Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 14.02.2014 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . 19.05.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час дочка проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного року щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.09.2021 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , третя особа: Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства. Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , третя особа: Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 15.02.2022 заяву [PERSON] задоволено, провадження у цивільній справі № 758/6364/21 в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , третя особа: Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства - закрито. Відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] не надійшов, свою позицію по справі він виклав в зустрічній позовній заяві та письмових поясненнях до неї. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не визнає свого батьківства, а тому вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 71. На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.05.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 2043. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до наданих відповідачем матеріалів, а саме копії висновку експерта № 103-188-2020 від 06.08.2020, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , народженої [PERSON] , виключається. Отже відповідач оспорює факт свого батьківства щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а тому вважає, що не зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому приписами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом з тим, у судовому засіданні було установлено, що станом на день розгляду справи, не існує рішення суду про виключення оспорених відомостей відповідача з актового запису про народження дитини. Ураховуючи те, що відповідач записаний у свідоцтві про народження батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи їх розмір, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Розмір аліментів на утримання дитини залежить від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Так, з 1 січня 2022 року такий розмір для дитини від 6 до 18 років складає 2 618 грн, а отже розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить половину від цієї суми, а саме - 1 тис. 309 грн. За таких обставин, з урахуванням того, що неповнолітня дочка відповідача потребує від нього матеріальної допомоги, а також враховуючи матеріальне становище сторін та гарантований розмір аліментів, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 309,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, задовольнивши позовні вимоги частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial