Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного\~товариства «Українська\~страхова компанія\~«Гарант-Лайф»про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2020 року, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» про стягнення коштів, внесених за договором страхування життя задоволено та вирішено стягнуто з відповідача в користь позивача кошти, сплачені на виконання умов договору страхування життя № 0008928 від 14.10.2008 року у розмірі 344812,78 грн. Вказаним рішенням суду встановлено нікчемність укладеного 14.10.2008 року між позивачем та відповідачем договору страхування життя № 0008928, спрямованого на заволодіння коштами позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми. В межах строків позовної давності, за період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 \~ \~ \~ \~року 3% річних від суми заборгованості 344812,78 грн. складають 31033,15 грн. 12.03.2021 року позивач надіслала відповідачу вимогу, в якому зазначила про необхідність сплати їй зазначеної суми, 3% річних від суми заборгованості за три останні роки. Позивач вказує, що рішення суду залишається невиконаним, а тому позивач, як кредитор, має право, заявити вимогу про сплату боржником трьох відсотків річних, розрахованих від суми боргу, встановленої судовим рішенням. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд стягнути з Публічного акціонерного\~товариства «Українська\~страхова компанія\~«Гарант-Лайф»на її користь суму 31033 (тридцять одну тисячу тридцять три) гривні 15 копійок, що складається з трьох відсотків річних за період з 14.06.2018 року по 14.06.2021 року від суми заборгованості 344812 (триста сорок чотири тисячі вісімсот дванадцять) гривень 78 копійок. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.07.2021 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2020 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» про стягнення коштів внесених за договором страхування життя задоволено та вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» на користь [PERSON] кошти сплачені на виконання умов договору страхування життя №0008928 від 14.10.2008 року в розмірі 344\~812 (триста сорок чотири тисячі вісімсот дванадцять) гривень 78 копійок Згідно постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 12.03.2021 року встановлено, що з приводу виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Лайф» на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 344\~812,78 грн. відкрито виконавче провадження № 64779376. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, після постановленого рішення суду відповідач своїх зобов`язань не виконав. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України,\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України,\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України,\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми Закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також\~з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках - встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц) щодо необхідності відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Таким чином, вимоги позивача щодо наявності підстав для стягнення трьох процентів річних за неналежне виконання судового рішення, є законним та узгоджується з зазначеними вище нормами матеріального права. З огляду на викладене, з відповідача слід стягнути 3% річних за період з 14.06.2018 року по 14.06.2021 року в сумі 31033,15 грн. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач не подав. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України,\~ судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved