Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 14 688 грн. 02 коп. за кредитним договором № 1-33706 від 11.08.2021 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак, внаслідок неналежного виконання останньою взятих на себе зобов`язань, станом на 06 травня 2022 року виникла сума боргу в розмірі 14 688 грн. 02 коп., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 7 264 грн. 87 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 1 062грн. 00 коп., нарахована пеня -5 851 грн. 85 коп., інфляційне збільшення заборгованості - 448 грн. 39 коп., 3% річних -60 грн. 91 коп. Просить стягнути з відповідача суму боргу, яку остання у добровільному порядку не бажає сплатити. Ухвалою суду від 19 травня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримала 01.06.2022 року. У наданий судом строк та станом на 20 червня 2022 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 11 серпня 2021 року отримала у ТзОВ «Інтеркеш Україна» кредит у розмірі 8 500 грн. зі сплатою 164, 25 %, річних, до 11.08.2022 року. Внаслідок неналежного виконання останньою взятих на себе зобов`язань, станом на 06 травня 2022 року виникла сума боргу в розмірі 14 688 грн. 02 коп., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 7 264 грн. 87 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 1 062грн. 00 коп., нарахована пеня - 5 851 грн. 85 коп., інфляційне збільшення заборгованості - 448 грн. 39 коп., 3% річних - 60 грн. 91 коп, що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами: розрахунком заборгованості (а.с.13-14), заявою клієнта (зворотній а.с.9), кредитним договором № 1-33706 від 08.11.2011 (а.с.7), видатковим касовим ордером (а.с.12). Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Таким чином, судом встановлено, що позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що строк дії кредитного договору визначений сторонами до 11.08.2022 року. Виходячи з наданого позивачем розрахунку від 06.05.2022 року (а.с.13-14), з огляду на погоджену сторонами відсоткову ставку (164,25% річних), враховуючи внесені відповідачем суми на погашення кредиту, борг становить: заборгованість за кредитом - 7 264 грн. 87 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 1062 грн. 00 коп., нарахована пеня - 5 851грн. 85 коп. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимоги про стягнення трьох відсотків річних, враховуючи правову позицію, яка конкретизована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, відповідно до якої за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи строк дії кредитного договору визначений сторонами до 11.08.2022 року, відповідач вчиняла платежі на часткове погашення кредиту, отже суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на викладене суд визначає до стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом - 7 264 грн. 87 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 1 062 грн. 00 коп, нарахована пеня - 5 851 грн. 85 коп.. Таким чином, сума боргу за кредитним договором або розмір понесених позивачем збитків, що підлягає стягненню з відповідача, становить 14 178 грн. 72 коп. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial