Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кошарський Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається на те, що 08.12.2021 за місцем роботи позивача (ТОВ «Епіцентр К») їй було повідомлено, що надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича від 12.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67119469. Підставою для відкриття виконавчого провадження № 67119469 є виконавчий напис, вчинений 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 203830 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальній сумі 17545,15 грн. У виконавчому написі зазначено, що заборгованість позивача виникла за кредитним договором № 630508984НРБ вiд 09.11.2016, укладеним мiж Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , таким чином для вчинення виконавчого напису ПНКМНО Остапенку Є.М. з боку ТОВ «Вердикт Капітал» мав би бути наданий оригінал цього кредитного договору, в той же час, такий документ не міг бути наданий нотаріусу, оскільки в письмовому вигляді договір не укладався взагалі. Позивач зазначає, що відсутність, наданого з боку ТОВ «Вердикт Капітал», оригіналу кредитного договору № 630508984НРБ8 від 09.11.2016, позбавило ПНКМНО Остапенка Є.М. можливості достовірно встановити, що з дня виникнення права вимоги за цим кредитним договором минуло не більше трьох років. Позивач вважає, що її зобов`язання за кредитним договором №630508984НРБ від 09.11.2016 в частині повернення наданих Акціонерним товариством «Альфа-Банк» кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом нею виконані в повному обсязі, шляхом сплати на відповідні рахунки банківської установи грошових коштів в сумі 1 020,00 грн. 25.05.2017 та в сумі 1 520,00 грн. 25.09.2017. Виходячи з суми ліміту (загального розміру) кредиту за кредитним договором № 630508984 від 09.11.2016, що становить 1000,00 грн., враховуючи здійснені позивачем оплати, на думку позивача, наявні об`єктивні підстави вважати, що заборгованість за цим кредитним договором відсутня. З розрахунку, зокрема, вбачається, що станом на 21.12.2020 (дата укладення мiж Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» договору факторингу № 2 щодо передачі права вимоги до [PERSON] ) розмір заборгованості позивача за тілом кредиту становив 62,03 грн., а за нарахованими відсотками - 1,12 грн. Відтак, вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» щодо стягнення з позивача грошових коштів за кредитним договором № 630508984 від 09.11.2016 в сумі 17545,15 грн. є безпідставними та не підтвердженими. Позивач наголошує, що її не було повідомлено про передачу прав вимоги за кредитним договором № 630508984НРБ8 від 09.11.2016 з боку Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», а в подальшому від ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» до ТОВ «Вердикт Капітал», що є прямим порушенням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач наголошує, що виконавчий напис від 22.06.2021, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстровано в реєстрі за № 203830 є таким, що вчинений із грубим порушенням приписів Закону України «Про нотаріат», положень глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 09.02.2022. Також ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 754/18978/21 задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 203830 від 22.06.2021, яке проводиться у виконавчому провадженні № 67119469, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Кошарським Олександром Володимировичем щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 17545,15 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал". Розгляд справи 09.02.2022 та 29.03.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 14.06.2022. У судове засідання 14.06.2022 позивач з`явилася, підтримала позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Інші учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 203830 про те, що ним пропонується стягнути з громадянки [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФЛЕКСІС" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 21-12/20 від 21.12.2020, якому Акціонерним товариством "Альфа-Банк" за кредитним договором № 630508984HPLS вiд 09.11.2016, укладеного між Акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором № 630508984HPLS вiд 09.11.2016 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнуто з заборгованість за період з 21.12.2020 по 25.05.2021 включно у сумі 17 545,15 грн., з яких: 2976,85 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14068,30 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Кошарським Олександром Володимировичем постановою від 12.10.2021 ВП № 67119469 відкрито виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 203830 від 22.06.2021. Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Кошарським Олександром Володимировичем постановою від 12.10.2021 ВП № 67119469 накладено арешт на кошти боржника, а також постановою від 23.10.2021 ВП № 67119469 звернуто стягнення на доходи боржника, а саме дохід у ТОВ «ЕПІЦЕНТР К». Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Однак приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. З матеріалів справи вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, відсутністю оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку. Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Крім того, аналогічна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 1362,00 грн. (908,00 грн. - за подання позовної заяви та 454,00 грн. - за подання заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного та

Outcome: approved