Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-13 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивували тим, що 13 червня 2020 року в с. Бузова, Київська область сталась ДТП за участю автомобіля «SKODA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2020 року винним у вищевказаному ДТП визнано [PERSON] . На момент вказаного ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. У зв`язку з настанням вищевказаної події власник пошкодженого автомобіля, [PERSON] , з метою отримання відшкодування 16.06.2020 року звернувся до МСТБУ із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. В подальшому позивачем було виплачено розмір страхового відшкодування у розмірі 7367,61 грн. Згідно платіжного доручення від 16.07.2020 МТСБУ сплатило ФОП [PERSON] за послуги експерта грошові кошти у розмірі 1230 грн. Просили суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування в розмірі 7367,61 грн. суму сплачених витрат на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1230 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.02.2022 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2022 року призначено розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили суд задовольнити позов. Проти заочного рішення не заперечували. У судове засідання відповідач не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення до суду не надходило. Відзиву до суду не направив. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2020 року близько 12 год. 05 хв. в селі Бузова по вул. Дмитрівська, 1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Renault д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. Відповідно до\~п.\~10.9\~ПДР під час\~руху\~транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам\~руху. Для забезпечення безпеки\~руху\~він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Оглянувши матеріали адміністративної справи №369/7402/20 встановлено, що вина [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 13.06.2020 року серії ДПР18 №430639, схемою ДТП. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, та є винним в даному ДТП. Згідно ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 33.1.4 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБ України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встанов-леного МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспорт-ного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. 16 червня 2020 року власник автомобіля Renault д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 13 червня 2020 року. Згідно полісу за № АО2813620 автомобіль Renault д.н.з. [NUMBER] , станом на момент ДТП був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Відповідно Звіту за № 2048 від 25 червня 2020 року про оцінку автомобіля Renault д.н.з. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , що діяв на підставі доручення МТСБУ по справі №68406 від 22 червня 2020 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault д.н.з. [NUMBER] без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, складає 8081,07 грн. На підставі заяви від 14 червня 2020 року, довідки №1 від 09.09.2020 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та наказу МТСБУ від 15.09.2020 року позивачем було сплачено на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 7\~367,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1480223 від 16 липня 2020 року. Відповідно ст.\~990\~ЦК України та ч. 1ст. 25 Закону України\~«Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст.\~993\~ЦК України та ст.27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Разом з тим, на момент ДТП водій автомобіля Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхуваль-никові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Отже, регрес це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також відповідальності власників наземних транспортних засобів; нормативно-правовий акт № 1961-IV від 01 липня 2004 року, статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993\~ЦК і статті 27\~Закону України\~«Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Зважаючи на вказане, суд вважає, що в даному випадку має місце саме регресна вимога позивача до [PERSON] , а не суброгація. Частиною 1ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191\~ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вимогами ст.\~21\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно положень ч. 1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБ України, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБ України на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБ України), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБ України на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно п. 36.2. ст.\~36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (МТСБ України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ними вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхових відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З врахуванням наведеного вище суд приходить висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь МТСБ України сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7367,61 грн. Щодо вимог МТСБ України про стягнення з відповідача на свою користь понесених витрат на збір документів у розмірі 1230 грн. слід зазначити наступне. Пунктом 40.3 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що МТСБ України має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно п. 3 Порядку залучення МТСБУ аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року за № 5417, залучення представника МТСБ України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБ України. Згідно п. 41.4. ст.\~41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону. Так, 25 червня 2020 року ФОП [PERSON] , що діяв на підставі доручення МТСБУ по справі №68406 від 22 червня 2020 року, складено Звіт про оцінку транспортного засобу за № 2048. За надані послуги позивачем на підставі рахунку № [NUMBER] сплачено кошти у розмірі 1230 грн. за послуги експерта, що підтверджується платіжним дорученням №1480223. Відтак, позивачем доведено факт залучення та понесення витрат на отримання послуг оцінщика, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь МТСБУ 1230 грн. підлягає задоволенню. Підсумовуючи наведене, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 8597,61 грн. Відповідно вимог ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп., що є мінімальною ставкою, визначеною ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved