Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

До Малиновського районного суду міста Одеси звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права на приватизацію квартири, посилаючись на те, що вони звернулись до відповідачів із заявами про приватизацію квартири [ADDRESS] , проте, відповідачами було відмовлено у приватизації даної квартири, оскільки вказаний житловий будинок, нібито, є ветхим та таким, що небезпечний для проживання людей.\~ Позивачі стверджують, що квартира [ADDRESS] та сам будинок, в якому розташована квартира не є ветхими та не є аварійними, придатні для проживання людей, а тому квартира може бути ними приватизована згідно до вимог діючого законодавства. Позивачі зазначають, що вони мають право на приватизацію зазначеної квартири, оскільки між ними та Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради укладений договір найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси, відповідно до умов якого\~ [PERSON] (наймач) та члени його сім`ї мають право приватизувати займане житло відповідно до законодавства. Позивачі в судове засідання не з`явились, їх представник подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 31.12.1982 року Бюро обміну житловими приміщеннями Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів видало [PERSON] ордер №045541 про те, що він має право вселення в порядку обміну з громадянкою [PERSON] на житлову площу в [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат площею 24,0 кв.м. Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів №1100 від 18.12.1987 року, громадянину [PERSON] (склад сім`ї - 4 особи), який проживає в квартирі [ADDRESS] .\~ В даному рішенні зазначено, що квартиру [ADDRESS] списано з балансу житлової площі (квартира ветха на підставі рішення РВК №977 від 20.12.1985 року). Відповідно до відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 14.01.2020 року №Г5-1024-ф/л, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] з 26.01.1983 року, [PERSON] з 16.09.1983 року, [PERSON] з 21.04.1999 року та [PERSON] з 04.09.1996 року. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого КП «Міське агентство з приватизації житла» 03.02.2020 року, вказана квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 24,8 кв.м. та загальною площею 61,9 кв.м. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №272/01-06 від 13.08.2020 року (п.2.2.) вирішено вважати квартиру [ADDRESS] провулку самостійною, двокімнатною загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м, що підтверджується відповідним витягом. 29.10.2020 року між Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради та [PERSON] укладено договір найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси. Відповідно до п.1.1. вказаного договору, наймодавець (МРА ОМР) надає наймачу ( [PERSON] ) та членам його сімї: дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] у безстрокове користування двокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 24,8 кв.м., загальною площею 61,9 кв.м. Згідно до п.2.2.7 Договору найму від 29.10.2020 року, [PERSON] (наймач) має право приватизувати займане житло відповідно до законодавства. 09.12.2020 року [PERSON] звернулась до Департаменту міського господарства Одеської міської ради із заявою про приватизацію житла квартири [ADDRESS] . 06.01.2021 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради надана відповідь на вказану заяву №В-2672, відповідно до якої, [PERSON] запропоновано звернутись до КП «Міське агентство з питань приватизації житла», як до належного розпорядника інформації, в якому знаходиться архів документів щодо приватизації житла. 15.01.2021 року [PERSON] звернулась до КП «Міське агентство з приватизації житла» із заявою про прийняття документів на приватизацію\~ квартири [ADDRESS] . 27.01.2021 року КП «Міське агентство з питань приватизації житла» надана відповідь на вказану заяву №15-В/01-07, відповідно до якої, по наявній інформації, житловий будинок [ADDRESS] значиться в списках ветхих, відповідно до рішень виконавчого комітету №620 від 21.05.1993 року; №1432 від 18.10.1991 року; №366 від 06.05.1988 року. З огляду на це, тільки орган приватизації, яким є Департамент міського господарства Одеської міської ради, має право приймати рішення щодо передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] . Заява [PERSON] була перенаправлена до Департаменту міського господарства Одеської міської ради на розгляд та вирішення питання по суті. Згідно відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради №В136 від 05.02.2021 року, [PERSON] повідомлено про те, що Департамент не може передавати у приватну власність громадян житлові приміщення, які непридатні для безпечного проживання людей і використовуються виключно для тимчасового проживання. На виконання ухвали суду від 21.02.2022 року КП «Міське агентство з приватизації житла» 11.04.2022 року за вихідним №54/0113 повідомило суд, що згідно комп`ютерної бази встановлено, що в будинку [ADDRESS] приватизовано шість квартир, а саме: №1 (приватизована 01.04.1996 року), №2 (приватизована 30.07.1997 року), №6 (приватизована 22.12.2004 року), №8 (приватизована 30.08.2016 року), №11 (приватизована 01.07.2008 року), №14 (приватизована 23.08.2001 року). У висновку №669 судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі від 10.02.2022 року, виготовленого на замовлення представника позивачів, зазначено, що квартира [ADDRESS] , зокрема, та частина будинку, в якій вона розташовується в цілому, знаходяться в задовільному технічному стані, зі ступенем фізичного зношення 21% та 31% відповідно. Частина житлового будинку [ADDRESS] , в якій розташована квартира [ADDRESS] , та безпосередньо сама квартира [ADDRESS] в аварійному або ветхому технічному стані не знаходяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради №В-136 від 05.02.2021 року, висновок про непридатність для проживання квартири [ADDRESS] зроблений Департаментом на підставі виписки з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів від 18.12.1987 року №1100 «Про тимчасове використання вільних житлових приміщень у ветхих та непридатних для проживання будинках, а також будинках, які підлягають знесенню у зв`язку з реконструкцією». Проте, суд вважає такий висновок безпідставним та необґрунтованим, оскільки в даному рішенні зазначено, що квартиру [ADDRESS] списано з балансу житлової площі (квартира ветха на підставі рішення РВК №977 від 20.12.1985 року). Проте, позивачі по справі звертались до Департаменту міського господарства із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] , яка не визнавалась ветхою, а не квартири [ADDRESS] . Більш того, даним рішенням не визнано ветхим сам житловий будинок, в якому розташовані квартири. При цьому, висновком експерта від 10.02.2022 року №669 судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , яка розташована в цьому будинку не є ветхими та не є аварійними. Факт перебування житлового будинку [ADDRESS] у належному технічному стані підтверджується також тим, що за період з 1996 року по 2016 рік у цьому ж будинку органом приватизації здійснювалася процедура приватизації шести квартир. Відповідачами по справі не надано суду жодного належного та допустимого доказу, яким би підтверджувався факт того, що житловий будинок [ADDRESS] або квартира [ADDRESS] , яка розташована у цьому будинку, є ветхими або аварійними. Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради про ветхий стан (аварійність) будинку, на які посилався відповідач КП «Міське агентство з приватизації житла» суду надані не були, а саме КП «Міське агентство з приватизації житла» підтвердило суду, що копії таких рішень у підприємства відсутні. За таких обставин суд визнає безпідставним посилання відповідача у своєму листі №15-В/0107 від 27.01.2021 року на такі рішення Виконавчого комітету ОМР, як на підтвердження факту ветхості чи аварійності житлового будинку. У зв`язку з викладеним, відмова департаменту міського господарства Одеської міської ради у приватизації квартири [ADDRESS] є протиправною та безпідставною. Враховуючи те, що в ході судового розгляду позивачами доведений, а відповідачами не спростований факт того, що житловий будинок [ADDRESS] не є ветхим та аварійним, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовної вимоги позивачів про встановлення факту, що має юридичне значення, про те що житловий будинок та квартира не є ветхими та не є аварійними. Згідно до ч.ч.3-5 ст.9 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Преамбулою ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частинами 1 та 2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що до об`єктів приватизації належать: квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Оскільки квартира [ADDRESS] використовується позивачами на умовах договору найму, є неприватизованою, не є ветхою та не є аварійною, то право позивачів на приватизацію вказаної квартири, визначене ст.9 ЖК УРСР, яке не визнається відповідачами, підлягає захисту шляхом встановлення факту того, що квартира та будинок не є ветхими та не є аварійними, а також шляхом визнання за позивачами права на приватизацію вказаної квартири. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,\~ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов&apos;язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.\~Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.\~Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). \~Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п.2.2.1. статуту КП «Міське агентство з приватизації житла», затвердженого рішенням Одеської міської ради №4462-V від 07.07.2009 року, предметом діяльності агентства є оформлення документів на приватизацію житлового фонду: підготовка і оформлення документів на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлові приміщення в гуртожитках, тощо. Згідно до п.1.7. Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженим рішенням ОМР від 09.06.2021 року №295-VІІІ, департамент є уповноваженим органом із питань приватизації житлового фонду відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». З вищевикладеного вбачається, що Департаментом міського господарства Одеської міської ради порушено гарантоване позивачам Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЖК України право на приватизацію найманої ними квартири, а тому таке право підлягає захисту судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved