswagen Transprter, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] , станом на 07 лютого 2022 року склала 89700 грн. (а.с.133-139). В період розгляду справи за клопотанням позивача ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 14.06.2021 по справі №283/1278/21 призначено судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експерту Свістунову Ігорю Сергійовичу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» Свістунова І.С. за №386/12-2021 від 21.12.2021 встановлено, що: 1. Дійсна (ринкова) вартість досліджуваного незавершеного будівництвом будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] (без урахування вартості земельного компоненту) визначена як вартість витрат на будівництво з урахуванням фізичного зносу в цінах станом на дату проведення дослідження, становить 1748910 грн. 2. Відсоток будівельної готовності незавершеного будівництвом будинку садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на дату проведення дослідження становить 77%. 3.4. Поділ незавершеного будівництвом будинку садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як передбачено п.6 постанови пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 (зі змінами), відповідно до часток в розмірі Ѕ та Ѕ , не вбачається можливим. На розгляд Суду пропонуються технічно можливі варіанти поділу незавершеного будівництвом будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що розроблені із відступом від рівності частко співвласників. Можливі варіанти поділу незавершеного будівництвом будинку садибного типу, із зазначенням: -розміру частки по вартості, що становлять приміщення, які пропонуються виділити кожному із співвласників; -розміру компенсації у зв`язку з відхилення від розміру часток співвласників; -переліку необхідних будівельних робіт в будинку для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонується виділити співвласникам, викладено у дослідницькій частині в таблицях: №8 (варіант 1) і зображено на схемі в додатку №1; №9 (варіант 2) і зображено на схемі в додатку №2. Дані варіанти поділу передбачають втручання в несучі конструктивні елементи будинку та інженерні системи загального користування, а тому потребують розробки проектної документації та її погодження з відповідними службами (а.с.86-107). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного Процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного Процесуального кодексу України). Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Тож, спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, яке регулюється нормами Конституції України, Цивільного Кодексу України та Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами Сімейного Кодексу України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, - майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ст. 57 ч.1 п. 1-3 СК України). За положеннями статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст.60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зі змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів, в яких вбачається, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 03 червня 2006 року по 03 травня 2019 року. Під час шлюбу, 03 грудня 2013 року на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Януш Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2085, відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1823410100:01:007:0137 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . На спростування факту дарування земельної ділянки, позивачем надано розписку [PERSON] від 03.12.2013 про передачу [PERSON] грошових коштів в сумі 57610 грн. за продану земельну ділянку по [ADDRESS] . Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. А тому, твердження позивача є безпідставними, а земельна ділянка за кадастровим номером 1823410100:01:007:0137, набута [PERSON] на підставі договору дарування від 03.12.2013, є особистою приватною власністю відповідача в силу ст. 57 Сімейного кодексу України, і як наслідок не підлягає поділу між сторонами. Щодо придбаного в період шлюбу, а саме: 20 листопада 2012 року, транспортного засобу марки «Volkswagen Transprter», д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , суд зазначає, що даний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності. Дана обставина визнана відповідачем. Окрім цього, представник [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не заперечує відносно позовної вимоги про стягнення на користь [PERSON] Ѕ частки вартості транспортного засобу з припиненням права спільної сумісної власності. Під час розгляду справи встановлено, що ринкова вартість фургона малотоннажного-В, Volkswagen Transprter, 2000 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] , становить 89700 грн., що підтверджується звітом №1-15/22 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу від 07.02.2022. Враховуючи позиції сторін та фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне визнати за позивачем та відповідачем право на Ѕ частку у праві власності на автомобіль фургон малотонажний Volkswagen Transporter, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 89 700 грн.; залишити вказаний автомобіль [PERSON] , припинивши право спільної сумісної власності [PERSON] на нього, а також стягнути з відповідача на користь позивача Ѕ частку вартості автомобіля в розмірі 44 850 грн. Щодо визнання спільною сумісною власністю та поділу об`єкта незавершеного будівництва суд зазначає наступне. Згідно будівельного паспорта на будівництво житлового будинку та 2-х гаражів в [ADDRESS] , виданого відділом містобудування та земельних відносин виконавчого комітету Малинської міської ради від 30.01.2015, роком забудови нерухомого майна є - 2018. Таким чином, будівництво житлового будинку розпочато в період шлюбу сторін. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем після припинення з позивачем спільного проживання та після набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, особисто ним продовжувалось будівництво будинку за його особисті кошти. На даний час будинок не прийнято в експлуатацію. