Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким скасувати арешт нерухомого майна Ѕ частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , який накладений постановою АА 344187 від 04.04.2006 року відділу ДВС у Біляївському районі та м.Теплодар, реєстраційний номер обтяження 3094032. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після чого позивачка звернулася до державного нотаріуса з питання прийняття спадщини, та їй було повідомлено, що про наявність відомостей про накладення арешту на Ѕ частину належного її чоловікові будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3094032, що здійснено на підставі постанови АА 344187 від 04.04.2006 року відділом ДВС у Біляївському районі та м.Теплодар. Вказане обтяження у вигляді арешту на спадкове майно перешкоджає позивачу у прийнятті спадщини. У зв`язку з вище викладеним позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник до судового засідання не з`явилися, але від представника до суду надійшла заява, згідно якої просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 19). У судове засідання представник відповідача не з`явився, але надав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність, вирішення питання щодо позовних вимог залишено на розсуд суду (а.с. 27). Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2021 року (а.с. 8), який був чоловіком позивачки [PERSON] , що підтверджується відміткою щодо сімейного стану у паспорті серії [NUMBER] (а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.01.2010 року, [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2021 року, вбачається, що на вказаний житловий будинок накладено арешт на підставі постанови АА 344187 від 04.04.2006 року Відділом ДВС у Біляївському районі та місті Теплодар (а.с.11). В матеріалах справи міститься відповідь Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області № 29243/30 від 17.11.2021 року, згідно якої зазначено, що надати детальну інформацію про виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт не представляється можливим, оскільки згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Міністерством юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5», термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с. 12). Згідно довідки Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , яка прийняла спадщину (а.с. 30). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, обтяження у вигляді арешту на спадкове майно перешкоджає позивачу у прийняття спадщини. На думку\~суду,\~подальший арешт\~всього майна\~не забезпечує\~справедливого балансу\~між несприятливими\~наслідками та\~цілей,\~на досягнення\~яких спрямований\~арешт майна.\~З досліджених\~доказів вбачається,\~що у\~відділі ДВС\~на примусовому\~виконанні відсутнє\~відкрите виконавче\~провадженняза постановою АА 344187 від 04.04.2006 року відділу ДВС у Біляївському районі та м.Теплодар, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі реалізувати свої права на реєстрацію, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та вступити у спадок, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та необхідно скасувати арешт на вказане вище нерухоме майно, а саме: Ѕ частини житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved