Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований її колишній чоловік, тобто відповідач по справі, який зі згоди позивача здійснив реєстрацію свого місця проживання, однак, добровільно не бажає знятися з місця реєстрації. Окрім того, позивач зазначила, що відповідач постійно вчиняв домашнє насильство відносно неї та неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, судом видано обмежувальний припис відносно [PERSON] з відповідними тимчасовими обмеженнями. Факт реєстрації відповідача в даному будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, що і стало підставою для звернення до суду. 19.05.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на даний час проживає у своїх родичів, не має наміру повертатись до будинку, який є предметом позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без її участі, свій позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав та пояснив, що в даний момент проживає у будинку його матері та одночасно вирішує питання щодо придбання собі будинку. Тому після його купівлі, що відбудеться орієнтовно до грудня 2022 року планує добровільно знятися з реєстрації за вищевказаною адресою. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 29.09.2007 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.10.2021 (а.с. 8). [PERSON] систематично вчиняв відносно заявниці домашнє насильство, що підтверджується постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.10.2021 (а.с. 9). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.11.2021 у справі №289/2199/21, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 24.02.2022, заяву [PERSON] про видачу обмежувального\~припису задоволено, видано обмежувальний припис відносно відповідача [PERSON] , яким визначено на строк 6 місяців тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] ,\~а саме заборонено [PERSON] перебувати в місці проживання по [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим будинком за вказаною адресою, що є особистою власністю [PERSON] ; заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонено [PERSON] наближатися на відстань не менше ніж 50 м до місця проживання [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно договору дарування від 18.08.2009 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24588056 від 26.11.2009 будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності (а.с. 13, 14). \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 02.11.2021 №1680, склад сім`ї [PERSON] за вищевказаною адресою її проживання становить: мати [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Як свідчать матеріали справи, між сторонами склалися неприязні стосунки. На даний час відповідач не проживає у вказаному житловому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно зі ст.\~317\~ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №125/2625/17 міститься висновок щодо застосування статті 391 ЦК України та вказано, що зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Тривалий час між сторонами існують неприязні стосунки, [PERSON] систематично притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства по відношенню до позивача, та як наслідок за заявою [PERSON] відносно нього судом було видано обмежувальний припис\~з відповідними\~тимчасовими обмеженнями. Вказані обставини підтверджуються вищезазначеним рішенням Радомишльського районного суду від 23.11.2021. Отже, право [PERSON] на користування спірним житловим будинком обмежує права [PERSON] , оскільки вона, будучи власником даного житлового будинку, позбавлена можливості у повному обсязі реалізувати своє право власності на це житло. \~\~\~\~\~\~ У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Навіть якщо право особи на зайняття житлового приміщення буде припинене, особа вправі сподіватися, що таке припинення її права буде оцінене на предмет пропорційності у контексті принципу «справедливого балансу інтересів». Таким чином, враховуючи баланс інтересів сторін, з врахуванням принципу абсолютності права приватної власності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком, є обґрунтованими. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved