Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що вона з 17.06.2021 року вона проживає у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років.Син знаходиться на її утриманні та проживає разом із нею. Відповідач ухиляється від добровільного утримання позивачки як дружини. Позивач не має змоги на даний час заробляти кошти, оскільки доглядає малолітню дитину. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання як жінки, з якою проживає спільна дитина, оскільки є працездатним та здоровим, інших утриманців немає. На підставі викладеного просила стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання як жінки, з якою проживає спільна дитина, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, та до досягнення дитиною віку трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву з проханням справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно по невідомій суду причині, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.08.2021, виданого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) , [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначені: батько [PERSON] мати [PERSON] . [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідкою № К1-203880-ф/л від 12.08.2021 року . Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини -матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою та має дохід. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачем та відповідачем не вирішено. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання про стягнення даних витрат, суд виходить з того, що правові підстави для стягнення витрат на правову допомогу мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. Проте, у цій справі такі докази заявник суду не надала, що позбавляє суд можливості встановити їх природу походження та реальність виплати.Аналогічні позиції викладені в Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року № 522/17845/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 500 грн., є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат з відповідача, у зв`язку з чим позов в частині стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 02.11.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України Про судовий збір , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial