Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 22 грудня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, згідно рішення Богуславської міської ради від 15.10.2003 року її матері - [PERSON] була надана для проживання ізольована квартира жилою площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі ордера на жиле приміщення, що був виданий 15.10.2003 виконавчим комітетом Богуславської міської ради, право на проживання та вселення до квартири разом з матір`ю отримали і її діти: позивач та відповідач по справі. Квартира перебуває в комунальній власності, і на даний час не приватизована. Однак, [PERSON] не проживає в даній квартирі понад один рік без поважних причин. Фактично ж відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні понад 4 роки, оскільки в 2017 році він був засуджений до позбавлення волі та відбував покарання в Черкаській виправній колонії №62. Після відбуття покарання, 20 березня 2020 року був звільнений та вибув в м. Богуслав. Відповідач [PERSON] надав свою письмову згоду на визначення наймачем квартири [ADDRESS] свою сестру [PERSON] . Також, письмово відмовився від участі у приватизації квартири [ADDRESS] . Оскільки відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2017 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, тому це є перешкодою для реалізації нею (позивачкою) права на приватизацію вказаної квартири та позбавляє можливості оформити субсидію. Посилаючись на положення ст.ст. 71, 72 ЖК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Богуславська міська рада Обухівського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, але подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника та щодо винесення рішення покладаються на розсуд суду. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, свідків,\~ дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми (членами сім`ї) [PERSON] , якій на підставі рішення № 344/10 від 15.10.2003 виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Богуслав, видано ордер на жиле приміщення № 1028 на право зайняття жилого приміщення (ізольованої квартири) площею 25,70 кв.м., яке складається з 2 кімнат по [ADDRESS] (а.с. 7). В даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 1505 від 15.07.2021, виданою КП БМР «Богуславблагоустрій». (а.с. 6). [INFO] у віці 41 рік в м. Богуславі Київської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 07 липня 2021 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 173. (а.с. 14). [PERSON] своїми письмовими заявами від 15.08.2017, які засвідчені виконуючим обов`язки начальника державної установи «Черкаська виправна колонія (№62) О.В. Ющенко, надав згоду на визначення наймачем квартири [ADDRESS] свою сестру [PERSON] та відмовився від участі у приватизації вказаної квартири згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду (а.с. 8, 9). Відповідач [PERSON] , після відбуття покарання 20.03.2020 був звільнений із Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62) та вибув до м. Богуслав, що підтверджується листом начальника установи № 15/1051 від 29.06.2021 (а.с. 10). Актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.06.2021 та 09.07.2021, складених комісією за участю депутатів Богуславської міської ради Шпака В.Г., [PERSON] та заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Гогулі О.М. підтверджується, що згідно ордеру на жиле приміщення № 1027, відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте там не проживає та особисті речі його відсутні (а.с. 11, 12). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт складання зазначених актів та викладену в них інформацію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт відсутності відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад рік. Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Положеннями ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналіз правових норм дає підстави зробити висновок про те, що під час вирішення питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. В даній справі спір виник між позивачкою [PERSON] , як наймачем квартири, та її рідним братом [PERSON] , який зареєстрований в квартирі позивачки, але там не проживає більше року. Відповідач в судове засідання не з`явився та не довів, що він з поважних причин відсутній у спірному приміщенні, чи йому чинить позивачка перешкоди у користуванні житлом, чи була неправомірна поведінка позивачки. Таких фактів в судовому засіданні не встановлено. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивачки понад рік, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а тому є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом.\~ В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved