Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

12.03.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 січня 2020 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2021 року; відкликати виконавчий лист. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 07.03.2002 року, мають двох дітей дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2021 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2021 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а дочкою [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до довідки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара №497/2/24 від 22.09.2021 року [PERSON] є студенткою заочної форми навчання 2 курсу за спеціальністю: 113 Прикладна математика. 22.02.2022 року відповідачка разом із дочкою [PERSON] виїхала за кордон на постійне місце проживання, та з 22.02.2022 року не проживають за місцем реєстрації. Син [PERSON] за своїм особистим бажанням залишився проживати разом з ним, своїм батьком. На теперішній час повнолітня дочка перебуває на повному утриманні відповідачки, а неповнолітній син перебуває на його повному утриманні. Він працює слюсарем-сантехніком 4 розряду у ТОВ «Концерн «Весна», із заробітної плати він утримує сина, сплачує житлово-комунальні послуги за квартиру, оплачує харчування та лікування. Позивач зазначає, що перехід повнолітньої дочки [PERSON] на заочну форму навчання та її виїзд разом з відповідачкою за кордон на постійне місце проживання, а також проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з ним та перебування сина на його повному утриманні є обставинами, що мають істотне значення, та є підставою для припинення стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідача, тому звернувся до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.03.2022 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 06 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 06 квітня 2022 року з Державної прикордонної служби України витребувана інформація про перетинання відповідачкою та повнолітньою [PERSON] державного кордону України за період з 01.02.2022 року по 06.04.2022 року. Ухвалою судді від 19 квітня 2022 року в якості третьої особи залучено Адміністрацію Шевченківського району Дніпровської міської ради. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася. Третій особі Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додатками, у встановлений строк письмових пояснень на позовну заяву вони суду не направили. 28.04.2022 року на адресу суду від представника третьої особи - Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради надійшли пояснення на позовну заяву, в яких не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в поясненнях зазначив, що 22.12.2021 року до голови адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради звернувся [PERSON] з проханням визначити місце проживання його сина [PERSON] , [INFO] , з ним. Дане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12 січня 2022 року. На засіданні були присутні батько, мати та дитина. На засіданні батько повідомив, що хоче щоб його син проживав разом з ним, мати не заперечувала оскільки мала намір виїхати на постійне місце проживання за кордон, а син [PERSON] мав бажання залишитись проживати в Україні. Мовсісян [PERSON] на засіданні повідомив, що бажає залишитись в Україні разом з батьком. Оскільки [PERSON] досяг чотирнадцятирічного віку, то він сам визначає місце проживання, адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради не надавала рекомендації з цього питання через відсутність спору. 28.04.2022 року спеціалістами управління-служби у справах дітей здійснено вихід за адресою проживання [PERSON] та встановлено, що разом з ним проживає син [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 березня 2002 року, який був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції .07.03.2002 року, актовий запис №122. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.03.2021 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а дочкою [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петровим О.І. від 12.05.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №65386387 на виконання виконавчого листа №932/1026/20 від 11.05.2021 року. Вирішуючи позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 198 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] разом з своєю повнолітньою дочкою [PERSON] [INFO] о 16 год. 51 хв. на транспортному засобі з державним номерним знаком [NUMBER] перетнули кордон України, що підтверджується довідкою №932/1628/22/2201/2022 від 06.04.2022 року, виданою Головним центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, і з цієї довідки також вбачається відсутність інформації про їх повернення на територію України. Судом встановлено, що з 22 лютого 2022 року син [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Актом, складеним 28.04.2022 року спеціалістами управління-служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, встановлено, що в квартирі розташованої за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , 1966 року народження (власник) та [PERSON] , 2007 року народження. В квартирі створені задовільні умови для проживання дитини. Актом про фактичне проживання за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] , складеним 13.06.2022 року та підписаним свідками [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] проживала за вищевказаною адресою з 2002 року по 22.02.2022 рік. Дочка [PERSON] , [INFO] проживала за вищевказаною адресою з народження і до [INFO] . [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою проживає з народження і по теперішній час разом з батьком [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено неповнолітній [PERSON] проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується матеріалами справи, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2021 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати виїзду відповідача за територію України, тобто з 22.02.2022 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , суд встановив наступне. Як зазначалось раніше, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.03.2021 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2020 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а дочкою [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. [PERSON] досягла повноліття, навчається на 2 курсі заочного відділення Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на факультеті 113 Прикладна математика, що підтверджується довідкою № 497/2/49 від 20.05.2022 року. Як вже було встановлено судом, [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , на користь якої рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.03.2021 року стягуються аліменти, 22.02.2022 року о 16 год. 51 хв. виїхала за межі України, проте продовжує навчання. Позивач в позовній заяві зазначає, що він працює на посаді слюсара-сантехніка 4 розряду в ТОВ «Концерн «Весна», його заробітна плата в середньому становить 6\~000 грн. на місяць, з яких він повністю утримує сина [PERSON] , сплачує комунальні платежі, покупає одяг, харчі та ліки. Знаходиться під диспансерним наглядом з приводу ішемічної хвороби серця, потребує постійного медикаментозного лікування. Перехід повнолітньої дочки [PERSON] на заочну форму навчання та її виїзд разом з відповідачкою за кордон на постійне місце проживання є обставинами, що мають істотне значення, та є підставою для припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на користь відповідача. Суд не погоджується з таким твердженням позивача з огляду на наступне. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Така ж позиція також закріплена в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц та від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.76,77,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача, а також те, що повнолітня дочка [PERSON] за умови виїзду за кордон продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволенню не підлягають. Одночасно, з урахуванням часткового задоволення позову у даній справі щодо припинення стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу про його право на звернення до суду з іншим позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів стягуваних за вищезазначеним рішенням суду на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 992,40грн.

Outcome: partial