Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Кам`янець-Подільської міської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки з незаконного володіння у комунальну власність та скасування державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року позовну заяву було залишено без руху. Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, уточнивши позовні вимоги, зазначає, що на підставі рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради №45/7 від 19.03.2021 року [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га за адресою [ADDRESS] за рахунок земель Кам`янець-Подільської міської ради з земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після чого, 21.04.2021 року відповідач звернувся до міської ради із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у приватну власність. 30.07.2021 року державним реєстратором Гуменецької сільської ради, Хмельницької області Павлунишеною М.О. на підставі рішення Кам`янець-Подільської міської ради від 23.06.2021 №132/11, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 59566091 про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер 6810400000:23:003:0145. Однак, згідно інформації Кам`янець-Подільської міської ради від 13.10.2021 року №6/02-25-4754 станом на 13.10.2021 рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки не приймалось. Таким чином, державна реєстрація права власності відповідача на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер 6810400000:23:003:0145) порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження своєю власністю (земельною ділянкою), що суперечить вимогам ст. 317 ЦК України. Просить скасувати\~в Державну\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~державну реєстрацію\~права приватної\~власності [PERSON] \~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~6810400000:23:003:0145\~площею 0,1\~га з\~одночасним припиненням\~права приватної\~власності [PERSON] \~на вказану\~земельну ділянку\~та витребувати\~з незаконного\~володіння [PERSON] \~у комунальну\~власність Кам`янець-Подільської\~міської ради\~земельну ділянку\~площею 0,1\~га,\~кадастровий номер\~6810400000:23:003:0145. 27 січня 2022 року суд своєю ухвалою відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Прокурор Слиз Т.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник позивача - Кам`янець-Подільської міської ради Лізвінська О.І. в судове засідання також підтримала позовні вимоги заявлені прокуратурою, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій. Заслухавши прокурора, представника позивача, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено,\~що 21.04.2021\~року відповідач\~звернувся до\~Кам`янець\~-\~Подільської \~ міської\~ради із\~заявою про\~затвердження розробленого\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~за адресою:\~ [ADDRESS] , кадастровий номер 6810400000:23:003:0145 площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд та передачу земельної ділянки у приватну власність. (а.с. 16) В подальшому, 26.04.2021 р. Кам`янець-Подільською міською радою було розглянуто заяву Відповідача та надіслано лист №5/02-14-2079 на адресу останнього, з якого вбачається, що питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки буде винесено на розгляд постійної комісії міської ради з питань землекористування, архітектури, будівництва та екології та на розгляд сесії міської ради. (а.с. 18) З копії листа №5/02-14-4247 від 03.09.2021 р. вбачається, що Відповідача додатково повідомлено, що заяву від 21.04.2021 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки запропоновано до розгляду на пленарному засіданні 14 сесії Кам`янець-Подільської міської ради, яке відбулося 17.08.2021 р., під час обговорення проект рішення знято на довивчення. (а.с. 18) З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №282556222 від 02.11.2021 року вбачається, що державним реєстратором Гуменецької сільської ради, Хмельницької області Павлунишеною М.О. на підставі рішення Кам`янець-Подільської міської ради від 23.06.2021 року №132/11 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексним номером 59566091 про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку (кадастровий номер: 6810400000:23:003:0145) площею 0,1 га. (а.с. 23а) Однак, згідно інформації Кам`янець-Подільської міської ради від 13.10.2021 р. №6/02-25-4754 станом на 13.10.2021 р. рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою [ADDRESS] (згідно графічних матеріалів) та передачу її у власність [PERSON] не приймалось. (а.с. 25) Згідно ст. 13 Конституції України, Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Згідно ст. 83 ЗК України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам; у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Враховуючи, що рішення органу місцевого самоврядування спрямоване на відчуження спірної земельної ділянки відсутнє, орган місцевого самоврядування, як власник землі комунальної власності не виявив волі на відчуження спірної ділянки, суд приходить до висновку, що земельна ділянка вибула із володіння власника поза його волею, без прийняття ним відповідного рішення, що суперечить вимогам чинного законодавства. При формулюванні висновків, суд враховує позицію ОП КГС ВС у постанові від 24.01.2020 р. (справа №910/10987/18), з якої вбачається, що при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 звертає увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. За змістом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Зазначена позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. Аналогічні правові позиції Верховного суду щодо наявності підстав для представництва органами прокуратури інтересів держави викладені у постановах від 01.03.2018 у справі № 922/1361/17, від 13.03.2018 у справі №911/620/17, від 25.09.2018 у справі №804/2244/18, від 17.10.2018 у справі №910/11919/17, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, від 25.03.2019 у справі № 469/580/16-ц. Аналіз позицій Верховного Суду вказує на те, що лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи (зокрема, листування) не відповідають вимогам чинного законодавства, зазначеним позиціям. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі №912/898/18, від 15.10.2019 по справі №903/129/18. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. З копії листа Кам`янець-Подільського міського голови №1/02-25-5083 від 11.11.2021 р. вбачається, що Кам`янець-Подільська міська рада відреагувала на лист прокуратури від 04.11.2021 щодо надання інформації про вжиті заходи на предмет звернення до суду з метою повернення земельних ділянок у комунальну власність та повідомила про те, що ними не будуть вживатися заходи з метою повернення до комунальної власності земельних ділянок, у зв`язку із недостатнім фінансуванням з бюджету територіальної громади на сплату судового збору. (а.с. 10) Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Оцінивши докази, кожен окремо та в їх сукупності на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи, що Відповідач отримав у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 116 ЗК України, а також те, що державна реєстрація права власності відповідача на земельну ділянку, яка є предметом розгляду цієї справи, порушує права та законній інтереси позивача на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, що суперечить вимогам ст. 317 ЦК України, суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено обставини викладені у позовній заяві. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті Хмельницькій обласній прокуратурі належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь Хмельницької обласної прокуратури ( код ЄДРПОУ 02911102) в сумі 3540 гривень 93 коп. Повернути Хмельницькій обласній прокуратурі ( код ЄДРПОУ 02911102) з державного бюджету судовий збір в сумі 3540 гривень 92 коп. При вирішенні спору суд вважає, що правовідносини. між сторонами виникли з приводу незаконної реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку і незаконність реєстрації права власності на земельну ділянку передбачає також те, що реєстрація права здійснювалась в незаконний спосіб , а не як особою, що має статус учасника бойових дій. На підставі викладеного,

Outcome: approved