Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування вимог вказано, що відповідач у справі є колишньою невісткою позивача. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2019 року шлюб було розірвано. Місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , понад два роки там не проживає, будинком не цікавиться, покинула його добровільно. Крім того, відповідач не сплачує комунальних платежів, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має та перешкод у проживанні відповідача у даному будинку не чиниться. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В судовому засіданні 31.01.2022 року( за участі відповідача в судовому засіданні) відповідач позовні вимоги не визнавала, пояснила, що з 2006 року вона та [PERSON] почали будувати будинок, загальною площею 120 кв.м., на той момент дозвільних документів на забудову не було, кошти на будівництво надавали її батьки, а тому відповідач вважає, що вона є співвласником цього житла. Проте, зазначила, що умови проживання стали нестерпними, тому з січня 2019 року відповідач в будинку не проживає. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення Дослідивши матеріали справи, судом дійшов наступного висновку. Встановлено, що на підставі договору дарування від 26.01.1985 року [PERSON] набув право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно довідки ПП №УК «ЖЕП №1» від 22.07.2021 року, відомостей відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 19.08.2021 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 22). В ході розгляду справи [PERSON] вказала, що проживає за адресою: [ADDRESS] та протягом останніх років за місцем реєстрації не проживає. В судовому засіданні 19.04.2022 року було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 52-54). Свідок [PERSON] який є колишнім чоловіком відповідача пояснив, [PERSON] не проживає в будинку більше трьох років, особистих речей відповідача в будинку не має, добудову до будинку будував свідок та позивач, перешкод у проживанні [PERSON] в будинку не чинилось. Більше трьох років тому, забрала двох дітей і пішла з будинку.Ключі від будинку є в старшого сина. Свідки [PERSON] , [PERSON] що є сусідами позивача, пояснили, що [PERSON] більше трьох років не проживає по [ADDRESS] , перешкод у проживанні в будинку їй не чинилось. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача на те, що вона є співвласником будинку [ADDRESS] , залишились не підтвердженими належними та допустимими доказами, доказів того, що вона зверталась до суду з позовом про визнання майна спільною власністю подружжя в матеріалах справи відсутні. Беручи до уваги викладене, оскільки відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше одного року, інтересу до указаного житла не проявляє, факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі порушує права власника, а тому суд приходить до висновку про законність позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved