Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

До Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою звернулась [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції, актовий запис № 86. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. З відповідачем не проживає разом із серпня 2020 року. Протягом останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, вони віддалились один від одного та стали чужими людьми, їхня сім`я перестала існувати. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство з відповідачем не веде, спір про майно та визначення місця проживання дитини відсутній. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, адже позивач проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком [PERSON] та чекає від нього дитину і перебуває на сьомому місяці вагітності. Зі [PERSON] прийняли рішення про укладення шлюбу, однак шлюб з відповідачем можливо розірвати лише через суд, адже мають неповнолітню дитину. Її цивільний чоловік [PERSON] визнає зачату ними дитину та бажає зареєструвати себе батьком цієї дитини. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Після розлучення прізвище [PERSON] залишити. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 10.06.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем подано до суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу та строк на примирення просить не надавати. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2013 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.11.2013 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 86. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.06.2014 року серії [NUMBER] . Відповідно до довідки КНП Черкаський міський пологовий будинок Центр матері та дитини№ 224 від 06.06.2022 року, [PERSON] 1994 р.н. перебуває на обліку по вагітності терміном -32 тижні. Згідно із заявою [PERSON] від 09.09.2022 року, яку посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лук`яновою Т.І. та зареєстровано у реєстрі за № 501, він визнає себе батьком зачатої та ще ненародженої дитини [PERSON] [INFO] . Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Отже принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, подружні подружні відносини сторонами не підтримуються, за вказаними позивачем обставинами збереження шлюбу неможливе, третьою особою [PERSON] визнано батьківство зачатої дитини, тому шлюб необхідно розірвати. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просила стягувати з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Outcome: approved