Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеними позовними вимогами, які обґрунтовує наступним. 04 лютого 1998 року між нею та відповідачем був укладений Договір № 147/1326 купівлі - продажу нерухомого майна 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] , які належали відповідачу на праві власності на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.1998 року справа №2-784. Договір був укладений на Товарній біржі «СТРОЙ-ІНВЕСТ». Придбані 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] у відповідача куплена за 1900 грн., які були одержані відповідачем повністю до підписання договору. Договір купівлі-продажу за № 147/1326 від 04 лютого 1998 року на 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] зареєстрований 09 лютого 1998 року в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації під № 31953 в реєстрі № 179. Позивач зазначає, що вищевказаний правочин між нею та відповідачем повністю виконаний, так відповідачем було звільнено 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] та передані їй ключі від будинку, також відповідач забрав усі речі та передав їй зазначену частку будинку, натомість вона виплатила всю суму за договором. Ні заперечень, ні зауважень у відповідача не виникло ані після укладення з ним договору купівлі-продажу, ані до теперішнього часу. Позивач вказує, що вона лише використовує 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує її в належному санітарно-технічному стані. [PERSON] зазначає, що вона є власником іншої 14/25 частини домоволодіння [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності виданого Міськжитлоуправлінням виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів від 30.10.1996 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.08.2020 року, таким чином домоволодіння у вигляді житлового будинку під літ. А та під літ. Д, є її власністю, тобто вона є єдиним власником домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . На час укладення договору купівлі-продажу, а саме на 04 лютого 1998 року ані вона, ані відповідач не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Оскільки на час укладання договору, правочини, зареєстровані на біржі не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню, вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. На теперішній час, він має необхідність розпорядитися своєю власністю належною йому на законних підставах - а саме - 11/25 часткою домоволодіння [ADDRESS] , проте не може цього зробити, оскільки в нотаріальній конторі їй повідомили про те, що Договір № 147/1326 купівлі - продажу нерухомого майна на 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] є укладений не у нотаріальному порядку, а відтак мені необхідно визнати договір купівлі-продажу дійсним в судовому порядку. Позивач вказує, що оскільки вона та відповідач домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», вважає, що є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна - 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] від 04.02.1998 року, реєстраційний № 147/1326, оформленого на Товарній біржі «СТРОЙ - ІНВЕСТ» - дійсним. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: - визнати дійсним Договір № 147/1326 купівлі - продажу нерухомого майна 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] , укладений на Товарній біржі «СТРОЙ - ІНВЕСТ» 04 лютого 1998 року, між [PERSON] та [PERSON] . - визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 р. відкрито провадження по справі за даним позовом та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивач та її представник адвокат Шутак Ю.В. не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені. Останні надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, відносно ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся. Відзиву на позов, заяв про відкладення слухання справи від відповідача, до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281\~ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача і її представника та відповідача, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. \~ \~ \~ \~Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань, діяльність юридичної особи - Товарна біржа «СТРОЙ-ІНВЕСТ», яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, припинена 01.02.2013 р., відомості про правонаступників даної юридичної особи відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04 лютого 1998 року, на Товарній біржі «СТРОЙ-ІНВЕСТ», між сторонами по справі укладений Договір № 147/1326 купівлі - продажу нерухомого майна 11/25 частки домоволодіння [ADDRESS] , які належали відповідачу на праві власності на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.1998 року справа №2-784. Даний договір був зареєстрований на Товарній біржі «СТРОЙ-ІНВЕСТ», на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, про що 04.02.1998 року зроблений запис у «Журнал реєстрації угод по купівлі-продажу нерухомості № 147/1326, та пройшов реєстрацію в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», та позивачці виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищевказану часту домоволодіння. Дані обставини підтверджуються копією вищевказаного договору купівлі-продажу, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нотаріально вищезазначений договір купівлі-продажу не був завірений. \~ \~ \~ \~Згідно умов вищевказаного даного договору, зазначена частка даного домоволодіння продана позивачці за 1900 грн., які були сплачені нею продавцю [PERSON] до реєстрації цього договору. \~ \~ \~ \~ \~ Позивач\~також є\~власницею 14/25\~частки домоволодіння\~ [ADDRESS] ,\~на підставі Свідоцтва про право власності виданого Міськжитлоуправлінням виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів від 30.10.1996 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.08.2020 року, що підтверджується копією вищевказаного свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З технічної документації на домоволодіння [ADDRESS] , складеної станом на 30.09.2020 р., вбачається, що позивачка є користувачкою та власницею даного домоволодіння. Згідно зі\~статтею 224\~ЦК України (в редакції 1963 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року). Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" №1957 ХІІ від 10.12.91 року, в редакції, що діяла на момент укладення вищевказаного спірного договору, угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, станом на день укладення спірної угоди діяла правова колізія щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оцінивши вищевказані докази, в сукупності, судом встановлено, що сторони спірного договору купівлі-продажу частки домоволодіння виконали свої зобов`язання за цим договором в повному обсязі. В нотаріальному порядку, сторони не посвідчили цей договір, в зв`язку з дією положень ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". На теперішній час, позивачці не відоме достеменно місцеперебування продавця за даним договором купівлі-продажу [PERSON] , за останньою відомою їй адресою, останній не мешкає. Враховуючи загальновідомість правових наслідків угод, укладених на товарних біржах, з урахуванням вищевказаної правової колізії щодо нотаріального посвідчення цих угод, суд розцінює бездіяльність відповідача, який обізнаний про місце проживання позивачки і не вчиняє будь-яких дій по нотаріальному посвідченню спірного договору купівлі-продажу, як ухиляння від нотаріального оформлення цієї угоди. Внаслідок вищевказаних обставин, позивачка позбавлена можливості самостійно посвідчити вищевказаний договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку та в подальшому розпоряджатися належним їй домоволодінням. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved