Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Представник позивача адвокат Мелізгінов Ю.В. звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення компенсації за частину неподільного рухомого майна . В обґрунтування позивних вимог зазначив, що під час перебування у шлюбі 18.04.2019 року сторонами за спільні кошти було придбано у власність автомобіль марки «DAWOO Sens T 1311» 2005 року випуску (номер шасі [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] . Зазначений транспортний засіб було зареєстровано у державних органах на ім`я відповідача . Станом на дату звернення до суду з позовом, виходячи із середньої вартості аналогічних транспортних засобів, позивач вказує, що ринкова вартість оспорюваного автомобіля складає 59808 грн .00 коп. Таким чином вартість 1/2 частини спірного транспортного засобу складає 29904,00 грн. 19.06.2020 рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, здійснено поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнано право власності за [PERSON] на Ѕ ідеальну частку автомобіля марки «DAWOO Sens T 1311» 2005 року випуску (номер шасі [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] . Зазначає, що з кінця 2019 року вказаний автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідачки [PERSON] . Відповідачка чинить перешкоди у користуванні автомобілем позивачу, шляхом переховування його в гаражі в домоволодінні її батьків, а коли іздить батько відповідачки, то він також не надає позивачу доступу до автомобіля . Відповідачка не бажає обговорювати подальше користування та розпорядженням зазначеним вище автомобілем. Згоди щодо добровільного порядку сплати позивачу компенсації за Ѕ частину автомобіля не досягнуто. \~Просив стягнути\~з відповідачки\~ [PERSON] на\~користь позивача\~ [PERSON] \~грошову компенсацію\~в сумі\~29\~904\~грн.\~ та\~припинити \~право спільної\~сумісної власності\~ [PERSON] на\~автомобіль марки\~«DAWOO\~Sens\~ T\~1311»\~ 2005\~ року\~випуску (номер\~шасі [NUMBER] ),\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~та стягнути\~з відповідачки\~ на\~його користь\~судові витрати\~ по\~справі та\~витрати за\~надання правничої\~допомоги. 22.09.2021 ухвалою Голованівського районного суду Кірово/градської області винесену ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі з призначення справи до підготовчого судового засідання. 23.10.2021\~на адресу\~суду надійшов\~відзив від\~відповідачки [PERSON] ,\~в якому\~вона \~просила відмовити\~позивачу [PERSON] \~у позові\~повністю та\~стягнути з\~нього на\~її користь\~понесені нею\~судові витрати\~.\~В обґрунтування\~своєї позиції\~зазначила,\~що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що її майновий стан дозволяє сплатити позивачу вартість його частки в спірному майні без відчуження цього майна (автомобіля). Вказала, що вона протягом останніх років ніде не працює, так як здійснює догляд за їх з позивачем спільною донькою [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Фактично на теперішній час вона живе разом зі своїми батьками та за їх рахунок . Батьки матеріально допомагають їй та її дитині. При цьому у\~неї \~немає заощаджень,\~або будь-яких\~інших доходів.\~Також зазначила,\~що \~у неї\~відсутнє у власності будь-яке майно, за рахунок коштів від продажу якого вона могла б виплатити заявлену позивачем грошову\~компенсацію вартості\~належної йому\~1/2 частки спірного автомобіля у розмірі 29904 грн. 00 коп., а покладення на неї такого обов`язку становитиме надмірний тягар для неї, як співвласника. 08.11.2021 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області винесену ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Мелізгінов Ю.В. надіслав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі . Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. В попередні судові засідання представник відповідача надсилав заяву про розгляд справи без їх участі, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з причин зазначених у відзиві. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оглянувши матеріали цивільної справи повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10 09.2015 рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області було розірвано . За час перебування у шлюбі 18.04.2019 року сторонами за спільні кошти було придбано у власність автомобіль марки «DAWOO Sens T 1311» 2005 року випуску (номер шасі [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано на ім`я позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] ( а.с. 14). Відповідно до Звіту № В-81 від 10.09.2021 ринкова вартість автомобіля DAWOO Sens Т13110ЗНГ д.н.з [NUMBER] на дату оцінки 10.09.2021 становить 59808 грн. 00 коп ( а.с.- 8-13) . Таким чином, вартість 1/2 частини спірного транспортного засобу складає 29904,00 грн. 19.06.2020 рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області в справі № 386/428/20 (провадження № 2/386/208/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, здійснено поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнано право власності за [PERSON] на Ѕ ідеальну частку автомобіля марки «DAWOO Sens T1311» 2005 року випуску (номер шасі [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] . ( а.с.-25-28) . Вказаний автомобіль з кінця 2019 року перебуває у володінні та користуванні відповідачки [PERSON] , яка чинить перешкоди у користуванні автомобілем позивачу, шляхом переховування його в гаражі в домоволодінні її батьків, які також перешкоджають позивачеві володіти та користуватись автомобілем . Відповідачка в добровільному порядку відмовляється сплатити позивачу компенсацію за частину Ѕ належного йому автомобіля, а тому він змушений звернутись до суду. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~82\~ЦПК України\~встановлено,\~що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст.60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Аналіз змісту положень ст.\~71\~СК України дає підстави для висновку про те, що ч. 4 та ч. 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7\~СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. У пунктах 1-3 ч. 1 ст.\~365\~ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до висновку Постанови Верховного Суду від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19 (провадження № 61-16632св20) слідує, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 30 січня 2019 року у справі N 755/10947/17 (провадження N 14-435цс18) "[…] суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду". Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, врахувавши останню практику Верховного Суду, дійшов обґрунтованого висновку проте, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї Ѕ частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно,\~а тому\~ позовна\~вимога позивача\~є обґрунтована\~і підлягає\~задоволенню,\~ автомобіль марки\~«DAWOO\~Sens\~ T\~1311»\~ 2005\~ року\~випуску (номер\~шасі [NUMBER] ),\~державний номерний\~знак [NUMBER] має бути залишений у власності відповідачу [PERSON] , у якого і перебуває на даний час, а з неї на користь позивача [PERSON] має бути стягнута грошова компенсація у розмірі вартості частки позивача у вказаному майні, що становить 29904 грн.00 коп. та припинено право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаного автомобіля з дня отримання грошової компенсації у розмірі 29904 грн 00 коп . З огляду на зазначене позовні вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до квитанцію\~про сплату\~ №60697\~ від\~10.09.21р.\~позивачем за\~подачу до\~суду позову\~судовий збір\~у розмірі\~908,00\~грн., що підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~ Окрім цього, представником позивача заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача за надання правничу допомогу розмірі 5000 грн. та 1500 грн. за звіт експерта Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 17.08.2021 та ордером серія КР № 044087 від 10.09.2021, а тому витрати на правову допомогу документально не підтверджені, тому задоволенню не підлягають. Також представником позивача не підтверджено витрати щодо складання Звіту № В-81 автотоварознавчої експертизи з оцінки транспортного засобу від 10.09.2021, та про це не надано рахунок, квитанцію, а тому вимога позивача в цій частині не підлягає до задоволення .

Outcome: partial