Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області, Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури, яким просять стягнути на користь кожного з них по 130000 гривень моральної шкоди та на користь [PERSON] 620721,87 грн матеріальної шкоди, а на користь [PERSON] 25282,39 грн матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивують тим, що в ніч з 24 на 25 липня 2008 року 6 озброєних осіб, вчинили розбійний напад на належний їм будинок в с.Острів Сокальського району Львівської області (неподалік м. Червонограда), зв`язали всіх членів сім`ї та заволоділи коштами в сумі 20 000 грн., 21 900 доларів США, 160 євро та золотими виробами на загальну суму 3 000 доларів США. По цьому факту 28.07.2008 року була порушена кримінальна справа № 128-0669 за ч.4 ст. 186 КК України, яка знаходилася в провадженні Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області, та у якій позивачі визнані потерпілими відповідно до постанови від 28.07.2008 року. 13.10.2008 року кримінальну справу за ч.4 ст. 186 КК України закрито та водночас порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, тобто у такий спосіб дії «невстановлених осіб» що вчинили даний злочин було перекваліфіковано з ч.4 ст.186 КК України (грабіж) на ч.4 ст. 187 КК України (розбій). Вказують, що по справі ними неодноразово заявлялись клопотання, надавались пояснення, з метою всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин справи та вказували на осіб, які на їх думку причетні до вчинення злочину. 17.07.2010 року було заявлено відвід слідчому Дещиці І.Р. у провадженні якого перебувала на той час кримінальна справа, а в подальшому розслідуванням зайнявся слідчий СВ Сокальського РВ ГУМВСУ [PERSON] 06.10.2010 року позивачів визнано потерпілими у кримінальній справі вже за кваліфікацією за ч.4 ст.187 КК України. За результатами неодноразових скарг на бездіяльність слідства, прокуратурою Сокальського району Львівської області 23.08.2011 року внесено подання начальнику ГУ МВС України у Львівській області, за результатами якого слідчого [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності (оголошено зауваження). Керівництву тодішнього ГУМВСУ у Львівській області неодноразово надавались вказівки щодо виконання ряду додаткових слідчих дій та розшукових заходів, необхідних для повного та всебічного дослідження всіх обставин злочину, установлення осіб які його вчинили та притягнення їх до кримінальної відповідальності, а також розшуку викраденого майна. Хід розслідування перебував на контролі ГСУ МВС України, ГУМВСУ у Львівській області, прокуратури Львівської області. 15.02.2012 року у справі створено слідчо - оперативну групу СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області. 23.03.2012 року прокуратурою Сокальського району внесено чергове подання на усунення виявлених порушень допущених працівниками Сокальського РВ ГУМВС України при виконанні доручень слідчого. 15.06.2012 року вже слідчим Стрембіцьким О.М. досудове слідство у кримінальній справі було незаконно зупинено. Прокуратурою Львівської області тільки через 5 місяців, а саме 15.11.2012 року вказану постанову скасовано, а кримінальну справу скеровано для проведення подальшого розслідування в СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області. У зв`язку з набранням 20.11.2012 року чинності Кримінальним процесуальним кодексом України 10.12.2012 року відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення Сокальським районним відділом унесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань присвоєно № 12012150310000061 кримінального провадження по факту названого розбійного нападу. Позивачі продовжували заявляти клопотання з метою всебічності, повноти та об`єктивності дослідження обставин вказаного злочину, а також скаржитись в зв`язку з його нерозкриттям. До цього часу кримінальне провадження триває, злочин не розкрито, підозру нікому не оголошено, при цьому загальний строк досудового розслідування кримінального провадження становить вже 13 років, а з часу внесення відомостей до ЄРДР майже 9 років, що, з огляду на норми ст.28 КПК України та ст.6 Європейської конвенції з прав людини, є порушенням розумних строків та призводить до невизначеності спірних правовідносин, унеможливлює отримання захисту та відшкодування та спричиняє душевні страждання, в той же час загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за такий особливо тяжкий злочин за ст.49 КК України становить 15 років, тобто до завершення цього строку залишилось 2 роки. З посиланням на норми матеріального права та практику ЄСПЛ вказують, що підставою для відшкодування шкоди є діяння посадових осіб органу досудового розслідування в частині невиконання своїх посадових обов`язків, а саме бездіяльність органу досудового розслідування, надмірна тривалість та неефективність досудового розслідування кримінального провадження, які здатні призвести та призвели до моральних страждань, оскільки існує необхідність відвідувати орган досудового розслідування, неможливість здійснювати звичайну щоденну діяльність, підриває репутацію. Оскільки держава не виконала позитивний процесуальний обов`язок, тобто не провела об`єктивне та незалежне ефективне розслідування, то позивачі переносять негативні емоції та моральні страждання, що призводять до психологічного напруження та розчарувань в діях державних органів, що поєднується з необхідністю витрачати свій час та зусилля на відновлення своїх прав та захист своїх інтересів, а тому просять стягнути на користь кожного з них по 130\~000 гривень з розрахунку по 10000 гривень за кожен рік досудового розслідування. Крім цього, позивачі вказують, що окрім відшкодування моральної шкоди, відшкодуванню підлягає і матеріальна шкода, яка становить вартість викраденого майна, а саме 21900 доларів США [PERSON] та золотого ланцюжка вартість 1000 доларів США, а також 20000 грн. та 160 євро [PERSON] , що в еквіваленті становить 620721,87 гривень на користь [PERSON] та 25282,39 на користь [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою від 14.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчий розгляд. \~ \~ \~ \~01.07.2021 року надійшов відзив проти позову ГУ НП у Львівській області, яким відповідач заперечив проти позову, посилаючись що позивачами не доведено належними та допустимими доказами факту протиправності їх дій, факту спричинення моральної шкоди та його розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між цими фактами, оскільки будь-яка протиправна бездіяльність саме цього відповідача відсутня, а докази спричинення моральної шкоди саме в заявленому розмірі відповідачами не подані, висновки відповідної психологічної експертизи відсутні. Що стосується відшкодування матеріальної шкоди, то просять відмовити в задоволенні позову в цій частині за недоведеністю розміру такої шкоди в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів. \~ \~ \~ \~22.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив Львівської обласної прокуратури, яким висловлено заперечення проти позову за його необґрунтованістю та не підтвердженням належними доказами, зокрема позивачами не доведено протиправності бездіяльності саме органу прокуратури, а також факту їх моральних страждань і розміру спричиненої моральної шкоди. \~ \~ \~ \~22.07.2021 року надійшла відповідь позивачів на відзив ГУ НП у Львівській області, якою позивачі наголосили, що позов пред`явлено саме з підстав протиправної бездіяльності органу досудового розслідування, що в повній мірі доведено матеріалами кримінального провадження, зокрема заміною слідчого Дещиці І.Р. в зв`язку з неефективним розслідуванням, притягненням наступного слідчого та начальника Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області до дисциплінарної відповідальності (зауваження) за допущені порушення при розслідування кримінальної справи, неодноразові вказівки щодо виконання ряду слідчих та розшукових заходів, неодноразові звернення органів прокуратури до керівних органів МВС щодо усунення виявлених порушень, незаконне зупинення кримінального провадження та інші обставини, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку свідчать про протиправну бездіяльність органу досудового розслідування, а відтак і на обов`язок відшкодування моральну шкоду, спричинення якої презюмується самим фактом надмірною тривалістю та неефективністю досудового розслідування. \~ \~ \~ \~05.08.2021 року надійшла відповідь позивачів на відзив відповідача Львівської обласної прокуратури аналогічного змісту. \~ \~ \~ \~27.08.2021 року позивачі подали клопотання про призначення судової психологічної експертизи, однак в ході розгляду справи відмовились від призначення такої. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 19.09.2021 року витребувано від Червоноградського РВП ГУ ГП у Львівській області матеріали кримінального провадження № 12012150310000061 для огляду в судовому засіданні, які надійшли суду 29.09.2021 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 11.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлений позов з мотивів зазначених в такому та пояснила, що з часу вчинення кримінального правопорушення спочатку міліцією, а після реорганізації поліцією, розслідування проводилось неналежним чином, працівники поліції не хотіли нічого розслідувати, а тому позивач змушена була постійно писати різного роду скарги, а натомість отримувала відписки про те, що розслідування справи знаходиться на контролі. Провадження неодноразово закривалось, а тому позивач щоразу була змушена писати скарги та вимагати скасування такої постанови. Крім того, на запитання представника відповідача Прокуратури Львівської області пояснила, що з 2008 року позивачка була потерпілою не в одному кримінальному провадженні, зокрема в Бродах у неї було забрано товар та автомобіль, однак спричинення моральної шкоди вона пов`язує виключно з цим кримінальним провадженням, оскільки саме з цієї події вона стала такою нервовою та чітко розмежовує причину погіршення свого психічного стану. На запитання представника відповідача ГУ НП у Львівській області пояснила, що підтвердженням понесених нею душевних страждань є купівля медичних препаратів. Крім того, вказала, що якби розслідування було ефективним та винні особи встановлені та розшукані, то вона б не вважала таке розслідування надмірно тривалим. Просить задовольнити позов повністю. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бордюк М.Й. повністю підтримали позовні вимоги, дали пояснення аналогічні викладеним в позові та відповідях на відзив, та вказав, що подія кримінального правопорушення мала місце в липні 2008 року і спочатку була кваліфікована як грабіж (ст.186 КК України), а в подальшому була перекваліфікована на розбій (ст.187 КК України). Відразу на місці були вилучені взірці крові та стакан з відбитком, але експерти не встановили нікого, а лише групу крові. Слідчі неодноразово безпідставно зупиняли кримінальне провадження, такі постанови потім скасовувались прокурором як незаконні, а за результатами майже кожної оперативної наради слідчому оголошували дисциплінарне стягнення та надавали вказівки щодо подальшого розслідування, однак вони також систематично не виконувались. Після заміни слідчого Дещиці І.Р., з наступним слідчим Матвіївим Ю.І. неможливо було зв`язатись, хоча позивач самостійно надав в його розпорядження запис розмови між іншими фігурантами цього кримінального провадження. Крім цього, позивач самостійно відвозив слідчого в м. Тернопіль для допиту колишньої дружини позивача [PERSON] і ставки віч-на-віч, однак не завершив такі процесуальні дії, а наступного дня [PERSON] втікла. Вважає, що чим більше скарг він писав, то тим гірше проводилось розслідування, а наступний слідчий Стембіцький О.М. був ще більш недіяльним. На сьогоднішній день надія на успішне завершення досудового розслідування втрачена, після нерозкритої події кримінального правопорушення позивач змушений був встановити в будинку грати та відео нагляд. Незважаючи на наявність ще інших кримінальних проваджень, в яких він теж визнаний потерпілим, пов`язує душевні страждання саме з цим кримінальним провадженням та просить задовольнити позов в повному обсязі. Крім цього, адвокат наголосив, що в 2023 році спливають загальні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а тому ймовірність успішного завершення розслідування даного кримінального провадження є нереальною, а тому самого факту бездіяльності та неефективності досудового розслідування є достатньо для стягнення моральної шкоди та просить задовольни ти позов в заявленому розмірі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ГУ НП у Львівській області в судові засідання для розгляду справи по суті після 20.12.2021 року не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та висловив позицію про невизнання позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Прокуратури Львівської області в судовому засіданні проти позову заперечила, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та додатково вказала, що ними протягом всього часу досудового розслідування постійно здійснювався процесуальний нагляд за проведенням такого, неодноразово надавалась вказівки та вживались передбачені законом заходи реагування, а відтак бездіяльності в діях саме їх, як відповідача, відсутня, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині покладення на них обов`язку відшкодувати шкоду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12012150310000061 в чотирьох томах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.07.2008 року шестеро невідомих осіб проникли в будинок [ADDRESS] , де проживає [PERSON] з сім`єю, та зв`язавши всіх членів сім`ї з застосуванням погроз фізичною розправою відкрито викрали грошові кошти в сумі 2000 гривень, 21900 доларів США, 160 євро та золоті вироби на загальну суму 3000 доларів США. По вказаному факту було порушено кримінальну справу № 128-0669 за ч.4 ст.186 КК України та визнано позивачів потерпілими (а.с.26, 27). Після зміни правової кваліфікації діяння, постановами від 06.10.2010 року позивачів було повторно визнано потерпілими (а.с.30,31). Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Ч.1,2 ст. 22 ЦК України визначено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності, зокрема обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за майнову та моральну шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Разом з тим, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України, яка містить вичерпний перелік діянь а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Враховуючи відсутність підстав для застосування ч1. ст. 1176 ЦК України, така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу) (постанова ВП ВС №920/715/17 від 12.03.2019 року, постанова ВС від 27.05.2020 року в справі № 585/724/19). Відповідно до частини третьої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цього органу. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність держави за незаконні дії чи бездіяльність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за неправомірні діяння посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. \~ \~ \~ \~Разом з\~тим,\~ст.1177\~ЦК України\~передбачає право\~ фізичної\~особи,\~яка потерпіла від\~кримінального правопорушення\~на відшкодування\~шкоди відповідно\~до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. \~ \~ \~ \~При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~ \~ \~ \~Системний аналіз вказаних норм дає підстави прийти до висновку, що покладення обов`язку відшкодувати майнову шкоду, про які заявляють позивачі, на державу в особі відповідних органів буде передчасним, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12012150310000061 ще не закінчено та не вичерпані можливості встановити особу, відповідальну за спричинення такої шкоди відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, протягом 2010-2016 року позивачі багаторазово звертались зі скаргами щодо бездіяльності слідчих Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області при розслідування кримінальної справи № 128-0669, яка в подальшому була перереєстрована в кримінальне провадження № 12012150310000061. З оглянутих в судовому засідання матеріалів кримінального провадження встановлено наявність численних відповідей на ім`я позивачів, зі змісту яких вбачається неналежний стан організації досудового розслідування даного кримінального провадження, числені вказівки прокурора щодо організації слідчих та розшукових заходів, за результатами оперативних нарад вживались заходи дисциплінарного впливу щодо працівників СВ Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області тощо. Проте, наряду з наведеним, позивачем надано відповіді на ім`я [PERSON] , з яких вбачається, що в провадженні Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області перебувала інша кримінальна справа № 152-0287 по факту викрадення в [PERSON] паспорта громадянина України та в якій він теж був визнаним потерпілим (а.с.50,54,55). Таким чином, незважаючи на встановлений факт протиправної бездіяльності органу досудового розслідування при проведенні досудового розслідування, є передчасним твердження про його неефективність з огляду на незавершеність строків досудового розслідування та відсутність остаточного рішення у справі. Крім того, позивачем [PERSON] не доведено факту спричинення душевних страждань саме в зв`язку з розслідування цього кримінального провадження з врахуванням наявності інших кримінальних проваджень, в яких він був визнаний потерпілим, і навіть наявність самої шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування будь якою особою, оскільки довести необхідно усі складові цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, позивачами не доведено обгрунтованості заявленого розміру морального відшкодування, оскільки позовна заява містить лише загальні формулювання. З урахуванням положень ст.15,16 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. За наведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. Питання судових витрат вирішується відповідно до ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed