Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.08.2020 звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , гаражного кооперативу №1 «Нафтовик», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним та скасування заповіту [PERSON] від 25.07.2009 року та визнання за нею, [PERSON] , права власності на гараж № [NUMBER] [ADDRESS] (а.с.1-3 т.1). Відповідно до позовних вимог, з врахуванням заяви про виправлення недоліків та уточнення позовних вимог , яка поступила в Долинський районний суд 16.09.2020 (а.с.33-35 т.1), позивачка [PERSON] просила: Визнати недійсним та скасувати заповіт від 25.07.2009 року [PERSON] посвідченого секретарем Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. Визнати за нею, [PERSON] , право власності на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі № 10/09 зареєстрованій в реєстрі за реєстровим №118 від 16.03.2010 року. Визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 (чотириста вісімдесят три) шт., що належали її покійному чоловіку [PERSON] на підставі Сертифікату акцій серія А №7905 Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта», виданого 04.12.2002 ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз». Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2022 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , гаражного кооперативу №1 «Нафтовик», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним та скасування заповіту [PERSON] від 25.07.2009 року та визнання за нею, [PERSON] , права власності на гараж № [NUMBER] [ADDRESS] - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , гаражного кооперативу №1 "Нафтовик", [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на 1/2 спадкового майна [PERSON] - відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду, [PERSON] , подала апеляційну скаргу (а.с.120-121 т.2). Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 березня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Долинського районного суду від 08 лютого 2022 року (а.с.127 т.2). Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2022 року вказану цивільну справу призначено до розгляду в залі Івано-Франківського апеляційного суду на 07 червня 2022 року о 09 год 30 хв.(а.с.134 т.2). Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 червня 2022 року розгляд справи за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Долинського районного суду від 08 лютого 2022 року знято з апеляційного розгляду, а справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , гаражного кооперативу №1 «Нафтовик», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним та скасування заповіту [PERSON] від 25.07.2009 року та визнання за нею, [PERSON] , права власності на гараж № [NUMBER] [ADDRESS] , зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , гаражного кооперативу №1 "Нафтовик", [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на 1/2 спадкового майна [PERSON] ,направлено Долинському районного суду для ухвалення додаткового рішення стосовно позовної вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним та скасування свідоцтво про право на спадщину за законом та визнання за нею 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн в кількості 483 шт - в строк до 18 червня 2022 року. Підставою для повернення зазначено, що з матеріалів справи вбачається, що стосовно позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтво про право на спадщину за законом та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн в кількості 483 шт. з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, судом першої інстанції не ухвалено рішення, що підтверджується резолютивною частиною оскаржуваного рішення. Згідно вимог ч.4 ст. 270 ЦПК України - у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, необхідності виклику сторін у судове засідання суд не вбачає, а відтак вважає за можливе розглянути справу без їх участі, у порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 07 червня 2022 року, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного: Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з позовної заяви, позивачкою [PERSON] було заявлено чотири позовні вимоги, а саме: - визнати недійсним та скасувати заповіт від 25.07.2009 року [PERSON] , посвідченого секретарем Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області; - визнати за нею, [PERSON] , право власності на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі № 10/09 зареєстрованій в реєстрі за реєстровим №118 від 16.03.2010 року. - визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 (чотириста вісімдесят три) шт., що належали її покійному чоловіку [PERSON] на підставі Сертифікату акцій серія А №7905 Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта», виданого 04.12.2002 ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз». З рішення Долинського районного суду від 08.02.2022 вбачається, що описова частина рішення відповідно до положень ч.3 ст. 265 ЦПК України містить стислий виклад позиції позивачки щодо всіх позовних вимог. У мотивувальній частині рішення відповідно до вимог ч.4 ст. 265 ЦПК України, зазначено фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачкою [PERSON] , щодо відсутності підстав для задоволення позову по кожній із чотирьох позовних вимог. Зокрема, мотивувальна частина рішення суду містить викладення аргументації суду щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №10/09 зареєстрованій в реєстрі за реєстровим №118 від 16.03.2010 року. Також у рішенні суду викладено мотиви відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 шт., що належали її покійному чоловіку [PERSON] на підставі Сертифікату акцій серія А №7905 ВАТ «Укрнафта», виданого 04.12.2002 ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз». Вказана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №10/09 зареєстрованій в реєстрі за реєстровим №118 від 16.03.2010 року. Зокрема зазначено, що "Позовні вимоги позивачки-відповідачки [PERSON] за первісним позовом в частині визнання недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі №10/09 зареєстрованій в реєстрі за реєстровим №118 від 16.03.2010 року не підлягають задоволенню , виходячи з наступного: Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.08.2009 року серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] як дружина спадкодавця , [PERSON] , та [PERSON] , як діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується довідкою Івано-Франківського державного нотаріального архіву від 18 грудня 2016 року, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 14 грудня 2009 року була відкрита спадкова справа № 18 та видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] . При цьому із змісту цієї довідки вбачається, що будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] не звертались ( а.с. 53 т.2). Позивачкою не надано суду доказів відмови їй нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Копія свідоцтва про право на спадщину за законом ВМК №740562 від 16.03.2010 (а.с.37 т.1) свідчить про те, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається: простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 (чотириста вісімдесят три) шт., що належали спадкодавцю на підставі Сертифікату акцій серія А №7905 ВАТ «Укрнафта», виданого 04.12.2002 р. ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз». Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсним та скасування вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка за первісним позовом [PERSON] зазначила, що нотаріус видавши [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на акції, які належали [PERSON] не врахувала те, що вона, [PERSON] є дружина [PERSON] і відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. Вона, [PERSON] не відмовлялась від спадкового майна свого чоловіка [PERSON] . За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Крім того, у судовій практиці застосовується постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» . Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст.1301 ЦК України). Як роз`яснено у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. ( справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на обставини , які вказуються позивачкою [PERSON] у позовній заяві. При цьому слід звернути увагу, що у книзі 6 ЦК «Спадкове право» визначений ще один спеціальний спосіб захисту спадкових прав - внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, що досить часто ототожнюється у судовій практиці з визнанням такого свідоцтва недійсним. Хоча між цими двома способами захисту існує істотна різниця, невипадково вони розміщені в окремих статтях глави 89 ЦК. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1300 ЦК, на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Зміни до свідоцтва про право на спадщину вносяться без визнання попереднього свідоцтва про право на спадщину недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією. При цьому слід враховувати правову позицію Верховного Суду, який в постанові від 13.11.2019 р. ( справа № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18) відзначив, що передбачений ст. 1300 ЦК порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. Звертаючись з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, слід зважати на те, що сторона у спірних правовідносинах не позбавляється права на спадкування, проте її частка змінюється. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] зазначила, що в свідоцтві про право на спадщину її не влаштовує саме визначена частка іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 (чотириста вісімдесят три) шт., оскільки не враховано, що вона має право на обов`язкову частку спадщини відповідно до ст.1241 ЦК України. Інших претензій до зазначеного свідоцтва вона не має. Отже у даному випадку правильним способом захисту прав позивачки за первісним позовом є саме внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, а не про визнання його недійсним, так як позивачка не позбавлена права на спадкування обов`язкової частки у спадщині, а тому законних підстав для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі №10/09 , зареєстрованій в реєстрі за реєстровим номером №118 від 16.03.2010 - немає. Крім того суд зазначає, що свідоцтво про право на спадщину [PERSON] видано за законом, а тому твердження [PERSON] , що відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України вона має право на обов`язкову частку у спадщині є безпідставними На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в цій частині позовних вимог. Заявлені вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 шт., що належали її покійному чоловіку [PERSON] на підставі Сертифікату акцій серія А №7905 ВАТ «Укрнафта», виданого 04.12.2002 р. ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними." Однак, резолютивна частина рішення Долинського районного суду від 08.02.2022 не містить висновку суду про прийняте судом рішення стосовно заявлених позивачкою вимог про: Визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 10/09 зареєстрованій в реєстрі за реєстровим №118 від 16.03.2010 року. Визнання за нею, [PERSON] право власності на 1/2 простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» номінальною вартістю 0,25 грн. в кількості 483 (чотириста вісімдесят три) шт., що належали її покійному чоловіку [PERSON] на підставі Сертифікату акцій серія А №7905 Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта», виданого 04.12.2002 ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз», з приводу яких сторона подавала докази і давала письмові пояснення. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог викладених в ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 07.06.2022р., суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed