Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 21.04.2009 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак його сімейний стан змінився і від шлюбу з [PERSON] в нього народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки з часу присудження аліментів його матеріальне становище змінилося і на теперішній час на його утриманні перебувають ще двоє дітей, він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, тому просить змінити розмір аліментів і стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] з розміру 1/4 частини всіх її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частину всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач направила до суду відзив на позовну заяву з викаладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, зокрема, вказавши, що зменшення розміру аліментів на її сина значно погіршить матеріальне забезпечення дитини зі сторони позивача та дитина потребує матеріального утримання від свого батька. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від його представника надішла до суду письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши про підтримання позову. Відповідач у судовому засіданні вказала, що у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 21.04.2009 року в справі № 2-3278/09 позов [PERSON] задоволено та вирішено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 01.06.2006 року, актовий запис № 789, між громадянами України [PERSON] та [PERSON] - розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишити на подальше проживання з матір`ю, а також вирішено зустрічний позов [PERSON] задовольнити та стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2009 року і до повноліття дитини. З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у позивача [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що передбачено ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). З аналізу зазначених норм права вбачається, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Народження у позивача ще двох дітей свідчить про зміну його сімейного стану, так як він зобов`язаний здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що загалом впливає на його матеріальне становище й, на думку суду, дає підстави для зменшення розміру аліментів, присуджених із нього рішенням суду. З огляду на викладене суд вважає за необхідне змінити розмір стягнутих із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved