Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-22 00:00:00

Позивач ПАТ "Акціонерний банк"Експрес-Банк" в особі Одеського регіонального відділення АБ "Експрес - Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року, яка, станом на 23 листопада 2016 року, дорівнює 8 489 гривень (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень та судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що 22 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) був укладений договір № 80762/07/к3, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 коп. строком на 30 місяців з 22 грудня 2010 року по 22 червня 2013 року зі сплатою 26% (двадцять шість) відсотків річних. Зазначає, що відповідач зобов`язався відповідно до умов Кредитного договору: використати кредит на зазначені в Договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за Договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених Договором (п. 5.2.1 кредитного договору); забезпечити виконання своїх зобов`язань за Договором (п. 5.2.2 кредитного договору); нараховані проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у кредитодавця, та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною Договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві - не враховується, (п. 4.1, 4.2 кредитного договору). Так, на виконання умов договору Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за п.п. 1.1, 2.4 кредитного договору та 22 грудня 2010 року надав відповідачу кредит у сумі 16 000 грн., шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок відповідача, що підтверджується меморіальними ордерами № 11659 та № 11660 від 22 грудня 2010 року. Відповідачем не було сплачено станом на вересень 2013 року платежі в розмірі 9 608,38 грн. З цього приводу позивач звернувся у жовтні 2013 року до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом про стягнення загальної суми заборгованості. 26 листопада 2013 року Піщанським районним судом Вінницької області було винесено заочне рішення про стягнення заборгованості з відповідача на загальну суму 9 608 грн. 38 коп. Рішення № 142/1881/13-ц Піщанського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2013 року відповідачем виконано не було. Згідно п. 7.1 кредитного договору № 80762/07/к3 - у разі невиконання або неналежного-виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. В зв`язку з тим, що рішення суду про сплату боргу перед банком не було виконано, банком додатково було донараховано відсотки з 30 вересня 2013 року по 23 листопада 2016 року на суму боргу в розмірі 8 489 (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 57 коп., а саме: сума боргу за простроченими відсотками - 6 036,80 грн.; сума пені за простроченими відсотками - 2452,77 грн. Позивач вказує, що 08 липня 2016 року за вих. № 2503 та 03 серпня 2016 року за вих. № 2780 боржнику направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитним договором та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року в сумі 8 489 (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 57 коп. Ухвалою суду від 12 травня 2022 року постановлено залучити Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до участі у цивільній справі за позовом ПАТ "Акціонерний банк"Експрес-Банк" в особі Одеського регіонального відділення АБ "Експрес - Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року, як правонаступника позивача ПАТ АБ «Експрес-Банк». Відповідач [PERSON] в судове засідання, не з`явився, повідомив суду про неможливість з`явитися в судове засідання, про що подав витяг із наказу командира військової частини А0666 по стройовій частині № 39 від 24 лютого 2022 року, відповідно до якого старший солдат запасу [PERSON] 24 лютого 2022 року призваний на військову службу по мобілізації під час воєнного стану. Крім того, [PERSON] повідомив суд, що ним зобов`язання перед банком виконані, грошові кошти ним сплачені, про що наявна відповідна постанова про закінчення виконавчого провадження, просив справу слухати у його відсутності та відмовити в задоволенні позову АКБ «Індустріалбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року. Представник позивача Публічне акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» за довіреністю Коритний В.С. в судове засідання не з`явився, подав на електронну адресу суду клопотання, відповідно до якого він просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить постановити законне та обґрунтоване рішення суду. Разом з тим представником позивача подано письмові пояснення, в яких зазначено, що підставою позову у справі № 142/1679/16-ц слугувало саме те, що [PERSON] не було належно виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №80762/07/к3, оскільки відповідно до п. 7.1 кредитного договору він продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у зв`язку з цим позивачеві було донараховано відсотки за користування кредитними коштами за період з 30 вересня 2013 року по 23 листопада 2016 року. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області № 142/1881/13-ц від 26 листопада 2013 року стягнуто заборгованість за кредитним договором та відсотками за інший період, ніж той, який розглядається у справі № 142/1679/16-ц. Вищевказане рішення суду у справі № 142/1881/13-ц було остаточно виконано відповідачем лише 29 жовтня 2019 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 58907370. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вигляді донарахованих відсотків за відповідний період. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (та [PERSON] укладений договір № 80762/07/к3 згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 коп. строком на 30 місяців з 22 грудня 2010 року по 22 червня 2013 року зі сплатою 26% (двадцять шість) відсотків річних. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором рішенням Піщанського районного суду Вінницької області № 142/1881/13-ц від 26 листопада 2013 року стягнуто заборгованість за кредитним договором № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року та відсотками. Вказане рішення суду у справі № 142/1881/13-ц, виконано 29 жовтня 2019 року, що підтверджується наданою позивачем постановою про закінчення виконавчого провадження, таким чином позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення кредиту у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1050 ЦК України, оскільки В даній цивільній справі позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 80762/07/к3 від 22 грудня 2010 року, яка станом на 23 листопада 2016 року дорівнює 8 489 гривень (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) та зазначає, що це є донараховані відсотки за користування кредитними коштами за період з 30 вересня 2013 року по 23 листопада 2016 року. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Суд критично оцінює твердження позивача про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Піщанського районного суду Вінницької області № 142/1881/13-ц від 26 листопада 2013 року, договірні правовідносини між сторонами не припинилися, тому банк правомірно продовжував здійснювати донарахування відсотків за договором. При цьому суд враховує правову позицію, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. У вказаній постанові ВП ВС відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі № 6-1206цс15, згідно якого, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Згідно вказаної правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Таким чином, у рамках даної справи судом встановлено, що після пред`явлення позову про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, право позивача на нарахування процентів за кредитним договором припинилося. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для донарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами за період з 30 вересня 2013 року по 23 листопада 2016 року та про необґрунтованість заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог покладає судові витрати по справі на позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed