Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-23 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він працює на посаді начальника групи експлуатації засобів командно-диспетчерського пункту аеропорту відділу радіонавігації та радіолокації служби радіосвітлотехнічного забезпечення польотів в державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». 08.12.2021 Наказом №11-07/1-1542/w, що виданий генеральним директором ДП МА «Бориспіль» його було відсторонено з роботи з підстав ненадання підтверджуючого документу , щодо здійснення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Вважає оскаржуваний наказ протиправним, а тому просить суд визнати протиправним і скасувати цей наказ, зобов`язати відповідача поновити на роботі позивача шляхом допуску останнього до роботи на посаді начальника групи експлуатації засобів командно-диспетчерського пункту аеропорту відділу радіонавігації та радіолокації служби радіосвітлотехнічного забезпечення польотів в державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 15.02.2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.24). В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, пославшись на їх безпідставність. Відповідач генеральний директор Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» Дубревський О.Ю. в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом ДП МА «Бориспіль» №11-07/1-1542/w від 08.12.2021 року [PERSON] начальника групи експлуатації засобів командно-диспетчерського пункту аеропорту відділу радіонавігації та радіолокації служби радіосвітлотехнічного забезпечення польотів з 09.12.2021 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до дати надання начальнику служби радіосвітлотехнічного забезпечення польотів документу, що підтверджує факт проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 ( в тому числі документу, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини проти COVID-19) або документу встановленої форми про одужання особи від COVID-19 із підтвердженням можливості відтермінування профілактичних щеплень проти COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я (а.с.13). Згідно довідки ДП МА «Бориспіль» №14.5-59/1-270 від 10.02.2022 року дохід [PERSON] за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 склав 178\~621,01 грн. (а.с14). На підставі наказу від 16.11.2021 №01-07-59 ДП МА «Бориспіль» «Про необхідність виконання вимог про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (а.с.41-44) 17 листопада 2021 року було доведено до відома позивача вимоги чинного законодавства, правові наслідки відсторонення від роботи, а також про необхідність надання ним до 12 год. 00 хв. 06 грудня 2021 року керівникам структурних підрозділів документу, що підтверджує факт проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 або документа про одужання від COVID-19 або документа щодо наявності протипоказання до щеплення проти COVID-19. Невиконання працівниками підприємства цих вимог буде вважатьсь фактом їх ухилення від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Вказана обставина підтверджується аркушом ознайомлення з цим наказом (а.с.45). З службової\~записки ДП\~МА «Бориспіль»\~№ 48-10-408\~від 06.12.2021\~року вбачається,\~що на\~виконання вимог\~п.7\~наказу про\~необхідність виконання\~вимог про\~обов`язкове профілактичне\~щеплення проти\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 16.11.2021 №01-07-59 надається список персоналу служби радіосвітлотехнічного забезпечення польотів,який не надав підтверджуючих документів, зазначених в п.4 Наказу від 16.11.2021 №01-07-59, а саме: начальник групи експлуатації засобів КДПА Кваша Максим (а.с.78). У зв`язку з тим, що позивач не надав жодного із зазначених вище документів генеральний директор ДП МА «Бориспіль» видав наказ від 08.12.2021 №11-07/1-1542/w про відсторонення [PERSON] з 09.12.2021 від роботи без збереження заробітної плати до дати надання ним відповідних документів (а.с.46). З даним наказом [PERSON] ознайомився 08.12.2021, що підтверджується його підписом (а.с.47). Згідно п.1 Статуту ДП МА «Бориспіль», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 15 листопада 2021 року №613 ДП МА «Бориспіль» є державним комерційним підприємством цивільної авіації, засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (а.с.38-40). Наказом ДП МА «Бориспіль» від 09.03.2022 року №11-07/1-470/п По особовому складу [PERSON] начальника групи експлуатації засобів командно-диспетчерського пункту аеропорту відділу радіонавігації та радіолокації служби радіосвітлотехнічного забезпечення польотів комплексу аеродромно-технічного забезпечення підрозділів, підпорядкованих директору з операційної діяльності з 24.02.2022 року увільнено від роботи у зв`язку з призовом на військову службу зі збереженням за ним місця роботи , займаної посади та середньої заробітної плати (а.с.48). Згідно ч.1 ст.46\~КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. За правилами ч.2 ст.12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Наказом МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» передбачено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів (п.4.6) Згідно з п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до\~статті 46\~Кодексу законів про працю України,\~частини другої\~статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та\~частини третьої\~статті 5 Закону України Про державну службу, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та\~частини третьої\~статті 5 Закону України Про державну службу; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. За статтею 5 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я. Відповідно до вимог пунктів «а» та «б» ст.10 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані: піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення Зі статуту відповідача вбачається, що ДП МА «Бориспіль» належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства інфраструктури України. Крім того, відповідно до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83, ДП МА «Бориспіль» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Враховуючи наведене, всі працівники, які працюють в ДП МА «Бориспіль», у тому числі [PERSON] , є такими, що підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 4 жовтня 2021 року. Позивач всупереч вимогам ч.1\~ст.81\~ЦПК України не надав суду доказів на підтвердження того, що станом на момент винесення оскаржуваного наказу і на день відсторонення він мав протипоказання до вакцинації проти COVID-19, або мав інший документ, що підтверджує факт проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 або документ про одужання особи від COVID-19 із підтвердженням можливості відтермінування профілактичних щеплень проти COVID-19. Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява № 47621/13) від 08.04.2021 р., яке суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах, "Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, при чому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№ 28859/11 і 28473/12, § 167, 15 листопада 2016 р., з додатковим посиланням)." ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень. В Україні таким законом є ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб". Розглядаючи питання, чи є мета для якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи: "Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8" . Щодо питання необхідності в демократичному суспільстві обов`язкової вакцинації Суд вказує, що хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами … в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними вданому контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу. В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом. Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань. З цих підстав суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини. Що стосується\~порушення права\~на працю,\~про що\~зазначає позивач,\~ який не вакцинувався,\~то ці\~обставини \~дійсно потягли\~для \~нього \~втрату заробітної\~плати і\~як наслідок\~позбавлення засобів\~існування,\~однак,\~як зазначає\~ЄСПЛ (п.306\~вказаного Рішення),\~це було\~прямим наслідком\~рішення,\~у даному\~випадку позивача, свідомо відмовитися від\~виконання юридичного\~обов`язку,\~метою якого\~є захист\~здоров`я.\~ Вказане також відповідає позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 10.03.2021р. у справі №331/5291/19, згідно з якою вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави\~тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, втому числі й самих дітей. Отже, право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовилася від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві. Також суд вважає безпідставним твердження позивача з приводу незаконності відсторонення її від роботи, через відсутність щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, так як таке не включене до Календаря профілактичних щеплень в Україні, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст.\~12\~Закону\~України\~"Про\~захист\~населення від\~інфекційних\~хвороб" працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Щодо твердження позивача про те, що перелік обов`язкових щеплень визначається виключно\~Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб"\~у якому щеплення проти COVID-19 відсутнє, то суд вважає, що для аналізу норми\~ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"\~слід використати рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 28.04.2021 у справі "Вавржичка та інші проти Чеської Республіки". Зазначене рішення не стосується безпосередньо вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, але воно визначає підходи до розуміння ступеню можливого втручання держави у права громадян при запровадженні обов`язкової вакцинації. Відповідно до\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~ суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику ЄСПЛ як джерело права. Так ЄСПЛ у п. 269 вищезазначеного рішення зазначає, що визначення терміну "закон" у словосполученні "відповідно до закону" необхідно розуміти не у формальному сенсі, а більш широкому, включаючи підзаконні нормативні акти. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відсторонення [PERSON] від роботи ґрунтується на ч.1\~ст.46 КЗпП України\~та ч.2\~ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення позивача слід відмовити. Оскільки позовна вимога про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від основної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 11-07/1-1542w від 08.12.2021 року, у задоволенні якої суд відмовив, то у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити за її безпідставністю та необгрунтованістю. З вищенаведеної підстави у задоволенні вимог [PERSON] про поновленні на роботі шляхом допуску позивача до роботи також слід відмовити. Крім того, судом береться до уваги також наказ ДП МА «Бориспіль» №11-07/1-470/п від 09.03.2022 року яким [PERSON] з 24.02.2022 року увільнено від роботи у зв`язку з призовом на військову службу у зв`язку із збереженням за ним місця роботи , займаної посади та середньої заробітної плати, як додаткова підстава для відмови у задоволенні позову в цій частині вимог і в попередній.

Outcome: dismissed