Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , одноразово у сумі 19 125 грн, щомісячно у сумі 1 200 грн. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу у подружжя [PERSON] і [PERSON] народились син і дочка, які після припинення шлюбних відносин між батьками проживають із матір`ю. Протягом останнього року матір понесла додаткові витрати на утримання дітей: 2 720 грн на стоматологічні послуги для дочки [PERSON] ; 11 925 грн на стоматологічні послуги для сина [PERSON] ; 1 680 грн на медичне обстеження (лабораторні дослідження) дочки [PERSON] ; 2 800 грн на путівку у санаторій дитині; по 600 грн щомісячно на оплату вартості навчання кожного із дітей у інформаційно-консультаційному центрі іноземних мов «EuroFuture». Оскільки із батьком дітей не вдалось досягнути домовленості щодо відшкодування понесених витрат, позивач просить стягнути кошти у судовому порядку. 1.2. У відзиві на позов відповідач його вимоги визнав частково - на суму 7 358 грн (без зазначення складових вказаної суми). У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити з огляду на те, що сплачує щомісячно матері дітей аліменти у сумі 3 000, що є більшим, аніж визначено судовим рішенням; створив нову сім`ю, у якій 10.02.2020 народилась дочка; має грошове зобов`язання перед банком у сумі 24 888 грн; мати відповідача [PERSON] є пенсіонером, інвалідом ІІ групи і перебуває на утриманні відповідача. 2. Рух справи у суді. Позов надійшов до суду 29.11.2021; провадження у справі за вказаним позовом відкрите 30.12.2021; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу встановлено строк для подачі відзиву; 03.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 17.05.2022 вказану справу за результатами повторного автоматизованого розподілу передано на розгляд головуючого судді Волкової Ю.Ф.; ухвалою від 20.05.2022 справу прийнято до провадження і призначено до судового розгляду на 13.06.2022. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. Заявами по суті у даному провадженні є позов, прийнятий судом відзив; заяв з процесуальних питань сторонами не подано. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Необхідності у витребуванні додаткових доказів не встановлено; клопотань про витребування додаткових доказів не заявлено; заяви по суті сторонами подано. Отже, суд не вбачає підстав, визначених частиною другою статті 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України . 4. Фактичні обставини справи. 4.1. Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області 28.03.2017 (арк. спр. 4, 8). 4.2. [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27.09.2012, серії [NUMBER] від 10.10.2014 відповідно). 4.3. Після припинення шлюбних відносин діти проживають із мамою [PERSON] . Вказану обставину сторони не заперечили, не спростували. 4.4. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2018 ухвалено стягувати із батька на користь матері аліменти на утримання дітей по 1 300 грн на кожну дитину щомісячно (арк. спр. 6-7). Обставини щодо сплати аліментів щомісячно відповідач підтвердив дублікатами чеків; про наявність заборгованості по сплаті аліментів сторонами не заявлено (арк. спр. 38-70). 4.5. Відповідно до довідки № 14 від 30.07.2021 (виданої підприємцем [PERSON] . [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , отримала стоматологічні послуги загальною вартістю 2 720 грн (арк. спр. 10). Відповідно до довідки № 14 від 30.07.2021 (виданої підприємцем [PERSON] . [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , отримав стоматологічні послуги загальною вартістю 11 925 грн (арк. спр. 11). 28.05.2021 [PERSON] , [INFO] , проходила обстеження у лабораторії «Синево», вартість якого склала 1 680 грн (арк. спр. 15), яке позивач оплатила (арк. спр. 11-12). 22.06.2021 [PERSON] сплатила на рахунок Ковельської дистанції сигналізації і зв`язку 2 800 грн із призначенням платежу - батьківська плата за путівку (арк. спр. 14). Підприємець [PERSON] надав письмові підтвердження від 20.09.2021 про те, що інформаційно-консультативні курси з англійської мови у школі англійської мови «Євроф`юче» [PERSON] відвідує з 09.08.2021 і станом на 20.09.2021, [PERSON] - із 16.03.2021 і станом на 20.09.2021; вартість щомісячного абонементу даного курсу становить 600 грн для кожної дитини (арк. спр. 16, 17). За результатами сумування понесених витрат (2 720 грн + 11 925 грн + 1 680 грн + 2 800 грн = 19 125 грн) позивач заявила їх до одноразового стягнення з відповідача; окрім того витрати на оплату вартості навчання дітей у школі англійської мови у сумі 1 200 грн просить стягувати з відповідача щомісячно. 5. Норми права, які застосував суд. Висновки. 5.1. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або на підставі судового рішення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша-третя статті 181 СК України). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи хворобою. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на покриття додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести той з батьків, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини в якості аліментів. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. 5.2. На переконання суду, позивачем не доведено наявність і розмір додаткових витрат у частини оплати вартості витрат на стоматологічні послуги дочки [PERSON] у сумі 2 720 грн, оскільки відповідна довідка (арк. спр. 10) містить відомості про надання таких послуг [PERSON] , [INFO] . Ідентифікуючи особу дочки позивача і відповідача [PERSON] , судом встановлено, що датою народження останньої є [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2014 (арк. спр. 6 зворот). Отже, позивачем не доведено понесення додаткових витрат у сумі 2 720 грн на дитину [PERSON] . 5.3. Щодо додаткових витрат позивача у сумі 2 800 грн на придбання путівки, суд також вважає їх недоведеними, оскільки суду не надано доказів про необхідне спеціальне лікування дитини у цьому закладі за направленням лікаря; не надано доказів про отримане будь-яке лікування дитиною у цьому закладі; уцілому не конкретизовано хто саме із дітей скористався придбаною путівкою (арк. спр. 14). Таким чином, придбання путівки і перебування дитини у санаторії не може вважатись таким, що було зумовлено особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні статті 185 СК України. А такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які сплачуються батьком дитини. 5.4. Щодо витрат у сумі 1 200 грн щомісячно на навчання дітей у школі англійської мови «Євроф`юче», віднесених позивачкою до додаткових, суд зазначає таке. На переконання суду, позивачем не доведено, що такі додаткові витрати були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дітей до навчання. Позивачем також не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дітей. Отже, суд критично оцінює доводи позивача про те, що вказані витрати на заняття зумовлені особливими обставинами, пов`язаними з розвитком певних здібностей кожної дитини. Враховуючи дату видачі письмового підтвердження (20.09.2021) та початок періоду відвідування занять [PERSON] (09.08.2021) і [PERSON] (16.03.2021); відсутність будь якої інформації про кількість занять, позивач не довела систематичність відвідування дитиною такого навчання, тому суд дійшов висновку, що такі витрати не можуть вважатися понесеними за особливих обставин. 5.5. Водночас, суд дійшов висновку про настання особливих обставин, викликаних необхідними витратами на лікування сина [PERSON] (отримання стоматологічних послуг), вартість якого становить 11 925 грн; на обстеження стану здоров`я дочки [PERSON] , вартість якого становить 1 680 грн. Враховуючи принцип рівності обсягу прав та обов`язків батьків щодо участі у вихованні і утриманні дітей, суд дійшов висновку про доведення належними і достатніми доказами понесених позивачем додаткових витрат на утримання дітей у сумі 6 802 грн 50 коп (11 925 грн+1680=13 605 грн/2). Однак, із урахуванням заявленої позиції про часткове визнання позову у сумі 7 358 грн, добровільність і наміри батька брати участь у понесених додаткових витратах на утримання дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову саме на визнану відповідачем суму, яку належить стягнути одноразово. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. 6.2. Що стосується вимог позивача про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, то суд вважає необхідним їх зменшити з огляду на таке. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд вправі з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, сталість судової практики з порушеного перед судом питання, а також те, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження, в зв`язку з чим представник позивача не приймала участь у жодному із судових засідань, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 700 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial