Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

25.03.2022 року з Львівського апеляційного суду на адресу Шевченківського районного суду м.Львова надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання та догляду. Позивач в обгрунтування позову покликається на те, що 12 березня 2019 року вона уклала з відповідачем договір довічного утримання та догляду, який був посвідчений і зареєстрований в реєстрі за № 654 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. За договором набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача щоденними продуктами харчування, забезпечувати надання побутових послуг прання білизни, прибирання квартири, забезпечити необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами, оплачувати житлово-комунальні послуги на квартиру, за використання електроенергії, теплопостачання та інших платежів. Зазначає, що відповідач свої обов`язки, передбачені договором (п.п.2.1-2.4) виконує неналежним чином, а саме: відповідач не тільки не навідує і не забезпечує позивача продуктами харчування, але і дзвонить вкрай рідко, комунальні платежі позивач сплачує самостійно, купляє ліки, які їй необхідно постійно вживати. Разом з тим прибирання квартири та прання білизни позивачка також здійснює власними силами. Викладені обставини і стали причиною для звернення до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, який відповідачем не виконується. Посилаючись на викладене, просила суд розірвати договір довічного утримання та догляду, який був посвідчений і зареєстрований в реєстрі за №654 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.03.2022 вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В. 30.03.2022 р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. В канцелярію суду за Вх №7191 від 27.04.2022 року представником позивача- адвокатом Хом`як І.Я. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить розірвати договір довічного утримання від 12 березня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 654; скасувати реєстацію права власності за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; визнати за [PERSON] , НРОКПП [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] . В підготовчому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду за Вх №10285 від 08.06.2022 заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання спірного договору довічного утримання та догляду. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12 березня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання та догляду, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 654. Предметом даного договору є квартира [ADDRESS] . Ця квартира належить позивачу [PERSON] в розмірі 1/2 (однієї другої) частки на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 29 серпня 1996 року, згідно розпорядження від 29 серпня 1996 року за №598, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за №16963; в розмірі 1/2 (однієї другої) частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Цьолковською І.С. , державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 08 жовтня 2004 року за реєстром №3-1762, право власності на яку зареєстровано Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 05 листопада 2004 року, номер запису: 16963, реєстраційний номер 7168404. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо догляду за позивачем [PERSON] , яке полягало у забезпеченні щоденними продуктами харчування (хлібом, молоком, цукром, сметаною, кефіром) за потребою і бажанням позивача; забезпеченням надання побутових послуг прання білизни, прибирання квартири в міру необхідності або за проханням позивача; забезпечення необхідними лікувальними засобамиу у відповідності до рецептів, виписаними лікувальними установами, а у випадку захворювання- забезпечення амбулаторним (за наявності медичних показів); забезпеченням сплати житлово-комунальних послуг по квартирі за використання електроенергії, газу, теплопостачання та інших платежів. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року T70; 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене та визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 454 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved