Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] , загальною площею 67,8м2. В обґрунтування позову зазначила, що купила в відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] , сплативши за нього 3000 доларів США, що підтверджується розписками. Зазначає, що цей житловий будинок зведений в 1929році та належав померлим батькам відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що відповідно являються свекром та свекрухою [PERSON] . Вказує, що відповідачі надали їй ключ віх вхідних дверей будинку ще 30.05.2014р., дозволили зареєструватися та проживати там, та взяли на себе зобов`язання виготовити необхідні документи та оформити договір купівлі-продажу не пізніше ніж до 01.09.2015р., яке станом на 01.11.2021року не виконали. Зараз заявляють, що вони вказаним займатися далі не хочуть. Звертає увагу в позові, що інших документів, крім технічного паспорта і розписок про повний розрахунок від відповідачів в неї немає, хоч житловим будинком вона користується з 2014року, вважає його своїм. В підготовчому засіданні позивач, через свого представника, позов підтримала повністю, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , яка є представником [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання з`явились позов визнали в повному обсязі, заявили, що цей будинок належав за життя їхнім померлим батькам. Вони цей будинок продали та кошти за будинок отримали на умовах зазначених в розписках, однак оформити належним чином документи, як їм стало відомо пізніше, вони не можуть, через ряд підстав. Відповідачі не проти, щоб позивачка там проживала і вважають що вказаний будинок належить позивачці. На вказаний будинок не претендують з часу отримання коштів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків: Згідно технічного паспорта від 25.09.1989р. та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.11.1990року вбачається, що житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] . Приналежність такого встановлено також згідно Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 05.04.2013р. №445/70/13-ц, у зв`язку з помилкою в прізвищі. З свідоцтв про смерть, шлюб та народження приєднаних до матеріалів справи видно, що батьки відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] , та були подружжям та померли. З трьох розписок, зміст та автентичність яких не оспорюється сторонами, вбачається, що позивачка оплатила відповідачам 30.05.2014р. - 1000доларів США, 02.09.2014року 1000доларів США, 29.05.2015р. 1000 доларів США. Зі змісту розписок видно, що відповідачі передали ключі від вхідних дверей 13.05.2014р. і зобов`язалися виготовити документи для укладення договору купівлі-продажу до 30.05.2015р. З пояснень наданих в засіданні, суду стало зрозуміло, що відповідачі не мають наміру завершити укладення договору купівлі-продажу, а тому така поведінка відповідача порушує право позивача, який добросовісно заволодів вказаним майном, купивши його в відповідачів за 3000доларів США. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~200\~ЦК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідачем позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved