Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] 25 січня 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 року позов було прийнято в провадження суду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2022 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року первісний позов було залишено без розгляду. Позивач за зустрічним позовом у своєму позові посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Спору щодо місця проживання дитини не було, проте нещодавно відповідач почав погрожувати, що має намір забрати дитину без згоди на це позивача. Позивач працює, має стабільний дохід, нею створено усі належні для нормального фізичного та психологічного розвитку дитини умови, у спільній сумісній власності з відповідачем має житло. За місцем проживання створила для дитини належні житлові умови для проживання та розвитку. Донька має з нею стійкий психоемоційний зв`язок, між ними дружні, приязні стосунки. Шкідливих звичок позивач не має. За таких обставин, підстав для розлучення дитини з матір`ю відсутні. Просила суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з нею. У своїй заяві до суду позивач просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, у своїй заяві до суду вимоги зустрічного позову визнав у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацької району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання третя особа повідомлялася належним чином. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає зустрічним позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 15 червня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 25). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). На підставі договору оренди об`єкта нерухомості № 1 від 10 січня 2021 року [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] , який було укладено строком на 1 місяць і згодом продовжено (а.с. 28-29). [PERSON] має постійне місце роботи на ТОВ «Перемога 7» (а.с. 30, 31). Позивач медичних та психіатричних протипоказань до виховання малолітньої дитини не має (а.с. 32). Відповідно до характеристики, наданої КЗДО (ясла-садок) комбінованого типу № 241 Дніпровської міської ради, дитина характеризується позитивно, мати приймає активну участь у її вихованні (а.с. 27). Згідно з висновком ООП адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-30 від 25 травня 2022 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] визначити місце її проживання разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 53-54). На підставі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~161\~СК України,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю. Принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у виняткових ситуаціях, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізовувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Таким чином, дослідивши і встановивши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має стабільний дохід, має задовільні умови проживання, де створено належні умови для проживання дитини, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про доньку, створення для неї належних соціально-побутових умов для проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Крім того, судом приймаються до уваги положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що в усіх діях щодо дітей, у тому числі судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а в даному випадку дитині буде краще проживати з матір`ю. За таких обставин, позовні вимоги зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп (а.с. 22), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved