Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , кошти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Повідомила, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 липня 2021 року шлюб, укладений між позивачем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] - розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу та, відповідно, роздільного з відповідачем проживання, відповідач надає кошти на утримання доньки нерегулярно, нестабільно, суми цих коштів також не є сталими і залежать від бажання / небажання відповідача, а не від потреб дитини. Довідку про доходи відповідача позивачу надано не було. У відповідача є постійне місце роботи та нема осіб на утриманні. Відповідно, він має фінансову можливість утримувати доньку. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Розгляд справи ухвалою від 03.06.2022 відкладався на 28.06.2022. Представник відповідача - адвокат Овсепян Кристина Адіківна подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким зазначає, що відповідач [PERSON] вже перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , та від даного шлюбу народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження за №54 серія [NUMBER] . Вважає, що усі витрати по проживанню та перебуванню доньки за кордоном від першого шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , оплачує відповідач у розмірі 15-20 тисяч гривень щомісяця, що підтверджується заявою [PERSON] від 06.05.2022 №764. Після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач створив нову сім`ю з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актового запису за №22, серія [NUMBER] від 22.02.2022р. Наголошує на тому, що дружина [PERSON] [PERSON] має на утриманні дитину від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , для якої [PERSON] є вітчимом і має обов`язок утримувати малолітню [PERSON] , разом з тим, вказує, що дружина [PERSON] перебуває на 4 місяці вагітності. Також представник, зазначає, що відповідач систематично та належно виконує обов`язок щодо утримання доньки [PERSON] від другого шлюбу з [PERSON] і сплачує щомісячно від 5 тис. до 10 тис. гривень. На підставі наведеного, представник відповідача - адвокат Овсепян К.А. просить прийняти відзив до розгляду та задовольнити позовну заяву частково, а саме: стягнути аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилася, при цьому представник позивача - адвокат Студеняк О.С. до суду подала заяву, згідно з якої просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити такі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду повідомлений\~належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, при цьому через канцелярію суду надійшла заява, згідно з якої, просить розглянути справу без їхньої участі, вказавши, що позовні вимог визнають частково та не заперечують щодо стягнення аліментів у ромірі 1/8 від всіх видів доходу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2021 у справі №308/7111/21 шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2006. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітня донька проживає разом з матір`ю, про що у матеріалах справи відсутні докази заперечення відповідача. Як повідомила позивач, відповідач сплачує кошти на утримання доньки нерегулярно, їх розмір несталий. Матеріалами справи встановлено, що відповідач працевлаштований та займає посаду співробітника в УСБУ в Закарпатській області та отримує сталий дохід, сукупний розмір якого за лютий березень 2022 рік склав 128925,33грн. Відповідач, як батько зобов`язаний нести витрати по утриманню дітей. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дітей, необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач не має вад здоров`я, які б не дозволяли йому працювати та утримувати дитину, має змогу сплачувати аліменти на дітей. Зі змісту\~статті 55 Сімейного кодексу України\~вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ч. 2 та ч. 3\~ст. 150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1\~ст. 155 Сімейного кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1\~ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає частку заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину. Відповідно до частин першої та другої\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~прожитковий мінімум на один місяць становить: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2022 року (дня звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення дитиною повноліття, враховуючи наявність на утриманні відповідача двох дітей (1 дитина повнолітня, яка продовжує навчання станом на день винесення рішення). В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Інші заперечення відповідача суд вважає такими, що не доведені у встановленому законодавством порядку. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення\~ст.185 СК України\~щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Відповідно до ст.79\~Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial