Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернувся із вказаною позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва. Відповідно до змісту позовної заяви позивач просить суд: 1.Визнати припиненим Кредитний договір №200413256 від 18.12.2015 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» (правонаступником якого є TOB ФК «Діджи Фінанс»), у зв`язку з його належним виконанням у повному обсязі. 2. Визнати договірні відносини між сторонами за Кредитним договором №200413256 від 18.12.2015 року припиненими. 3. Зобов`язати відповідачів - ПАТ «Банк Михайлівський», Уповноважену особу Фонду на ліквідацію в ПАТ «Банк Михайлівський», TOB ФК «Діджи Фінанс» припинити вимагати у позивача грошові кошти за Кредитним договором №200413256 від 18.12.2015 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року позовну заяву повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2021 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали справи надійшли до провадження судді Саадулаєва А.І. Позов обґрунтовано тим, що 18.12.2015 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» шляхом підписання заяви (оферти) був укладений договір споживчого кредиту №200413256. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України 20.05.2016 року позивачу були направлені повідомлення від ПАТ «Банк Михайлівський» про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 року на користь TOB «ФК «Плеяда», та від TOB «ФК «Плеяда» про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 року на користь TOB «ФК «Фагор». Зобов`язання з боку відповідача за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 року були погашені у повному обсязі. Для з`ясування ситуації позивачем було направлено звернення до ФК «Діджи Фінанс», яким просила надати їй офіційні документи, які підтверджують право вимоги за кредитним договором, який виконаний та закритий. На своє звернення до Фінансова Компанія «Діджи Фінанс» позивачем отриманий лист з копією договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, яким ФК «Діджи Фінанс» обґрунтовує своє право вимагати у позивача 11903,00 гривні в якості заборгованості за кредитним договором №200413256. Не погодившись з вказаною вимогою, позивачем була направлена обґрунтована претензія на адресу ФК «Діджи Фінанс», в якій зазначила незгоду з вимогами до неї, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, сплачувати грошові кошти за погашеним кредитним договором наміру не має. Враховуючи, що [PERSON] в повному обсязі та належним чином виконано зобов`язання за кредитним договором, шляхом перерахування коштів на користь TOB «ФК «Фагор», зобов`язання за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський» вважаються такими, що припинились, у зв`язку із чим, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Від представника відповідача-1 до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначив, що сплата відповідачем грошових коштів до ТОВ «ФК «Фагор» не призводить до погашення заборгованості за кредитним договором №200413256, у зв`язку із тим, що у ТОВ «ФК «Фагор» відсутнє право вимоги до боржника за вищевказаним кредитним договором. В судове засідання позивач не з`явилась з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу, що не з`явились. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» шляхом підписання заяви (оферти) був укладений договір споживчого кредиту №200413256. Предметом зазначеного договору було відкриття банком на ім`я [PERSON] поточного рахунку, випуск картки типу MC World, та в рамках якого їй було надано кредитні кошти у розмірі 4088,96 грн. 19.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» відступив на користь TOB «ФК «Плеяда» права вимоги за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 року відповідно до договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року та реєстру прав вимог № 1 від 19.05.2016 року. В подальшому TOB «ФК «Плеяда» отримані права вимоги за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 р. відступило новому фактору - TOB «ФК «Фагор», згідно договору факторингу № 1 від 20.05.2016 року та Реєстру прав вимог №1 від 20 травня 2016 року. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України 20.05.2016 року [PERSON] були направлені повідомлення від ПАТ «Банк Михайлівський» про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 року на користь TOB «ФК «Плеяда», та від TOB «ФК «Плеяда» про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 року на користь TOB «ФК «Фагор». Відповідно до копії довідки від 07.08.2017 року виданої ТОВ «ФК «Фагор» на ім`я [PERSON] , у останньої, станом на 07.08.2017 року, заборгованість за кредитним договором №200413256 від 18.12.2015 року погашена в повному обсязі та договір закритий. Проте, суд вважає за необхідне зазначити про те, що постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/11298/16 від 01.07.2021 року, було застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 15.05.2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанси» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19.05.2016 року та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1, 2. Визнано недійсним договір факторингу №1 від 20.05.2016 року, який був укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». 30.05.2016 року наказом Уповноваженої особи ФГВФО №37 встановлена нікчемність укладеного договору №1095 від 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», та договорів відступлення №1 від 20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Відповідно до договору №7_БМ від 20.07.2020 року про відступлення права вимоги, ТОВ «Діджи Фінанс» є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, що забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого судового рішення. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Враховуючи те, що постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/11298/16 від 01.07.2021 року встановлено відсутність у ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги (майнові права) до боржників, в тому числі за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 р., суд дійшов висновку, що сплата [PERSON] грошових коштів грошових коштів на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» не призводить до погашення заборгованості за кредитним договором № 200413256 від 18.12.2015 р. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими вимогами закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed