Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати трудові відносини між нею, та фізичною особою підприємцем [PERSON] такими, що припинилися з 03 травня 2022 року у зв`язку зі звільненням з посади техніка землевпорядника за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Свої вимоги мотивує тим , що на займаній посаді працювала з 1 лютого 2019 року, в період з квітня 2019 року по 13 серпня 2019 року перебувала у відпустці по вагітності та пологам , а з 14 серпня 2019 року у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. На початку січня 2022 року постало питання переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та виходу на роботу , однак їй стало відомо, що [PERSON] перебуває в розшуку. Посилаючись на викладене, просить суд визнати трудові відносини між нею, та фізичною особою підприємцем [PERSON] такими, що припинилися з 03 травня 2022 року у зв`язку зі звільненням з посади техніка землевпорядника за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач надала в суд заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.26). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача, суд вирішив можливим розглянути справу за її відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.27), до суду не з`явився, заяв не надав, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Позивач 1 лютого 2019 року прийнята на посаду техніка землевпорядника ФОП [PERSON] , що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8). Між сторонами 1 лютого 2019 року укладено безстроковий\~ трудовий договір (а.с.9). [INFO] позивачка народила дитину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11), перебувала у відпустці по догляду за дитиною . 19 квітня 2022 року позивачка , маючи намір звільнитися з роботи з техніка землевпорядника, направила ФОП [PERSON] за місцем його знаходження за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: [ADDRESS] , рекомендованим листом поштою заяву, у якій просила звільнити її з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.17-18). Будь-якої відповіді на заяву від відповідача позивач не одержала. Згідно повідомлення ВП № 1 (м. Кролевець) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Меншун О.А. перебуває в розшуку, ОРС Розшук № 99 від 19.10.2021 року(а.с.16). Позивач зверталася до управління Держпраці у Сумській області за допомогою у вирішенні питання щодо звільнення її з роботи (а.с.13). Із змісту відповіді, наданої управління Держпраці у Сумській області області якщо право працівника на розірвання трудового договору порушено роботодавцем , працівник може звернутися до суду за захистом такого права . У ч. ч. 1, 2 ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням вказаної норми, Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав на те, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Трудові відносини всіх працівників регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України). Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст. 1 КЗпП України). Згідно із приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У ч. 2 ст. 22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підстави припинення трудового договору встановлені у ст. 36 КЗпП України. Однією із визначених ст. 36 КЗпП України підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. ст. 38, 39 КЗпП України). За змістом ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КЗпП України якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань та є обов`язковими відомостями при реєстрації юридичної особи. У ст. 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місце знаходженням відповідача 41320, Сумська область, Конотопський район, с.Тулиголове, вул. Шлях, 102 (а.с. 28-29). Судом встановлено, що 19 квітня 2022 року на зазначену адресу місцезнаходження відповідача позивач направила рекомендованим листом поштою заяву про звільнення з роботи\~ за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, тобто висловила своє бажання щодо припинення роботи у даного підприємця. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що позивач належним чином, у визначеному законом порядку повідомила відповідача ФОП [PERSON] за місцем знаходження ФОП за вказаною адресою про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням. У подальшому після спливу строку попередження (двох тижнів) з дня подачі зазначеної вище заяви [PERSON] роботу на посаді техніка землевпорядника ФОП [PERSON] \~ не продовжила та вимагає розірвати укладений між нею і підприємцем\~ трудовий договір. Проте, відповідач всупереч вимогам закону та у порушення прав позивача на припинення трудових відносин та звільнення з роботи з ініціативи працівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, жодних дій не вчинив, наказ про звільнення останньої з роботи не видав, трудову книжку не повернув. Датою припинення [PERSON] трудових відносин із ФОП [PERSON] \~ та звільненням її з роботи з техніка землевпорядника, суд вважає 3 травня 2022 року, враховуючи положення ст. 38 КЗпП України. За змістом ст. ст. 221, 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач ФОП [PERSON] будь-яких заперечень на позов та доказів на спростування заявлених позивачем вимог до суду не подав. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не бажає працювати на посаді техніка землевпорядника ФОП [PERSON] , про що надала заяву, у зв`язку із відсутністю останнього за місцезнаходженням розірвати у визначеному порядку трудовий договір вона не має можливості з незалежних від неї причин, суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими її трудових відносин із ФОП [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно ч. 1 ст. 47, ч.ч. 1, 4 ст. 48 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Відповідно до п.2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний нею спосіб захисту направлений на відновлення трудових прав\~ [PERSON] , гарантованих їй Конституцією України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Відповідно до ст.ст. 43\~Конституції України, ст. ст.1,3,22,36,38 КЗпП України,

Outcome: approved