Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку окрім нього зареєстровані його колишня дружина [PERSON] відповідачка по справі та двоє їх малолітніх дітей. Позивач зазначає, що з 25 березня 2019 року відповідачка у будинку не проживає, а проживає з новим чоловіком у с. Бишів Фастівського району. Він неодноразово пропонував відповідачці добровільно знятися з реєстрації, проте остання добровільно знятися з реєстрації місця проживання відмовляється. Оскільки, будинок є його особистою приватною власністю, а реєстрація місця проживання відповідачки в будинку створює йому перешкоди у володінні та користуванні об`єктом власності та порушує його права, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач в судове засідання не з`явився. Між тим, через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Окрім того, зазначив що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року було розірвано (а.с.14-16). Згідно Договору дарування житлового будинку від 20 червня 2011 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-931, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на даний будинок зареєстровано Комунальним підприємством Київської обласної ради «Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15 липня 2011 року (а.с.17-18). З наявної в матеріалах копії будинкової книги про реєстрацію місця проживання, вбачається що в будинку [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24) Як вбачається із Довідки про склад сім`ї № 786 виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 19 листопада 2021 року, у будинку [ADDRESS] , окрім позивача зареєстровані: [PERSON] , [INFO] бувша дружина, [PERSON] , [INFO] донька, [PERSON] , [INFO] син. Проте, колишня дружина та діти в будинку не проживають (а.с. 20). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов № 011 від 19 листопада 2021 року, [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] , в даному будинку також зареєстровані проте, з 25 березня 2019 року, не проживають [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , їх особисті речі в будинку відсутні (а.с. 21). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved