Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

Представник позивача Чичиркін А.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною за №25756 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код 35234236) заборгованості в розмірі 24905,58 грн. Також просить стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача судові витрати в розмірі 1488,60 грн у вигляді судового збору та 6000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. був вчинений та зареєстрований в Реєстрі за № 25756 виконавчий напис про звернення стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 22178,88 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кошкера І.А. від 11.01.2022 на підставі виконавчого напису нотаріуса, звернуто стягнення на її доходи. Позивач стверджує, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, оскільки вимогу про сплату бору він не отримував, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, вчинив напис без отримання необхідних документів та без дотримання умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас, позивач зазначає, що жодного кредитного договору з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вона не укладала. 26.01.2022 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, одночасно роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Також сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; зазначено строки подання такого клопотання. Станом на 29.06.2022 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов; копія ухвали від 26.01.2022 отримана ним 04.02.2022, що вбачається з трекінгу відстежень поштових відправлень. Конверти з поштовою кореспонденцією, направлені судом на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. повернулися до суду без вручення адресату в зв`язку з закінченням терміну зберігання. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру нотаріусів, станом на 19.01.2022 приватний нотаріус Данич Оксана Федорівна тимчасово діяльність не здійснює. За інформацією Міністерства юстиції України, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. зупинена з 18.07.2021. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Кошкер І.А. повідомлений про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали суду від 26.01.2022 з додатками на його електронну адресу, зазначену в позовній заяві. Своїх пояснень щодо позову до суду не направив. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши і надавши оцінку зібраним у справі доказам, встановив наступне. Згідно з умовами Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00078621 від 23.09.2011, що укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»)та [PERSON] , останній надано цільовий кредит на суму 20000 грн, із процентною ставкою 15%, термін повернення кредиту - 23.09.2014. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 17.04.2015, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на [PERSON] . 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25756 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № BLaЖГА00078621 від 23.09.2011, укладеним з ПАТ «ВіЕйБі Банк», яке відступило право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №6797 від 27.03.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в загальному розмірі 20979,11 грн за період з 27.03.2018 по 14.05.2021. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кошкером І.А. від 11.01.2022 відкрито виконавче провадження № 68106680 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 16.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 41867,93 грн. Таким чином, між сторонами виник спір стосовно правомірності вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. виконавчого напису №25756 від 16.06.2021. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення щодо умов та правил вчинення виконавчого напису містяться у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Водночас, відповідно до п.2.3. Глави 16 Розділу II Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріусом є можливим лише за нотаріально посвідченими договорами, за умови подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). З дослідженої в суді копії Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00078621 від 23.09.2011, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] будь-яких позначок про нотаріальне посвідчення договору не вбачається, а отже, суд робить висновок, що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису договір, посвідчений нотаріально не був. Твердження позивача про відсутність нотаріального посвідчення вказаного договору, відповідачем не спростовані, доказів дотримання положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів щодо вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди (кредитного договору) відповідачем не надано. Водночас, з матеріалів справи також не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи на підтвердження видачі кредиту та нездійснення платежів на погашення кредиту (банківську виписку, квитанції, платіжні доручення тощо). Крім того, як вбачається Договір банківського обслуговування № BLaЖГА00078621 від 23.09.2011 укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] . Стягувачем за виконавчим написом є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Разом з тим, договір про відступлення прав вимоги із зазначенням розміру відступленого майнового права та відповідні первинні бухгалтерські документи, що підтверджували б правонаступництво ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», суду не надано. З огляду на наведені обставини, наявні підстави для висновку про те, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Таким чином, підстави вважати, що на час вчинення спірного виконавчого напису товариством було подано приватному нотаріусу усі необхідні докази про безспірність заборгованості за Договором банківського обслуговування № BLaЖГА00078621 від 23.09.2011 та оригінал нотаріально посвідченого договору, а отже дотримано процедуру стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса, відсутні. Крім того, позивачем заявлено про те, що нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис без дотримання умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оскільки строк кредитування закінчувався у 2014 році, то саме з цього часу у банку виникло право вимоги щодо виконання умов кредитного договору. Докази пролонгації строку кредитування за договором, у матеріалах справі відсутні. Виконавчий напис вчинено у 2021 році. Отже, суд констатує, що виконавчий напис вчинено нотаріусом після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Також позивач вказує на те, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачу не надсилалась письмова вимога про усунення порушень за договором, чим порушено його право на спростування розміру заборгованості. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Порушення порядку повідомлення позивача про вимогу про усунення порушення є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова ВС від 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20). Так, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення боржнику - [PERSON] листа-вимоги про повернення боргу та отримання нею такого листа. В свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не спростувало доводи позивача про ненаправлення та неотримання [PERSON] вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, яка після направлення боржнику повинна була надаватись нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Відповідачем доводи позивача про незаконність виконавчого напису нотаріуса з наведених вище підстав, під час розгляду справи не спростовані. Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються і не здатні вплинути на рішення суду. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). З урахуванням вище викладеного, суд доходить висновку, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, між АБ «Андрія Чичиркіна» в особі адвоката Чичиркіна А.О. та [PERSON] 11.01.2022 був укладений Договір про надання правової допомоги № 003/2022/ЦП, Додатковою угодою №1 до якого визначено, що розмір оплати послуг АБ «АЧ» становить фіксовану суму в розмірі 6000 грн. Оплата виконаних послуг, передбачених Актом виконаних робіт від 12.01.2022, у розмірі 6000 грн була проведена 12.01.2022, що підтверджується Меморіальним ордером №@2PL339878 від 12.01.2022. Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату послуг адвоката пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved