Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 12 жовтня 2006 року з відповідачем зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 52. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього та у сина, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Крім цього, дружина разом з донькою [PERSON] має намір у найближчий час виїхати на постійне проживання за межі України, натомість він із сином [PERSON] будуть проживати в Україні. 06 травня 2022 року між ними укладено Договір про виховання та утримання дітей, згідно якого вони домовилися про спільне рішення в порядку ст. 109 СК України, що після розірвання шлюбу між ними їхня донька [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом з матір`ю [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання, а син [PERSON] , [INFO] , проживатиме разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживання. Питання про стягнення аліментів між ними не виникає, так як кожна зі сторін бере на себе зобов`язання утримувати дитину, яка буде з нею проживати. Оскільки спільним сімейним життям не проживають, спільне господарство не ведуть, тому просить їх шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив не надавати строк для примирення, оскільки дане питання ним давно обдумане, а також не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, про що також подав відповідну письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 12 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 52 (а. с. 8). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а. с. 10, 11). Також встановлено, що 06 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про виховання та утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 770, згідно якого сторони досягли згоди, що після розірвання шлюбу між ними їхня донька - [PERSON] , яка народилася [INFO] , буде проживати разом з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання, і їх син [PERSON] , який народився [INFO] , буде проживати разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживання (а. с. 9). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved