Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого у грудні місяці 2016 року, посилаючись на постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії . Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 13.12.2021 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27.05.2021 року позивач надав до суду заяву про збільшення позову і просив скасувати арешт на майно [PERSON] , ІПН [NUMBER] , що був зареєстрований в державному реєстрі заборон 16.10.2006 року реєстратором Бахчісарайська державна нотаріальна контора на виконання ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999 року. Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Представник Одеської міської ради до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений, відзив на позов не надав. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] на праві власності у рівних частках належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2003 року, реєстр за №8-3196. [PERSON] помер у грудні місяці 2016 року - актовий запис про смерть №13239, вчинений 27 грудня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] . Спадкодавець заповіт не укладав. [PERSON] - син спадкодавця у квітні 2017 року надав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою нотаріуса у вересні 2017 року [PERSON] було відмовлено в оформленні і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про арешт усього нерухомого майна [PERSON] , вчинений на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999 року. Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] оскаржив до суду. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.12.2019 року позов [PERSON] було залишено без задоволення. Надалі [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської районної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 29.11.2021 року позов [PERSON] залишено без задоволення з тих підстав, що позивач вимоги заявив до неналежного відповідача. З урахуванням висновків, викладених у вищевказаних судових рішеннях, [PERSON] 09.12.2021 року надав до Київського райсуду м. Одеси позов до Одеської міської ради про визнання права на власності на 1\\2 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька, посилаючись на відсутність правових підстав для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Дослідивши надані докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира). Як убачається з копії договору купівлі-продажу і з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на праві власності належала 1\\2 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2003 року. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом, після смерті батька, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але через наявність постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами цивільної справи, в тому числі і матеріалами спадкової справи, а також враховуючи, що арешт на майно [PERSON] було накладено ухвалою суду м. Бахчисарайськ від 1999 року, тобто за 3 роки до придбання 1\\2 частини квартири, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання права власності на 1\\2 частину квартири в порядку спадкування. Щодо позовних вимог про зняття скасування арешту на майно, суд зазначає наступне. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в статті 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із статтею 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу статті 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати це право. Відповідно до статей 68,69 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Судом встановлено, що арешт на майно спадкодавця накладено ухвалою суду задовго до придбання ним саме спадкового майна, що виконавче провадження у даному випадку відсутнє. Таким чином, подальше збереження обтяження майна по типу арешту, набуває ознак незаконного та порушує права позивача. Захист прав позивача може відбутись згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» лише за судом рішенням.

Outcome: approved