Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , уродженця м. Самбір, Львівської області, який помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області у віці 42 роки. Ухвалою суду від 20 червня 2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що з 20 липня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] її чоловік загинув у м.Маріуполь, Донецької області під час повномасштабного вторгнення російських військ в Україну, перебуваючи в складі прикордонних підрозділів, які брали участь в захисті м. Маріуполя від окупації російських військ. Як дружина померлого вона не може реалізувати своє право на компенсаційні виплати та соціальні гарантії, оскільки будь-яке документальне підтвердження смерті чоловіка в неї відсутнє, тому отримання свідоцтва про смерть в органах юстиції є неможливим, тому про встановлення факту смерті звернулась з даною заявою в суд. В судове засідання заявник не з`явилась, її представник подав до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд в його відсутності та заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З копії свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької обл., шлюб між заявницею [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 20 липня 2002 року, про що було зроблено актовий запис №166 (а.с.10). Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №20-ОС від 19.01.2022 підполковника [PERSON] (П-002947), старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) відділу кримінального аналізу інформаційно-аналітичного забезпечення управління оперативно - розшукової діяльності, який вибув для подальшого проходження служби до 1 прикордонного загону Східного регіонального управління, з 24 січня 2022 року, виключено із списку особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.13). З нагородного листа для представлення до присвоєння звання - Герой України з врученням ордена «Золота зірка» (посмертно) від 10.04.2022 (а.с. 14- 14зв.) вбачається що: «[INFO] під час бою з переважаючими силами противника [PERSON] отримав важкі поранення. Під час спроби прориву противником позиції, прикриваючи відхід на запасні позиції своєї групи, перебуваючи майже в цілковитому оточенні ворога, небажаючи потрапити в полон до ненависних окупантів та усвідомлюючи небезпеку від захоплення ворогом радіостанції, офіцер вийшов в радіоефір по радіостанції та вигукнув слова « Слава Україні! » та здійснив самопідрив гранатою. Підполковник [PERSON] ціною власного життя знищив радіостанцію, зберіг життя підлеглого особового складу. [PERSON] загинув смертю героя, не здавши ворогу жодного метра української землі, не відступивши ані на крок. Підполковник [PERSON] був безстрашним воїном та гарною людиною. Його дії є яскравим прикладом особистого героїзму, любові до Батьківщини, вірності військовій присязі та народу України. За здійснення особистого героїчного вчинку, відвагу і самовідданість, виявлені під час захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України підполковник [PERSON] подається для присвоєння звання - Герой України з врученням ордена «Золота Зірка» (посмертно)». Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 цього Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Проте, заявник не в змозі отримати документи встановленої форми про смерть чоловіка, оскільки останній загинув в бою в м.Маріуполь Донецької області, яке на даний момент захоплено військами агресора. При розгляді цієї справи слід врахувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, з врахуванням ситуації, що склалась в зв`язку з військовою агресією РФ проти України та запровадженням воєнного стану, довготривалих боїв за м. Маріуполь, де і загинув чоловік заявниці, суд приходить до висновку про те, що представлені заявницею документи дають суду підстави для задоволення заяви, оскільки підтверджують факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, відтак даний факт слід встановити судовим рішенням.

Outcome: approved