Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, який у процесу розгляду справи уточнив та просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] та надати [PERSON] ключ, від замка вхідний дверей, а також вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та встановити наступний порядок користування квартирою відповідно до варіанту другого вказаного у висновку експерта. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS] . Так, впродовж тривалого часу відповідачкою вчиняються позивачу перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житловим приміщенням, зокрема відповідачкою було замінено замки до вхідних дверей квартири та в категоричній формі відмовлено у наданні доступу до спільної квартири. Вважає, що доцільним буде встановлення порядку користування квартирою на підставі рішення суду, оскільки в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди. Ухвалою судді від 07 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 22 жовтня 2020 року представником позивача подано клопотання про призначення у справі експертизи. Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року провадження у цивільній справі зупинено на час проведення судової будівельно-технічної експертизи. \~ \~ \~ \~На адресу суду 02 вересня 2021 року надійшов висновок експерта від 30 серпня 2021 року. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкоду користуванні квартирою та вселення. Представником позивача 19 листопада 2021 року подано заяву про уточнення позовних вимог. 17 січня 2022 року суд ухвалив закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду. Адвокат Лавринів М.Я., який представляє інтереси позивача подав 01 березня 2022 року клопотання про розгляд справи у його відсутності та позивача, просить позов задоволити у повному обсязі, щодо заочного розгляду даної справи та ухвалення по справі заочного судового рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем реєстрації, причин неявки суду не повідомила, відзив не подавала. У відповідності до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265, 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по Ѕ частини позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] . На підставі ухвали суду було проведено будівельно-технічну експертизу. Так відповідно до висновку експерта від 30 серпня 2021 року за №8195 на розгляд суду запропоновано два варіанти порядку користування вказаною квартирою відповідно до частко співвласників Ѕ та Ѕ (а.с.52-63). Так, представник позивача в уточненій позовній вимозі просить суд встановити порядок користування спірною квартирою відповідно до другого варіанту запропонованого експертом. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно положень\~ч.1\~ст.391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, із пояснень представника позивача що між сторонами існує тривалий конфлікт з приводу порядку користування житловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту від 08 липня 2020 року затвердженого Голови ОСББ «Кутова 5А», встановлено, що за результатами виходу за адресою: [ADDRESS] , у гр. [PERSON] відсутній доступ до вказаного житлового приміщення (замки до вхідних дверей замінені), зі слів гр. [PERSON] перешкоди у користуванні кв. [ADDRESS] йому вчиняються гр. [PERSON] з серпня 2019 року (а.с.8). Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. А відтак, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року. Згідно п. 14 постанови № 20 від 22.12.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 Постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, шо регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що сторони в позасудовому порядку не вирішили питання користування спірною квартирою, суд приходить до переконання про під ставність уточнених позовних вимог, а тому слід встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : 1.1. \~ \~ \~ \~ [PERSON] (першому співвласнику 1/2 частки) надати в користування (згідно заштрихованого зеленим кольором у варіанті №2 додатку №1 до висновку експерта №8195 від 30.08.2021р.).: - \~ \~ \~ \~житлову кімнату під літ. 6 площею 17,5 м.2 ; - \~ \~ \~ \~житлову кімнату під літ. 5 площею 19,9 м.2; - \~ \~ \~ \~житлову кімнату під літ. З площею 13,0 м.2 ; - \~ \~ \~ \~ванну кімнату під літ. 2 площею 3,5 м. 2 ; - \~ \~ \~ \~балкон під літ. 4 площею 5,2 м2; - \~ \~ \~ \~коридор під літ. 13-2 площею 6,21 м.2 ; Всього по квартирі першому співвласнику [PERSON] надати в користування 65,31 м2, з влаштуванням наступних переобладнань: - \~ \~ \~ \~влаштувати міжквартирну перегородку в коридорі під літ. 13; - \~ \~ \~ \~закласти дверний проріз з кімнати під літ.6 в коридор під літ. 13; - влаштувати дверний проріз з кімнати під літ.5 в кімнату під літ.6; - \~ \~ \~ \~влаштування негазифікованої кухні з приміщення під літ. 3. 1.2. \~ \~ \~ \~ [PERSON] (другому співвласнику 1/2 частки) надати в користування (згідно заштрихованого синім кольором у варіанті №2 додатку №1 до висновку експерта №8195 від 30.08.2021р.): - \~ \~ \~ \~житлову кімнату під літ. 9 площею 23,3 м2; - \~ \~ \~ \~кухню під літ. 10 площею 19,2 м2; - \~ \~ \~ \~балкон під літ. 11 площею 4,5 м2; - \~ \~ \~ \~комору під літ. 12 площею 0,4 м2; - \~ \~ \~ \~ванну кімнату під літ. 8 площею 6,1 м2 - \~ \~ \~ \~комору під літ.7 площею 3,4 м2; - \~ \~ \~ \~коридор під літ. 13-1 площею 10,19м2; - \~ \~ \~ \~підвал під літ. XI площею 1,3 м2 Всього по квартирі другому співвласнику [PERSON] надати 68,39 м2, з влаштуванням наступних переобладнань: - \~ \~ \~ \~влаштувати дверний проріз в коморі під літ.7. 2.1. У спільному користуванні двох співвласників [PERSON] та [PERSON] залишити коридор під літ. 1 площею 2,7 м2 3. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] компенсацію в розмірі 46 537,26 грн. (сорок шість тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 26 коп.). Крім того, судом встановлено, що позивачем вчинялися дії, спрямовані на реалізацію свого права користування нерухомим майном житловим приміщенням, однак враховуючи той факт, що на даний час таке не реалізоване, а відповідачка в добровільному порядку не надає можливості позивачу користуватися спільним майном, тому слід прийти до переконання, що діями відповідачки порушується право позивача на вільне користування належним йому на праві власності нерухомим майном, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом усунення перешкод та його примусовому вселенню в житло. А тому позов слід задоволити. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішує, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на проведення будівельно-технічної експертизи від 30.08.2021 року №8195 у розмірі 8580,60 грн, а також судовий збір за подання позову в розмірі 1682 грн

Outcome: approved