Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

В червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ « Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, в обгрунтування якого вказав, що 13 грудня 2019 року, близько 16 год. 40 хв., сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем "ЗАЗ", реєстраційний номер [NUMBER] , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації, рухаючись в межах населеного пункту с. Вовча Гора, Хмельницького району Хмельницької області за 135 м. від автодороги Т-2302 в напрямку до вулиці Нова, не переконався перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя де допустив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які рухались в попутному напрямку по правому узбіччі. Внаслідок вчинення відповідачем даної дорожньо-транспортної пригоди, дружина позивача, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою внутрішньомозкових та субарахноїдальних крововиливів стовбурових відділів головного мозку, субарахноїдальних крововиливів потиличних часток головного мозку, забою правої потиличної частки, крововиливу в м`яких тканинах потиличної ділянки голови зліва, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням її смерті; та інші тілесні ушкодження, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2021 року у справі №686/7943/20, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля "ЗАЗ", реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (надалі відповідач та/або страховик) згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1671214. Страхова сума 200 000, 00 грн. Оскільки дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, позивач в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) звернувся до страховика з заявою про здійснення страхової виплати у розмірі: 150 228, 00 грн. (41 73, 00 х 36) згідно ст. 27.2 Закону № 1961-IV; 50 076, 00 грн. (4173, 00 х 12) згідно ст. 27.3 Закону № 1961-IV; 11 360, 00 грн. (4173, 00 х 12) згідно ст. 27.4 Закону № 1961 -IV. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань страховиком страхову виплату здійснено не було, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних Законом інтересів, враховуючи наступне. Згідно ст. 22.1. Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає страховому відшкодуванню, зокрема є шкода пов`язана із смертю потерпілого. Згідно ст. 27.2 Закону № 1961 -IV, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] позивач є інвалідом по зору та отримує пенсію по інвалідності - довічно. Враховуючи те, що розмір страхового відшкодування шкоди завданий втратою годувальника не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку, до відшкодування за рахунок страхової виплати позивачу підлягає сума у розмірі 150 228, 00 грн. (4173, 00 х 36). Згідно ст. 27.3 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Право на отримання моральної шкоди мають дві особи: позивач та донька потерплої, [PERSON] . Батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] померли. Враховуючи те, що донька [PERSON] надала нотаріально завірену довіреність на отримання страхового відшкодування позивачу, останньому за рахунок страхової виплати, підлягає відшкодуванню заподіяна моральна шкода у розмірі 50 076, 00 грн. (4173, 00 х 12). Згідно ст. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. (50 076, 00). Позивачем були понесені витрати пов`язані з придбанням ритуальних товарів для поховання [PERSON] на загальну суму 11 360, 00 грн. Враховуючи те, що сума понесених витрат не перевищує розміру страхової суми 50076, 00 грн. (4173, 00 х 12), до відшкодування витрат понесених на поховання [PERSON] підлягає фактична сума понесених витрат, у розмірі 11 360, 00 грн. На виконання вимог передбачених Законом №1961-IV позивачем було надано всі необхідні документи, які підтверджують його право на отримання страхової виплати, а тому відмова страховика у здійсненні страхової виплати у розмірі 200 000, 00 грн. є надуманою та неправомірною. Окрім того, згідно статті 36. 5 Закону № 1961-IV встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Заява на виплату страхового відшкодування була подана позивачем 10.01.2020 року. Згідно висновку викладеного у постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц, відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду заподіяну третім особам настає незалежно від його вини. Строк сплати відповідачем страхового відшкодування сплив 10.04.2020 року. Згідно розрахунку, що додається до даної позовної заяви, страховик зобов`язаний за період з 10.04.2020 року по 07.06.2021 року сплатити позивачу пеню у розмірі 30652, 56 грн. Окрім викладеного згідно ст. 625 ЦК України, страховик зобов`язаний сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, що складає за період з 10.04.2020 року по 07.06.2021 року - 6 967, 03 грн. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (код 32638319) на користь [PERSON] 200 000, 00 грн. страхової виплати, 30 652, 56 грн. пені та 6 967, 03 грн. трьох відсотків річних в зв`язку з простроченням страхової виплати, та судові витрати. Ухвалою суду від 31.08.2021 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 09.11.2021 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав зазначених у відзиві, пояснивши, що для отримання страхового відшкодування необхідно було надати документи, що позивач перебував на утриманні дружини, в них середній заробіток однаковий, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що відмовляється від належної їй частки страхового відшкодування в зв`язку з смертю матері, на користь [PERSON] . З позовними вимогами [PERSON] погоджується в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - дружина [PERSON] . Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2020 року №686/7943/20 встановлено, що [PERSON] , 13 грудня 2019 року біля 16години 40 хвилин, у темну пору доби, порушуючи вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції від 10.10.2001, далі Правил), а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював керування автомобілем марки «ZAZ» моделі «1102 ZNH» реєстраційний номер [NUMBER] , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху, правил технічної експлуатації, а саме в порушення вимог п. 31.4.5 г) Правил з встановленням на одну вісь транспортного засобу шин з різними малюнками протектора для легкових автомобілів. Рухаючись в межах населеного пункту села Вовча Гора Хмельницького району Хмельницької області за 135 метрів від автодороги Т 2302 в напрямку до вулиці Нова, в порушення вимог п. 19.3 Правил дорожнього руху будучи засліпленим світлом фар зустрічного автомобіля не зупинився, не змінюючи смуги руху і не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху не переконавшись що перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя, порушуючи вимоги п. 1.10 (термін «узбіччя») Правил продовжив рух по узбіччю, внаслідок чого допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля марки «ZAZ» моделі «1102 ZNH» реєстраційний номер [NUMBER] , на пішоходів, що рухалися у попутному напрямку по правому узбіччі. Внаслідок вчинення [PERSON] вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілі: [PERSON] , яка рухалася по узбіччі ближче до автодороги по ходу руху із автомобілем, отримала тілесні ушкодження у вигляді: - забою, внутрішньомозкових та субарахноїдальних крововиливів стовбурових відділів головного мозку, субарахноїдальних крововиливів потиличних часток головного мозку, забою правої потиличної частки, крововиливу в м`яких тканинах потиличної ділянки голови зліва за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими тілесними ушкодженнями, що перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті, та інші тілесні ушкодження, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті. Вказаним вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22.06.2020 року у справі №686/7943/20, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля "ЗАЗ", реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1671214, ліміт відповідальності за шкоду життю та здоров`ю - 200 000, 00 грн., за шкоду майну 100000грн. Згідно довідок Чорноострівської селищної ради №1544 від 23.12.2019 року, №1553 від 28.12.2019року: склад сім`ї [PERSON] був слідуючий: [PERSON] - чоловік, який знаходився на її утриманні, проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство в [ADDRESS] . За життя [PERSON] працювала швачкою в ТзОВ "Чорноострівська швейна фабрика" і її заробітна плата за період з квітня 2019р. по листопад 2019р. складала - 31537,94грн (податок з доходів фізичних осіб 5676,83грн.). Також [PERSON] отримувала пенсію в Головному управлінні ПФУ розмір якої, станом на день її смерті становив - 2000грн. на місяць. [PERSON] являється особою з інвалідністю 3 групи, перебуває на обліку в ГУ ПФ України і отримує пенсію за віком, розмір якої в грудні 2019 становив -2000грн. [PERSON] було понесено витрати на поховання дружини [PERSON] , згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 13.12.2019р. в сумі 8650грн. Оскільки, дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою про здійснення страхової виплати від 10.01.2020р., а саме виплату шкоди пов`язаної з похованням, втратою годувальника та моральної шкоди. Вказана заява була отримана ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 28.01.2020р., що підтверджується листом останнього від 23.06.2020р. № 20/06/23-03 (а.с.101). Вказаним листом ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомило представнику позивача, що за інформацією веб-сайту Судової влади України дана дорожньо-транспортна пригода досі розглядається Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області (справа №686/7943/20). Враховуючи викладене, рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого відшкодування буде прийнято страховиком у строки, передбачені чинним законодавством. Донька [PERSON] - [PERSON] відмовилась від отримання страхового відшкодування після смерті матері на користь [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються: ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20.01.2021 року в справі №686/7943/20; полісом № АМ/1671214; свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ; заявою про здійснення страхового відшкодування від 10.01.2020р.; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] ; довідками Чорноострівської селищної ради №1544 від 23.12.2019 року, №1553 від 28.12.2019року; довідкою про доходи ТзОВ "Чорноострівська швейна фабрика" № 14 від 23.12.2019р.; пенсійним посвідченням серія [NUMBER] ; довіреністю від 23.12.2019р.; свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ; свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] ; свідоцтвами про смерть батьків [PERSON] серія [NUMBER] , серія [NUMBER] ; договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 13.12.2019р.; листом ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» від 23.06.2020р. № 20/06/23-03; довідкою про доходи №2053829745009015/6089 виданою ГУ ПФУ в Хмельницькій області; листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 22.11.2021р. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 22.1 ст.22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 3 Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 23.1. ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з пунктом 27.1. ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності. Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Відповідно до п. 27.3 Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. За загальними нормами відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст. 1167,1187 ЦК України). Позивач заявив суму відшкодування моральної шкоди у розмірі, що не перевищує загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати). Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial