Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

24.02.2022 позивачка [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що проживає в [ADDRESS] . Через будинок від неї знаходиться будинок [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] , який помер помер [INFO] . На час його смерті з ним проживали дружина [PERSON] та її син [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Згідно із заповітом [PERSON] від 23.11.2001, вона все своє майно заповіла синові [PERSON] і він, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Другий син [PERSON] - [PERSON] пропустив строк на подачу заяви про прийняття своєї частки після смерті матері і на свою частку у майні не претендує, про що написав заяву нотаріусу. Останнім у будинку залишився проживати [PERSON] , який жінки та дітей не мав і вона допомагала йому по сусідськи, приносила їсти. [PERSON] [INFO] помер і вона його похоронила. Після смерті [PERSON] вона добросовісно заволоділа житловим будинком і земельною ділянкою належною до будинку, доглядає за ним, піклується про його стан, а тому просить визнати за ним право власності на цей будинок за набувальною давністю. Ухвалою суду від 25.02.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.04.2022 залучено до участі в справі третю особу [PERSON] , витребувано від приватного нотаріуса Самбірського нотаріального округу Львівської області Комарницької О.Й. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , а також інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , і якщо так, то надати суду належним чином завірені копії. 09.06.2022 на виконання ухвали суду від 11.04.2022 приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу надала суду лист, в якому повідомила, що спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Миньо М.М. в підготовче засідання не з`явилися, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.1997 (а.с. 9). Дружиною [PERSON] була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.01.1974 (а.с. 11). Як видно з довідки по формі спадкування виконавчого комітету Турківської міської ради Турківського району Львівської області від 17.07.2013 №1594, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та сином дружини [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виконавчого комітету Турківської міської Ради депутатів трудящих від 28.02.1983, житловий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 25). Згідно з рішенням виконавчого комітету Турківської міської ради народних депутатів від 21.05.1991 №84 "Про перейменування вулиць", вул. Леніна перейменовано на вул.Січових Стрільців (а.с. 29,30). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2003 (а.с. 13). Відповідно до заповіту від 23.11.2001, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла синові [PERSON] (а.с. 14). Як видно з довідки по формі спадкування виконавчого комітету Турківської міської ради Турківського району Львівської області від 17.07.2013 №1595, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с. 15). Син [PERSON] - [PERSON] 17.07.2013 подав нотаріусу заяву, згідно з якою повідомив про те, що строк на прийняття спадщини пропустив та відмовляється від належної йому за законом частки на спадщину матері (а.с. 22). Згідно з довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Турківського району Львівської області від 10.10.2003 №2403, [PERSON] , житель [ADDRESS] проживає один (а.с. 16). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2006 (а.с. 17). [PERSON] похоронила [PERSON] , який помер [INFO] за власні кошти, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 06.02.2006 №475 (а.с. 20). Як видно з довідки по формі спадкування виконавчого комітету Турківської міської ради Турківського району Львівської області від 17.07.2013 №1596, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] один (а.с. 16). Відповідно до акту, складеного комісією Турківської міської ради від 30.11.2021, майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , а саме: житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , добросовісно, відкрито та безперервно користується з 2006 року [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відтак суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, які регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України, зокрема статтею 344. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз`яснено в Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Також необхідно врахувати і те, що згідно з положеннями пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Суд встановив, що позивачка з 2006 року добросовісно заволоділа чужим майном - житловим будинком із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] і продовжує відкрито, безперервно ним володіти. Будинок належав [PERSON] , після смерті якого - [INFO] , в силу ч.3 ст.1268 ЦК України його дружина [PERSON] та син дружини [PERSON] прийняли спадщину. [PERSON] померла [INFO] , і після її смерті в силу ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняв її син [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] і його похоронила позивачка [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не приймав. Інший син [PERSON] - [PERSON] подав нотаріусу заяву, згідно з якою повідомив про те, що строк на прийняття спадщини пропустив та відмовляється від належної йому за законом частки на спадщину. Відтак, враховуючи що на час розгляду справи попередній власник спірного будинку відсутній, позивачкою вірно пред`явлено позов саме до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області. У ході розгляду справи суд встановив, зокрема з письмових доказів, що позивачка безперервно та відкрито володіє та користується житловим будинком, господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] більше 10 років. Суд також встановив, що позивачка не приховувала того факту, що спірний будинок знаходився в її володінні, що підтверджується в свою чергу тим, що позивачка доглядає за будинком, утримує його, і все було безперервно з 2006 року до сьогоднішнього часу, тобто більше 10 років. Також суд зазначає, що за весь час відкритого володіння позивачкою зазначеним будинком, ніякі інші особи не звертались до неї із питанням визнання права власності на будинок, спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилися, відповідач також не заперечує проти заявленого позову. Окрім цього в матеріалах справи містисть розписка третьої особи [PERSON] про те, що він не претендує на спадщину своєї матері, отримав від [PERSON] кошти за її майно, претензій не має. Водночас, суд зазначає, що за встановлених обставин справи, позивачка дійсно не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності і розраховувала на належне оформлення зазначеного будинку, але з незалежних від неї причин не має можливості оформити право власності будь-яким іншим способом, окрім як шляхом звернення до суду. Суд також враховує і те, що з технічного паспорта на спірний житловий будинок видно, що замовником технічної інвентаризації на житловий будинок є позивачка [PERSON] , будинок є збудований в 1939 році та такий не містить відмітки про самочинне будівництво. Відомості про власника будинку відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек. Водночас, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відтак, дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності та взаємозв`язку всі докази, враховуючи те, що позивачка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком та господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов є підставним і за позивачкою необхідно визнати право власності на спірний житловий будинок та господарські споруди за набувальною давністю. Відтак позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved