Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач в позовній заяві зазначає, що є власником земельної ділянки під № [NUMBER] , масив [NUMBER] , загальною площею 5.9659 га, кадастровий номер 5121281200:01:001:0124, що розташована на території Гуляївської сільської ради (тепер Березівська міська рада) Березівського району Одеської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 1090. 26 травня 2017 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Вересень», в особі директора - Хімича Сергія Олександровича, з другої сторони був підписаний та зареєстрований договір оренди земельної ділянки від 26.05.2017, номер запису про інше речове право 20733540. Представник позивача стверджує, що вищевказаний договір оренди підлягає достроковому розірванню, оскільки відповідачем на протязі останніх 3-х років не виконуються договірні умови щодо належної сплати орендної плати, внаслідок чого у останнього виникла непогашена заборгованість перед позивачем. Протягом трьох років орендар порушує умови договору оренди, а саме з 2019 року приватне підприємство «Вересень» не сплачує орендну плату. В 2020 році від орендаря було надіслано повідомлення про те, що орендна плата за 2019 рік буде виплачена в повному обсязі до квітня 2020 року включно, але дана орендна плата виплачена не була. Протягом декількох років приватне підприємство «Вересень» використовує земельну ділянку орендодавця, порушуючи умови договору, що стосуються орендної плати. Представник позивача зазначає, що станом на липень 2021 року [PERSON] не отримав жодних грошових коштів за оренду земельної ділянки за 2019-2020 роки. Також представник позивача зазначає, для того, щоб вирішити дану ситуацію за допомогою досудового врегулювання спору [PERSON] двічі надіслав ПП «Вересень» вимогу про дострокове розірвання договору оренди землі, однак на адресу позивача не було надіслано жодної відповіді від ПП «Вересень». Враховуючи наведене, просить розірвати договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та ПП «Вересень». Позивач в судове засідання 15.06.2022 року не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала 15.06.2022 року до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, з приводу винесення заочного рішення суд не заперечила. Відповідач «ПП Вересень» в судове засідання не з`явилось, було належним чином повідомлене про судовий розгляд, що вбачається з телефонограми зареєстрованої в журналі телефонограм Березівського районного суду Одеської області за №670. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно ч.1 ст.626 та ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 629, 651 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Судом встановлено, що 26 травня 2017 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Вересень», в особі директора - Хімича Сергія Олександровича, з другої сторони був підписаний та зареєстрований договір оренди земельної ділянки від 26.05.2017, номер запису про інше речове право 20733540. Вказане підтверджується з копії договору від 26 травня 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер витягу 88722545. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки під № [NUMBER] , масив [NUMBER] , загальною площею 5.9659 га, кадастровий номер 5121281200:01:001:0124, що розташована на території Гуляївської сільської ради (тепер Березівська міська рада) Березівського району Одеської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 1090. Згідно п.4.1 Договору оренди - за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно п.4.6 Договору оренди - Орендна плата сплачується Орендодавцю один раз на рік не пізніше 15 листопада поточного року. Також сторони узгодили, що розмір орендної плати переглядається раз на 2 роки у разі зміни розмірів земельного податку (п.4.5 Договору). Відповідно до п.8.4.5 Договору, обов`язком орендаря є своєчасно сплачувати орендну плату. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Правовідносини, що склалися між позивачем і відповідачем, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Однак протягом строку оренди вказаної земельної ділянки, як на це звертає увагу позивач, відповідач не виконав належно умови укладеного договору та порушив свої зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати упродовж 2019-2020 років. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач повинен був сплатити позивачеві орендну плату за 2019 рік до 15 листопада 2019 та за 2020 рік до 15 листопада 2020 року відповідно, однак до вказаних дат відповідач свої зобов`язання по договору не виконав та не здійснив проплату. В 2020 році від орендаря було надіслано повідомлення про те, що орендна плата за 2019 рік буде виплачена в повному обсязі до квітня 2020 року. Будь-яких доказів про те, що така проплата була здійснена відповідачем не подано. На підтвердження систематичної несплати ПП «Вересень» орендної плати за договором оренди землі від 26.05.2017 року позивачем надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.01.2020 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, з яких слідує, що відповідач сплачував орендну плату у період з 4 кварталу 2017 року, а також за 3 та 4 квартали 2018 року, починаючи з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року ПП «Вересень» не сплачував орендну плату. Таким чином мали місце два випадки несплати відповідачем орендної плати у визначений договором строк, а отже систематичне невиконання відповідачем обов`язків передбачених договором оренди. Позивач [PERSON] мав намір досудово врегулювати спір та надіслав ПП «Вересень» вимогу про дострокове розірвання договору оренди землі, про що 28.04.2021 року прийшло повідомлення про вручення поштового відправлення приватному підприємству «Вересень», що вбачається з копії вимоги, опису вкладення, квитанції та повідомлення. Але на адресу [PERSON] не було надіслано жодної відповіді. Позивач 25.05.2021 року надіслав повторну вимогу про дострокове розірвання договору оренди землі, про що подав належні докази. Станом на 02 липня 2021 року відповідач отримав лист №6730004483090 16.06.2021 р, що вбачається з відстеження листа через трекінг відправлень вебсайту Укрпошти, однак відповіді позивачу не надав. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідачем повідомляється причина невиплати орендної плати в 2019 році - це погана врожайність та посуха. Однак не надано жодних доказів, зокрема сертифікату Торгово-промислової палати України, які посвідчували б форс-мажорні обставини, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили виконання у термін, передбачений відповідно договором. Погана врожайність та засуха на які безпідставно посилається відповідач, не є підставою для невиконання зобов`язань по сплаті орендної плати. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Частиною 1 ст.628 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами статті 651 ЦК України, умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом статтей 1,13 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч.3,4 ст.31 та ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначено, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК У країни визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено істотні умови договору оренди земельної ділянки, а систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати в 2019 та 2020 роках є підставою для розірвання такого договору. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.

Outcome: approved