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, необхідно визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду, оскільки її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 488/3103/17-ц, від 18 серпня 2021 року у справі №359/3859/17. Суд приходить до висновку, що об`єкт незавершеного будівництва - будинок садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ступінь готовності (станом на 21.12.2021 року) 77%, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» Свістунова І.С. за №386/12-2021 від 21.12.2021 встановлено, що: дійсна (ринкова) вартість досліджуваного незавершеного будівництвом будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] (без урахування вартості земельного компоненту) визначена як вартість витрат на будівництво з урахуванням фізичного зносу в цінах станом на дату проведення дослідження, становить 1748910 грн. Відсоток будівельної готовності незавершеного будівництвом будинку садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на дату проведення дослідження становить 77%. Поділ незавершеного будівництвом будинку садибного типу відповідно до часток в розмірі Ѕ та Ѕ, не вбачається можливим. На розгляд Суду запропоновано технічно можливі варіанти поділу вказаного будинку, що розроблені із відступом від рівності часток співвласників. Можливі варіанти поділу незавершеного будівництвом будинку садибного типу, із зазначенням: розміру частки по вартості, що становлять приміщення, які пропонуються виділити кожному із співвласників; розміру компенсації у зв`язку з відхилення від розміру часток співвласників; переліку необхідних будівельних робіт в будинку для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонується виділити співвласникам, викладено у дослідницькій частині в таблицях: №8 (варіант 1) і зображено на схемі в додатку №1; №9 (варіант 2) і зображено на схемі в додатку №2. Дані варіанти поділу передбачають втручання в несучі конструктивні елементи будинку та інженерні системи загального користування, а тому потребують розробки проектної документації та її погодження з відповідними службами. Відповідачем не спростовано висновку експерта №386/12-2021 від 21.12.2021, не заявлено клопотань про проведення додаткової чи повторної експертизи, а тому даний доказ є належним та допустимим. [PERSON] заперечив відносно визнання об`єкту незавершеного будівництва спільною сумісною власністю, і відповідно заперечивши відносно варіантів поділу запропонованих експертом, без надання доказів на спростування фактичних обставин справи. Позивач [PERSON] погодилася із запропонованим експертом варіантом №2 поділу як співвласником №2, якому відповідає схема додаток №2, зі сплатою компенсації в розмірі 47042 грн., що передбачає: виділення [PERSON] в натурі 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ступінь готовності (станом на 21.12.2021 року) 77%, загальною площею 219,3 м2 , що становить 53/100 (фактична частка), а саме: приміщення 1 площею 4,40 м2, приміщення 2 площею 12,9 м2, приміщення 5 площею 2,60 м2, приміщення 6 площею 3,20 м2, приміщення 7 площею 5,40 м2., приміщення 8 площею 1,10 м2., приміщення 9 площею 24,7 м2, приміщення 10 площею 29 м2., приміщення 13 площею 13,2 м2, приміщення14 площею 19,7 м2., а всього 116,20 м2 виділення [PERSON] в натурі 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - будинок садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ступінь готовності (станом на 21.12.2021 року) 77%, загальною площею 219,3 м2 , що становить 47/100 (фактична частка), а саме: приміщення 3 площею 21,40 м2, приміщення 4 площею 32,3 м2, приміщення 11 площею 16,70 м2, приміщення 12 площею 32,70 м2., а всього 103,10 м2. Експертом зазначено, що співвласникам необхідно виконати роботи по організації та підключенню новостворених квартир незавершеного будівництвом будинку садибного типу до інженерних комунікацій (електрозабезпеченню, водопроводу, каналізації, з установкою самостійних лічильників, а також системи опалення з установкою опалювальних котлів). Окрім цього, для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, [PERSON] необхідно до стіни лівого фасаду зовнішньої стіни незавершеного будівництвом будинку, а саме до приміщення №3 добудувати ганок, в приміщенні №3 демонтувати віконний блок в лівому фасаді зовнішньої стіни, з подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів; між приміщенням №3 та приміщенням №4 пробити новий дверний проріз з подальшим влаштуванням внутрішнього дверного блоку із штукатуренням укосів; між першим поверхом, а саме приміщенням 4 та другим поверхом, а саме приміщенням 12 пробити проріз в міжповерховому перекритті з подальшим влаштуванням сходового маршу; в приміщенні 11, приміщенні 12 передбачити заходи щодо влаштування житлових кімнат. [PERSON] необхідно між приміщенням 2 та приміщенням 3, приміщенням 2 та приміщенням 4, приміщенням 10 та приміщенням 12 закласти дверні прорізи з наступним штукатуренням поверхонь; в приміщенні 13, приміщенні 11 передбачити заходи щодо влаштування житлових кімнат; в приміщенні 1 передбачити заходи щодо влаштування тамбура; в приміщенні 2 та приміщенні 5 передбачити заходи щодо влаштування коридору. На думку суду, з урахуванням фактичних обставин справи, підлягає задоволенню запропонований експертом варіантом №2 поділу як співвласником №2, якому відповідає схема додаток №2, що в повному обсязі забезпечує захист прав та інтересів [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено: 8280,10 грн. в рахунок оплати судового збору за подання позову до суду, що підтверджується квитанцією № 0.0.2122880317.1 від 14.05.2021 8065,67 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, що підтверджується квитанцією №106679979 від 24.09.2021; 800,00 грн. за проведення незалежної оцінки колісного транспортного засобу, що підтверджується квитанцією №0.0.2449975774.1 від 09.02.2022. Під час судового розгляду справи встановлено, що вартість Ѕ частки об`єкту незавершеного будівництва становить 874455 грн., вартість транспортного засобу 89700 грн., вартість земельної ділянки 28278 грн., разом 992433 грн. При зверненні до суду необхідно було сплатити 9924,33 грн. судового збору. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягнення на користь держави 1644,33 грн. недоплаченого судового збору, та після надходження до бюджету вказаних грошових коштів стягнути 1644,33 грн. з [PERSON] на користь позивача. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4032,84 грн. понесених витрат на проведення експертизи та 8280 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial