Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договорів дарування від 17 грудня 2013 року він є власником незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,1 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку\~ по [ADDRESS] . За вказаною адресою з 09 квітня 1996 року був зареєстрований його батько [PERSON] . Відповідач [PERSON] після припинення шлюбних відносин між батьками у 2013 році змінив місце проживання, та за місцем реєстрації на проживання не повертався. Він, позивач, має намір продати належне йому нерухоме майно, однак реєстрація відповідача за даною адресою значно ускладнює продаж\~ належного йому майна. Відмову знятися з місця реєстрації [PERSON] пояснює відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, в якому він проживає. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач просить розгляд справи проводити без його участі, про що зазначив у позовній заяві (а.с. 3). Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 38). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,1 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування незавершеного будівництва житлового будинку від 17 грудня 2013 року,\~ копією договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області, зареєстрованих в реєстрі за № № 1174, 1176, копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про\~ реєстрацію права власності (а.с. 6-7, 8, 9-10, 11). Відповідно до довідки ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрований: [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Зазначені обставини також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , згідно яких [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вказаною адресою з 9.04.1996 року (а.с. 15-17). За змістом позовної заяви відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання - в будинку [ADDRESS] не проживає з 2013 року. Факт тривалого не проживання відповідача в будинку [ADDRESS] підтверджується довідкою голови вуличного комітету Костюченка В.О., засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області від 07.12.2021 року, згідно з якою [PERSON] за місцем реєстрації в зазначеному будинку фактично не проживає понад 10 років, участі в утриманні будинку не приймає, присадибну земельну ділянку не обробляє (а.с. 19). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично за місцем реєстрації по [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користується, участі в утриманні будинку не приймає. Поважних причин непроживання відповідача більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено. Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останнім права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідач [PERSON] не є власником або наймачем житла (будинку), яке належить на праві власності [PERSON] , та не проживає за адресою: [ADDRESS] більше одного року. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] . Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved