Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Позивач ЖБК «Академічний-9» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що ЖБК «Академічний-9»» здійснює обслуговування будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якій вона проживала до 16.12.2017 року. Після зміни відповідачем місця реєстрації та фактичного проживання на адресу: [ADDRESS] , квартира власницею не відчужувалась, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру в власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252301023 від 12.04.2021 року. Наразі у квартирі проживають її доньки [PERSON] та [PERSON] , отже останні є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються ЖБК «Академічний-9», як організацією, що здійснює утримання обслуговування будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території у відповідності до Статуту ЖБК, проте за житлово-комунальні послуги вони не сплачують. Оскільки відповідачі належним чином не виконують свої обов`язки та у повному обсязі не сплачують внески на оплату комунальних послуг, витрат по експлуатації і ремонту будинку, утриманню прибудинкової території, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 40 055, 93 грн., інфляційні збитки у розмірі 1348, 34 грн., 3% річних у розмірі 519, 17 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000, 00 грн. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України цивільна справа за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-9» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.09.2021 року від представника позивача до суду надійшла Заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 42 101, 18 грн., інфляційні збитки у розмірі 3 455, 22 грн. та 3% річних у розмірі 1 214, 19 грн., судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. 01.10.2021 року від представника позивача до суду надійшла Заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 32 038, 17 грн., судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. 09.12.2021 року від представника позивача до суду надійшла Заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 27 181, 90 грн., інфляційні збитки у розмірі 3 560, 55 грн., 3% річних у розмірі 1 195, 63 грн., судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 5000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. 08.02.2022 року від представника позивача до суду надійшла Заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 29 106, 78 грн., інфляційні збитки у розмірі 3 546, 69 грн., 3% річних у розмірі 1 273, 16 грн., судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 5000, 00 грн. коп. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що борг виник через складні життєві обставини та неможливість вирішити із членами сім`ї порядок погашення заборгованості. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON] , вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЖБК «Академічний-9» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована у квартирі та проживала у ній до 16.12.2017 року. У подальшому відповідач змінила місце фактичного проживання на адресу: [ADDRESS] . Вказана вище квартира власницею не відчужувалась, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру в власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252301023 від 12.04.2021 року. На даний час у квартирі проживають доньки власниці [PERSON] та [PERSON] , отже останні є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються ЖБК «Академічний-9», як організацією, що здійснює утримання обслуговування будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території у відповідності до Статуту ЖБК, який зареєстровано 20.12.1982 року, проте за житлово-комунальні послуги вони не сплачують. ЖБК «Академічий-9» є експлуатаційною організацією у житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 розділу 1 та 2 розділом Статуту ЖБК «Академічний-9» створено для обслуговування, ремонту і реконструкції житлових будинків та утримання прибудинкової території за кошти членів ЖБК, а метою його діяльності є забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території, а також забезпечення належного отримання мешканцями будинків житлово-комунальних послуг. Відповідно до розрахунку, наданого представником позивача, заборгованість відповідачів за спожиті житлово-комунальні послуги становить 29 106, 78 грн. Згідно із ст.. 64, 66, 67, 162 ЖК України власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги. Аналогічний обов`язок покладено на власника, наймача квартири і пунктом п`ять частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з вимогами ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послу сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлено статтею 11 Цивільного Кодексу України, де зокрема в пункті 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі свої обов`язки по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги не виконували, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем у сумі 29 106, 78 грн.. Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку інфляційні витрати становлять 3 543, 69 грн., 3% річних - 1273, 16 грн. Оскільки судом задовольняються вимоги про стягнення боргу, то з відповідачів такою підлягають стягненню інфляційні витрати та 3 % річних, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Під час розгляду справи відповідачі не скористались своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК, надані позивачем розрахунки не оспорили, не подали доказів на їх спростування повне або часткове. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЖЮК «Академічний-9» підлягають задоволенню, а з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 29 106, 78 грн., інфляційні витрати у розмірі 3 543, 69 грн. та 3% річних у розмірі 1 273, 16 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 756, 67 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved