Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-16 00:00:00

17 травня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2017 року. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через те, що вони мають різні погляди на життя. Позивач наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглядати за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, повідомила, що сторони спільно не проживають, подати спільну заяву у державні органи реєстрації цивільного стану немає можливості, оскільки позивач перебуває за межами Хмельницької області. Вислухавши доводи відповідачки, зважаючи на думку позивача, прийнявши до уваги позицію відповідачки та визнання нею позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2017 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області актовим записом № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 червня 2017 року, копія якого додана до матеріалів справи. Згідно доводів, викладених позивачем у позовній заяві, сторони від шлюбу дітей не мають. Відповідачка проти вказаної обставини не заперечувала. Позивач у позовній заяві вказав, що сімейні стосунки між сторонами припинені у лютому 2022 року та більше не поновлювались. Відповідачка у судовому засіданні проти доводів позивача не заперечувала. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивач та відповідачка не мають, визнають ту обставину, що вони мають різні погляди на життя. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідачки про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved