Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Керівник Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області Микола Марцун в інтересах держави в особі: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, природного заповідника «Медобори» звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. Просить стягнути [PERSON] , завдану внаслідок незаконного звільнення працівника шкоду в сумі 49 110,39 грн. та сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви в розмірі 2481 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що рішенням Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року у справі №596/567/20, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 10.02.2021 року, частково задоволено позов [PERSON] до Природного заповідника «Медобори» (далі - ПЗ «Медобори») про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно резолютивної частини рішення суду від 01.10.2020 року, яке набрало законної сили 10.02.2021 року, постановлено, зокрема: «Визнати незаконним та скасувати наказ ПЗ «Медобори» №22-К від 16.03.2020 року «Про звільнення [PERSON] , майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» з 16.03.2020 на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України; Поновити [PERSON] на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» з 16.03.2020.; Стягнути з ПЗ «Медобори» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 49110,39 грн.; Стягнути з ПЗ «Медобори» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.; Стягнути з ПЗ «Медобори» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 840,80 гри. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.; Стягнути з ПЗ «Медобори» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн..» Згідно висновків суду, звільнення [PERSON] на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України є незаконним, оскільки відповідачем не доведено, що мала місце поява [PERSON] на роботі в нетверезому стані, чи у стані наркотичного або у стані токсичного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо дати вчиненого дисциплінарного проступку позивачем, за яке його звільнено. Крім того, судом встановлено що відповідачем не дотримано процедуру звільнення позивача, установлену законом. Також судом з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49 110 грн. 39 коп. Таким чином, є доведеним встановлений судом факт, що звільнення [PERSON] з посади майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» [PERSON] здійснено з порушенням вимог трудового законодавства. На виконання рішення Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року у справі №596/567/20 ПЗ «Медобори» здійснено виплату вказаних вище коштів: ПЗ «Медобори» на виконання рішення Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року виплачено [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49 110 грн. 39 коп., що підтверджується листами Управління Державної казначейської служби України у Гусятинському районі Тернопільської області №2.06/1213 від 16.12.2021, ПЗ «Медобори» №434 від 28.12.2021 року та доданими до нього платіжними дорученнями. Зважаючи на те, що [PERSON] було звільнено із порушенням закону, що встановлено рішенням суду від 01.10.2020 у справі №596/567/20, за наказом заступника директора ПЗ «Медобори» [PERSON] №13-К від 17.02.2020 року, службова особа, яка видала наказ про звільнення, винна у завданій шкоді, що заподіяна ПЗ «Медобори» у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, шкода завдана незаконним звільненням працівника у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з Відповідача. Справа 02.03.2022 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями передана в провадження судді Лисюк І.О.. Ухвалою судді від 17.03.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено загальний позовний порядок її розгляду, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечення щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що прокурор звернувся з даним позовом до суду 01.03.2022 року, тобто після спливу вищезазначеного строку, оскільки Відповідно до ч.ч 3, 4 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Тобто з дня набрання рішенням суду законної сили (10.02.2021) власнику було відомо (виявлено) про заподіяння працівником, тобто відповідачем шкоди, а тому однорічний строк спливає 10.02.2022 року. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України Про прокуратуру. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Зі змісту позовної заяви вбачається, що згідно отриманої відповіді Міндовкілля від 26.10.2021 року встановлено, що вказаний орган не заперечує проти звернення Чортківською окружною прокуратурою з позовом до суду. Однак не вбачається, чи здійснювало Міндовкілля будь-які заходи (в тому числі звернення з позовом до суду) чи перевірки щодо заподіяння мною шкоди та в якому розмірі, а також чи будуть вони здійснюватися у розумні строки. Крім цього прокуратурою 15.02.2022 року та 22.02.2022 року направлено запити до ПЗ «Медобори» про вжитті заходи щодо відшкодування з [PERSON] завданої шкоди. Листом від 22.02.2022 року ПЗ «Медобори» повідомило, що жодних заходів не вживало. Звідси вбачається, що вже після спливу строку в один рік, прокурор звернувся до ПЗ «Медобори» з вищезазначеним запитами. При цьому захищати інтереси держави повинні відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, який виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідно суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить неналежно. Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. Прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку та не надано доказів того, що позивачі не можуть чи не бажають здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, а саме те, що в даному конкретному випадку прокурором при зверненні до суду з позовом не доведено існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави, а також те, що прокурор звернувся з даним позовом з пропущенням строку в один рік, підстав для задоволення позову не має. Тому просить в задоволення позову відмовити в повному обсязі. (а.с.95-97). 11.04.2022 року стороною позивача подано відповідь на відзив, згідно якої вважає що доводи та мотиви, викладені Відповідачем - [PERSON] у відзиві є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. (а.с.102-109). В судовому засіданні прокурор Бобер Н. підтримала позов, поданий в інтересах державив особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, природного заповідника «Медобори». Відповідачка [PERSON] позову не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позов. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши докази, подані сторонами, та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Як встановлено, наказом заступника директора ПЗ «Медобори» [PERSON] №22-К від 16.03.2020 року «Про звільнення [PERSON] , майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» [PERSON], майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори звільнено з 16.03.2020 року на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с.47). Рішенням Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року в справі №596/567/20, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 10.02.2021 року частково задоволено позов [PERSON] до Природного заповідника «Медобори» (далі - ПЗ «Медобори») про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасувано наказ ПЗ «Медобори» №22-К від 16.03.2020 року «Про звільнення [PERSON] , майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» з 16.03.2020 на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» з 16.03.2020 року. Стягнуто з ПЗ «Медобори» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 49110,39 грн. Стягнуто з ПЗ «Медобори» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Стягнуто з ПЗ «Медобори» на. користь [PERSON] судовий збір у сумі 840,80 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Стягнуто з ПЗ «Медобори» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущено до негайного виконання у межах суми платежу, не більше ніж за один місяць.(а.с.19-24, 25-31). Згідно мотивувальної частини рішення суду, звільнення [PERSON] на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України є незаконним, оскільки відповідачем не доведено, що мала місце поява [PERSON] на роботі в нетверезому стані, чи у стані наркотичного або у стані токсичного сп`яніння. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо дати вчиненого дисциплінарного проступку позивачем, за яке його звільнено. Судом встановлено порушення трудового законодавства при звільненні [PERSON] . Як встановлено, судом з ПЗ «Медобори» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49 110 грн. 39 коп. Як встановлено, рішення суду набрало законної сили 10.02.2021 року. Обставини незаконного звільнення [PERSON] з посади майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори» з порушенням вимог трудового законодавства на підставі наказу заступника директора ПЗ «Медобори» [PERSON] від 16.03.2020 року, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. На виконання рішення Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року в справі №596/567/20 ПЗ «Медобори» здійснено виплату вказаних вище коштів: Так, згідно платіжного доручення №34 від 07.10.2020 та витягу з відомості розподілу витрат ПЗ «Медобори» [PERSON] перераховано 6831,01 грн. заробітної плати. Крім цього, із середнього заробітку [PERSON] утримано податок із доходу фізичних осіб, військовий збір, профспілкові внески та членські внески товариства лісівників в загальній сумі 1772,27 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №№35, 36, 37, 38, 39. (а.с.52,53). 03.03.2021 [PERSON] виплачено 32162,65 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, утримано податок із доходу фізичних осіб в сумі 7291,28 грн., військовий збір - 607,61 грн., профспілкові внески в сумі 405,07 грн., членські внески товариства лісівників - 40,5 грн. (а.с.62). Вказане підтверджується платіжним дорученням №168, відомістю розподілу виплат ПЗ «Медобори» від 04.03.2021 та витягом з відомості нарахування заробітної плати за лютий 2021 року. (а.с.33,34, 48,49, 50, 51,54). Таким чином, ПЗ «Медобори» на виконання рішення Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року виплачено [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49 110 грн. 39 коп., що підтверджується листами Управління Державної казначейської служби України у Гусятинському районі Тернопільської області №2.06/1213 від 16.12.2021, ПЗ «Медобори» №434 від 28.12.2021 року та доданими до нього платіжними дорученнями. Наказом т.в.о. директора ПЗ «Медобори» від 05.10.2020 року «Про поновлення на роботі [PERSON] », поновлено з 16.03.2020 року. (а.с.59). Згідно Положення про Природний заповідник «Медобори», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 23.02.2021 року №141, заповідник є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, науково-дослідною установою загальнодержавного значення. Заповідник є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки Державної казначейської служби України і утримується за рахунок коштів державного бюджету. Заповідник віднесено до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. (а.с.41-46). Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно з п. 8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Статтею 136 КЗпП України визначений порядок покриття шкоди, заподіяної працівником. Приписами частини 4 статті 136 КЗпП України передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до п.33 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 з метою запобігання незаконним звільненням судам слід неухильно додержуватися вимог статей 134 (п.8), 237 КЗпП України про притягнення до участі в справі про поновлення на роботі і покладення на службову особу обов`язку відшкодувати шкоду підприємству, установі, організації, заподіяну в зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. При цьому належить врахувати, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Як встановлено, визнається відповідачем [PERSON] нею власноручно підписано наказ про звільнення [PERSON] , який судом визнано незаконним та скасовано. Тому обов`язок но відшкодуванню шкоди, заподіяної у зв`язку з виплатою коштів незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу, покладається саме на [PERSON] . Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 401/1745/16-ц. Зважаючи на те, що [PERSON] було звільнено із порушенням закону, що встановлено рішенням Гусятинського районного суду від 01.10.2020 року в справі №596/567/20, за наказом заступника директора ПЗ «Медобори» [PERSON] №13-К від 17.02.2020 року, службова особа, яка видала наказ про звільнення, винна у завданій шкоді, що заподіяна ПЗ «Медобори» у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Твердження сторони відповідача про пропущення строків позовної давності стороною позивача є необґрунтованими, з наступних підстав. Так, за ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Як слідує із роз`яснень п.20 постанови Пленуму ВСУ №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Як встановлено, 03.03.2021 [PERSON] виплачено 32162,65 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, утримано податок із доходу фізичних осіб в сумі 7291,28 грн., військовий збір - 607,61 грн., профспілкові внески в сумі 405,07 грн., членські внески товариства лісівників - 40,5 грн. (а.с.62). Вказане підтверджується платіжним дорученням №168, відомістю розподілу виплат ПЗ «Медобори» від 04.03.2021 та витягом з відомості нарахування заробітної плати за лютий 2021 року. (а.с.33,34, 48,49, 50, 51,54). Таким чином, з позовом прокурор звернувся 01.03.2022 року, тобто в межах строку позовної давності, відповідно до положень ст.233 КЗпПУ. Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з даним позовом, суд приходить до наступного Відповідно до ч.3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Спеціальним законом, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суду законних інтересів у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Підставою для звернення прокурора з даною позовною заявою стало «не здійснення захисту» Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України та Природним заповідником «Медобори» майнових прав та інтересів держави, тобто їх пасивна поведінка. Як доведено прокурором, усвідомлюючи порушення інтересів держави, що підтверджується судовими рішеннями у справі №596/567/20, в якій ПЗ «Медобори» виступав відповідачем, листами Чортківської окружної прокуратури №6435вих-21 від 18.10.2021, №7065 вих-21 від 06.12.2021, №510 вих-22 від 08.02.2022, №597 вих-22 від 15.02.2022, №689 вих-22 від 22.02.2022, платіжними дорученнями про перерахування [PERSON] коштів на виконання судового рішення у справі №596/567/20, маючи відповідні повноваження для їх захисту, останні ігноруючи вимоги діючого законодавства зайняли споглядальницьку позицію без наміру вжиття дієвих заходів на захист державних інтересів і упродовж тривалого часу (з березня 2021 року) не зверталися з позовом до суду на захист інтересів держави. На час звернення прокурора з позовом до суду ПЗ «Медобори» та Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України не було вжито будь-яких цивільно-правових заходів щодо відшкодування завданої шкоди. Недодержання законодавства про працю органами виконавчої влади, підприємствами, установами і організаціями державної форми власності, а також їх службовими особами безпосередньо зачіпає інтереси держави, оскільки кошти на відшкодування шкоди сплачуються з Державного бюджету України. Необхідність звернення прокурора з позовною заявою була зумовлена потребою захистити інтереси держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України який є органом виконавчої влади та ГІЗ «Медобори», який фінансується з Державного бюджету України, а також те, що кошти, які виплачені [PERSON] на виконання судового рішення, відшкодовані з Державного бюджету України. Внаслідок зволікання із зверненням до суду із позовом з боку Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та ПЗ «Медобори» Державний бюджет може безповоротно втратити виплачені кошти. У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 18.10.2021 Чортківська окружна прокуратура звернулася з листом №6435вих-21 до Міндовкілля чи вживалися останнім заходи реагування з метою стягнення шляхом регресу коштів з винних осіб, які були виплачені, у зв`язку з незаконним звільненням, на підставі судового рішення №596/567/20. 26.10.2021 з Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України надійшла відповідь за №25/1-16/22648-21, з якої вбачається, що заходи щодо стягнення в порядку регресу коштів з винних осіб, які були виплачені [PERSON] не вживались, Міндовкілля не заперечує щодо представництва інтересів держави Чортківською окружною прокуратурою з порушених питань. Також, 14.02.2022 та 22.02.2022 з ПЗ «Медобори» на адресу Чортківської окружної прокуратури направлено листи №№ 71, 85 із змісту яких вбачається, що ПЗ «Медобори» заходи щодо стягнення в порядку реіресу коштів з винних осіб, які були виплачені [PERSON] не вживались. Матеріали справи містять докази того, що прокурором дотримано порядок, передбачений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України та ПЗ «Медобори» знали про порушення інтересів держави, мали повноваження для їх, захисту, але не звернулись з відповідним позовом у розумний строк, що безумовно свідчить про бездіяльність компетентних органів Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, згідно якої прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, а тому вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь Тернопільської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481(дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню. (а.с.86).

Outcome: approved