Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, в обгрунтування вимог якого зазначив, що у лютому 2022 дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження № 68431706 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. № 2667 від 13 січня 2022 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 25064 гривень. [PERSON] не отримував ні виконавчого напису нотаріуса, ні жодних матеріалів виконавчого провадження. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 68431706, отриманими на адвокатський запит, позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами за наступних підстав. При отриманні від ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів, [PERSON] не підписував жодного кредитного договору, відповідно договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тому відсутні підставі вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, ТОВ «ВЕЛЛФІН» не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Виконавчий напис вчинено без повідомлення позивача, всупереч вимогам ч. 2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат». До того ж, кредитний договрі не є нотаріально посвідченим, тому не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивачем не отримано письмової вимоги (повідомлення) від відповідача та відповідно він не визнає розмір заборгованості нарахованої ТОВ «ВЕЛЛФІН», оскільки позивач позбавлений будь якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. [PERSON] не був вчасно проінформований про наявність заборгованості та позбавлений можливості або оспорити вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми пред`явленої до стягнення. Позивач не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановлено, коли здійснено останню оплату по кредиту. Разом з тим, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не отримував від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірними, чим не виконав норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку. Нотаріус повинен був пересвідчитися, чи були укладені кредитні договори з позичальником, чи саме з тим позичальником вони укладені, а також чи мало підстави ТОВ «ВЕЛЛФІН» звертатися до нотаріуса із заявами про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості. До того ж, нотаріус здійснював нотаріальну діяльність за межами Київського міського нотаріального округу, до якого він належить, оскільки позивач проживає та зареєстрований на території Теплицького районного нотаріального округу. З урахуванням вищезазначеного позивач вважає, що виконавчий напис № 2667 вчинений 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 25\~064 гривень є незаконним та підлягає скасуванню. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Л.В. від 09.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Покоєвич А.О. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 16.05.2022, відзив на позов до суду не подав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., яка відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів тимчасово не діє, у судове засідання не з`явився. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою сторони позивача провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280 - 282 ЦПК України. У відповідності до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2667 від 13.01.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 25064,00 грн. (а.с. 14). Приватний нотаріус обгрунтував виконавчий напис тим, що позивач є боржником за Кредитним договором № 527297 від 01.08.2018, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.01.2019 по 01.03.2020, сума заборгованості за кредитом складає 24414,00 грн. та за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 2667 від 13.01.2022 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Згідно з п. 3.1 та п. 3.4 Глави 16 Розділу ІІ «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 13.01.2022, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, без дотримання вимог щодо наявності нотаріально посвідченого договору, дана обставина не спростована відповідачем. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 (61-5910св21). Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачу направлено письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що під час вчинення спірного виконавчого напису у нотаріуса не було доказів визнання позивачем суми заборгованості, пред`явленої до стягнення. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст. ст. 15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі № 201/11696/16-ц. Враховуючи викладене вище та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в сумі 25064,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено без дотримання вимог, встановлених ст. ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У відповідності до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що 15.02.2022 між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження розміру та оплати витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. позивачем надано розрахунок витрат на правову допомогу та копію квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 15.02.2022. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Аналізуючи надані сторонами докази, з огляду на відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, зокрема, по оплаті послуг адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» за надання професійної правової допомоги в розмірі 7000 гривень є обґрунтованою та виваженою, підтвердженою належними доказами, співмірною зі складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягає до задоволення. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн. З огляду на викладене та

Outcome: approved