Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 27.06.2022 року заявник [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, відповідно до якої прохала суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] не може отримати у відділенні державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про смерть свого брата - [PERSON] , [INFO] , оскільки останній помер на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті свого брата має для неї юридичне значення, оскільки є необхідність для проведення державної реєстрації його смерті та отримання свідоцтва про смерть, а також оформлення в наступному права на спадщину. У судовому засіданні заявник не з`явилася, до суду від якої надійшла заява, якою заяву підтримала та просила розглянути заяву без її участі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] (мати [PERSON] ) та [PERSON] [NUMBER] від 08.07.1981 р., свідоцтва про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 11.07.1981 р., свідоцтва про народження [PERSON] (Заявника) серії [NUMBER] від 27.03.1987 р., свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Заявник) серії [NUMBER] від 15.03.2017 р., свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.12.2017 р., свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2018 року, що заявник, [PERSON] є сестрою [PERSON] .. Заявником зазначено, що [INFO] [PERSON] помер, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де було видано лікарське свідоцтво про смерть. Згідно з п.1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14.11.2014 № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України № 1680-УІІ«Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані) станом на 03 травня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року, Балаклійська міська територіальна громада Ізюмського району Харківської області, де встановлена смерть брата Заявника [PERSON] , [INFO] є територіальною громадою, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуанні). Судом встановлено, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № 12-17/55-Бл/22 від 24.03.2022 року видане Комунальним закладом охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизим, на території України де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно\~ст.17 цього Закону\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У зв`язку з цим суд зазначає про наступне. Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Враховуючи, що згідно\~зі ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд дійшов до висновку про доведеність факту смерті фізичної особи. Також, відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду у справі до негайного виконання. Враховуючи викладене та

Outcome: approved