Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» у якій просить стягнути з останніх 20 000.00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та 12 630.00 грн. страхового відшкодування понесених витрат на поховання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.10.2020 року на проїзній частині Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя - Маріуполь, поблизу с. Кінські Роздори, Пологівського р-ну, Запорізької області відбулась ДТП, де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «SKODA», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП, пішохід [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень померла. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200394655, який діяв на момент настання ДТП станом на 22.10.2020 року. Позивач вказує, що так як, шкода була спричинена особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, то у такої особи виникла цивільно-правова відповідальність відшкодувати завдану шкоду. Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, зокрема і моральної шкоди, відшкодовується незалежно від наявності вини. Оскільки, цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди застрахована, то саме страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану страхувальником. Окрім того, позивач зазначає, що на страховика покладений обов`язок відшкодування коштів особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду від представника позивача поступило клопотання, в якому останній позов підтримує та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що в справі містяться відповідні докази, надали суду відзив у якому частково погодились з позовними вимогами, а саме щодо розміру моральної шкоди, зазначаючи про її зменшення до 10 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 22.10.2020 року на проїзній частині Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя - Маріуполь, поблизу с. Кінські Роздори, Пологівського р-ну, Запорізької області відбулась ДТП, де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «SKODA», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП, пішохід [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень померла. 23.10.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080320000498 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №342 від 23.11.2020 року смерть [PERSON] настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилася розвитком небезпечного для життя стану - травматичного шоку, який став безпосередньою причиною смерті. Всі ушкодження утворились за життя, незадовго до настання смерті і могли бути спричинені при конкретній дорожньо-транспортній пригоді. 30.11.2020 року старшим слідчим СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції Колісник Є.О., кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080320000498 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду і України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Таким чином, відсутні будь-які докази, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Викладене вище свідчить, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену шкоду. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200394655, який діяв на момент настання ДТП станом на 22.10.2020 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди, про що наголошено в п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілій гр. [PERSON] було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 10.01.2019 року (справа № 500/2095/15-ц), потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Із матеріалів справи вбачається, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є її дочки [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] . На день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 5 000,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 60 000,00 грн. (12 х 5 000,00 =60 000,00) Враховуючи вищевикладене, розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, що належить позивачу становить 20 000,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на трьох осіб (60 000,00 грн. / 3 = 20 000,00 грн.). Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено витрати на поховання загиблої матері у розмірі 12 630,00 грн., що підтверджується товарним чеком №1 від 23.10.2020 року. Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування понесених витрат на поховання, що належить позивачу у розмірі 12 630,00 грн., що не перевищує страхового ліміту. Враховуючи те, що шкода була спричинена особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, то у такої особи виникла цивільно-правова відповідальність відшкодувати завдану шкоду. Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, зокрема і моральної шкоди, відшкодовується незалежно від наявності вини. Оскільки, цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди застрахована, то саме страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану страхувальником. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, вказані представником відповідача доводи щодо зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження у суді. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved