Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-09 00:00:00

В червні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, щодо її онука [PERSON] . Поданий позов обґрунтовує тим. що відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10 квітня 20003 року за № 290 вона була призначена його опікуном, у зв`язку із тим, що його батьки вели аморальний спосіб життя. З цих підстав [PERSON] був зареєстрований у квартирі за [ADDRESS] . Вказана квартира належить їй та її доньці. [PERSON] на праві спільної часткової власності. З часу настання повноліття [PERSON] продовжує проживати у вказаній квартирі. Однак [PERSON] створює їй як власнику неможливі умови проживання, ніде не працює, провокує її на конфліктні ситуації, зловживає наркотиками. Означені обставини підтверджуються рішеннями судів. Просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме, заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання квартирі під номером [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися до її місця постійного проживання до квартири [ADDRESS] строком у шість місяців. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала та просили задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] продовжує насильницькі дії психологічного характеру щодо її довірительки, що підтверджується зверненнями до органів поліції.. Заінтересована особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні поданої заяви не визнали, та просять у її задоволенні відмовити. Посилаються на те, що він не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173-2 КУПАП . оскільки постановою Хмельницького міськрайнного суду від 21.042022 року провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу такого правопорушення. Крім того, будь-які докази вчинення [PERSON] домашнього насильства не надано. Суд, заслухавши доводи представника заявника та заперечення заінтересованої особи та його представника, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] є онуком [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Підставами для застосування судом обмежувальних заходів щодо заінтересованої особи [PERSON] на думку представника заявника є рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2021 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 17 лютого 2022 року. Проте. такі доводи не можуть слугувати підставою для задоволення заяви, позаяк означене рішення скасовано постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 лютого 2022 року та на час розгляду справи є не чинним. Із наданого представником заявника листа Хмельницького районного управління поліції від 07.03.2022 року за № 3249 /121/119-2022 убачається, що від [PERSON] в період часу з 26.11.2021 року по 14.12.2021 року надійшла заява та складено адміністративний протокол відносно [PERSON] за частиною 1 ст. 173-2 КУПАП серії ВАБ № 502607 від 14.12.2021 року Впродовж листопада-грудня 2021 року а січня 2022 року від [PERSON] надійшло 18 звернень зміст яких у листі не розкрито. Разом з тим, матеріали справи не містять даних, які рішення було прийнято органом Нацполіції за цими зверненнями та які заходи вжито щодо [PERSON] стосовно вчинення ним домашнього насильства В матеріалах справи відсутній вказаний протокол ВАБ 502607 від 14.12.2021 року, відтак неможливо встановити, що його складено щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КупАП у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства саме щодо заявниці та рішення у цій справі ще не прийняте Хмельницьким міськрайонним судом. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративні правопорушення за ознаками частини 1 статті 173-2 КУПАП, проте постановою Хмельницького міськрайнного суду від 21.042022 року провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу такого прапорушення. Представник заявника посилається на те, що [PERSON] систематично продовжує вчиняти психологічне насильство, що супроводжується висловлюванням нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства. Так, згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створити небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших доказів щодо вчинення насильницьких дій з боку [PERSON] для оцінки ризиків заявник не надала, а суд таких не встановив. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З врахуванням норм ст.ст. 78. 80. 81 ЦПК України наведені письмові докази, а також показання заінтересованої особи [PERSON] не є достатніми га допустимими на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Тому, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних даних про вчинення [PERSON] дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство.

Outcome: dismissed