Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 21 вересня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, проживають окремо. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Відповідач [PERSON] приймає участь в утриманні дітей, але не в повній мірі, коштів, які він надає, недостатньо для забезпечення дітей. Вона самостійно утримує та виховує дітей, хоча достатньої фінансової можливості для їх належного забезпечення вона не має. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей, він працездатний, хронічними захворюваннями не страждає, інших аліментних зобов`язань не має, інших осіб на утриманні не має. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини\~ з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю (а.с. 72). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, до суду не з`явився, надав заперечення на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині ціни позову, взяти до уваги обставини, викладені у запереченні та додані до нього документи та його позицію щодо неухилення ним від виконання батьківських обов`язків. Просить нарахувати аліменти з квітня, а не з моменту подачі позову, зазначає, що на даний час він не отримує жодного доходу і знаходиться в лавах ДФТГ Ірпінь на безоплатній основі (а.с. 19-21, 22-63, 73-75). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 6, 7). Відповідно до рішення Кролевецького районного\~ суду Сумської області від 21 вересня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.9). Сторони зареєстровані разом з дітьми за однією адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] не проживає, що вбачається з матеріалів справи. Відповідач надавав утримання дітям, однак між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183\~ Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, розмір яких суд визначає 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд позбавлений можливості відступити від положень\~ ч. 1 ст. 191 СК України. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved