Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-14 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, 10 жовтня 2017 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі шлюбів зроблено актовий запис № 646. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.04.2021 року у справі № 266/1557/21, що набрало законної сили 27.05.2021 року. Позивач зазначила, що після припинення відносин між сторонами дитина залишилась проживати разом з матір`ю, батько добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, на даний час позивачка самостійно здійснює догляд за сином, у зв`язку з чим звернулась до суду з відповідним позовом, в якому просила суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.12.2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача 15.06.2022 року звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та ї представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача до суду не з`явились. Відзиву до суду не подавали. Відповідач та його представник будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 18.01.2022 року представником відповідача адвокатом Лебедєвим Олександром Вячеславовичем було надано клопотання про зупинення провадження у справі № 509/6240/21 до вирішення справи № 263/7542/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі було відмовлено. Враховуючи те, що представником відповідача жодним чином не доведено об`єктивні причини неможливості прийняти участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, при цьому адвокат в інтересах відповідача та сам відповідач з клопотаннями про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не зверталися. А також, враховуючи що справа перебуває в провадженні суду з 08.011.2021 року, по справі надано всі необхідні докази, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи яка відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб . У шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , про що 20 березня 2018 року складено актовий запис № 345, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 17 лютого 2021 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Серія [NUMBER] . Після припинення шлюбних відносин дитина [PERSON] проживає із позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з якої вбачається, що постійним місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] , Декларацією № 0001-ЕТР9-4ЕАО від 27.05.2021 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з якої вбачається, що [PERSON] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (п. 1.11 Декларації), надається первинна медична допомога лікарем за адресою: [ADDRESS] , Довідкою виданою Одеським закладом дошкільної освіти «Ясла-садок» № 283 у м. Одесі, згідно з якою [PERSON] відвідує зазначений заклад з 18.10.2021 року, що також підтверджує проживання дитини разом з позивачкою. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст.\~81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі. Відповідно до статті 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд\~допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі частини шостої статті 141\~ЦПК України, частини першої статті 5\~Закону України "Про судовий збір"\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст.\~104,110,112,115,180-183,185,191 СК України, та

Outcome: approved