Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

У березні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 95 930 грн 00 коп. за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 23 листопада 2017 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем базується на його власних припущеннях та не підтверджується первинними документами відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У підписаній сторонами заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також відповідач просив застосувати наслідки сплину строків позовної давності, визначені статтею 267 ЦК України, оскільки грошові кошти у розмірі 39 422 грн 89 коп. начебто були зняті з рахунку (отримані відповідачем) ще в листопаді 2017 року. З того часу позивачем не було завлено будь-яких вимог щодо повернення отриманих коштів у розмірі 39 422 грн 89 коп. Позовна заява позивачем подана лише 20 вересня 2021 року, тобто майже через чотири роки, у зв`язку із чим позивачем було пропущено строк позовної давності. Від позивача надійшов відзив на позов, у якому його представник просить задовольнити позовні вимоги з огляду на їх обґрунтованість. Представник позивача вказав на те, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір із застосуванням електронного підпису, про що зазначено у пункті 6 анкети, підписаної відповідачем особистим підписом. Під час укладення електронного договору з огляду на технічні особливості сервісу «Монобанк» відповідач має погодитися із умовами і правилами надання банківських послуг, підтвердивши відповідну дію у мобільному додатку. Не підтвердження того, що особа ознайомлена з умовами кредитування, технічно унеможливлює вчинення наступних операцій щодо користування кредитними коштами. також представник позивача надав до суду виписку про рух коштів по картці [PERSON] від 30 грудня 2021 року із зазначенням здійснених відповідачем операцій у період з 27 листопада 2017 року до 01 березня 2020 року. Позов задовольнити частково, стягнувши з нього суму 22 006 грн 50 коп. В обґрунтування зазначеного відповідач вказує на те, що АТ «Універсал Банк» 22 березня 2018 року було встановлено відповідачу кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн 00 коп., а 26 травня 2018 року ще на 10 000 грн. Відповідачем кредитні кошти було частково повернуті, тому сума заборгованості відповідача становить 22 006 грн 50 коп. Також відповідач вказує на те, що розмір пені, відсотків та штрафів не було з ним погоджено, тому у задоволенні цих позовних вимог просить відмовити. Дослідивши матеріали суд зазначає таке. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що 23 листопада 2017 року [PERSON] підписав анкету заяву до Договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» за проектом «Монобанк». Ця заява підписана відповідачем особисто, а у пункті 6 анкети наведено графічне зображення електронного підпису відповідача, який є аналогом його власноручного підпису. На виконання умов цієї анкети-заяви відповідачу видано кредитну картку № [NUMBER] із кредитним лімітом 20 000 грн 00 коп. з 22 березня 2018 року та з 26 травня 2018 року 30 000 грн 00 коп. Зазначене підтверджується наявними у справі анкетою-заявою та довідкою АТ «Універсал Банк» від 30 грудня 2021 року. Факт отримання кредитних коштів не заперечується і самим відповідачам. В матеріалах справи наявний додаток 8 «Тарифи», у якому відповідачем зокрема, погоджено, зокрема, і розмір пені за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, розмір якої становить 6.4% на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день простроченого виконання. Цей додаток підписано відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису, згода на застосування якого відповідачем надана у Анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року. Відповідач у своєму відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив заперечує проти погодження ним розміру пені, однак будь-яких пояснень чи заперечень щодо підписання відповідачем тарифів шляхом накладання електронного підпису ані відповідачем ані його представником до суду не надано. З огляду на викладене та зважаючи на те, що особливістю проекту «Монобанк» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень за допомогою електронного підпису, суд дійшов висновку, що відповідачем погоджено, зокрема, і розмір пені за невиконання та/чи несвоєчасне виконання зобов`язань. З виписки по рахунку та розрахунку заборгованості слідує, що у період з 27 листопада 2017 року до 01 березня 2020 року відповідач активно користувався кредитною карткою № [NUMBER] , здійснюючи операції щодо придбання товарів та послуг, зняття готівки та поповнення кредитної картки. Останнє поповнення кредитної картки відповідачем здійснено 24 вересня 2018 року у сумі 4676 грн 50 коп. Саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності, визначений законом для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Посилання ж відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом суд відхиляє, як необґрунтований. Згідно із наявних у матеріалах справи виписки по рахунку та розрахунку заборгованості відповідача за договором про надання банківських послуг «Монобанк» станом на 15 березня 2021 року становить 39 422 грн 89 коп. Доводи відповідача про те, що сума його заборгованості становить 22 006 грн 50 коп. не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 39 422 грн 89 коп. заборгованості за наданими кредитними коштами станом на 15 березня 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до позовних вимог про стягнення пені. \~ \~ \~ \~Позивачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, отже з огляду на приписи пункту 1 частини першої статті 258 ЦПК України, у даному випадку з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за один рік, який передував звернення до суду із цим позовом (за період з 20 вересня 2020 року до 20 вересня 2021 року). Слід зазначити, що у наведеному позивачем розрахунку сума штрафних санкцій за невиконання зобов`язань відповідачем у розмірі 56 507 грн 99 коп., яка складається із пені та комісії. Зміст додатку 8 Тарифи свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмірі комісії, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що наданий позивачем розрахунок не містить розмежування суми пені та суми комісії, суд вважає за необхідне навести свій розрахунок пені, яка підлягає стягненню з відповідача, виходячи із розрахунку 6,4% на місяць від суми загальної заборгованості. Загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 30 276 грн 77 коп. (39 422, 89х6.4%:100=25023 грн 06 коп., 25023,06х12=30 276 грн 78 коп.). Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості на кредитним договором 39 422 грн 89 коп. та 30 276 грн 78 коп. пені. В задоволенні позовну в іншій частині слід відмовити. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1650 грн 29 коп.

Outcome: approved