Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

07 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказав, що 14 липня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгород Південно -Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) було зроблено відповідний актовий запис № 531 від 14 липня 1990 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . Позивач також зазначила, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких стосунки між сторонами погіршили, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага, кожен має різні характери та погляди на сімейне життя, не можуть знайти взаємного порозуміння, спільна дитина живе в постійному стресі. На даний час, подружні стосунки між ними припинено, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та забезпечення шлюбу неможливі, спору про поділ майна немає. Спільних неповнолітніх дітей в сторін немає. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подав. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 09 червня 2022 року: - представник позивача та позивач не з`явилися, однак, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. - відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі позивача та її представника, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення . Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, про що подав відповідну заяву, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгород Південно -Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 531 від 14 липня 1990 року. Спільних неповнолітніх дітей в сторін немає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Можливості примирення між сторонами не встановлено. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 992,40грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved