Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-21 00:00:00

04 травня 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що позивачу на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.12.2013 року, належала земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:50:008:0560, площею 0,0100 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.12.2013 року позивачу належала земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:50:008:0561, площею 0,0100 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ№477975 від 30.12.2011 року позивачу належала земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:50:008:0562, площею 0,0100 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі технічної документації із землеустрою, вказані земельні ділянки були об`єднані в одну ділянку площею 0,0300 га з кадастровим номером 5320610100:50:008:1015. У 2014 році [PERSON] замовила та отримала будівельний паспорт на будівництво індивідуального гаража за адресою: [ADDRESS] на підставі якого нею було проведено його будівництво. Під час проведення будівельних робіт позивачем були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. В травні 2020 року був виготовлений технічний паспорт на індивідуальний гараж літ. «А», загальною площею 217,6 кв.м, що розташований на [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до Державної інспекції архітектури та містобудування України в Полтавській області із Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта. 10.02.2022 року позивачу повернуто вищевказану декларацію із роз`ясненням щодо неможливості введення в експлуатацію, у зв`язку з відсутністю проектної документації. Посилаючись на\~те,\~що технічним\~обстеженням гаража\~встановлена можливість\~його надійної\~та безпечної\~експлуатації,\~представник позивачапросив суд, визнати за [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] , право власності на самочинно збудований гараж літ. «А», загальною площею 217,6 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що заперечень щодо задоволення позову немає. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 02.12.2013 року, [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:50:008:0560, площею 0,0100 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.12.2013 року [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:50:008:0561, площею 0,0100 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Промкооперації (а.с.9-10). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 477975 від 30.12.2011 року [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:50:008:0562, площею 0,0100 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Промкооперації (а.с.11). 28.03.2014 року [PERSON] було видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до Технічного паспорту на індивідуальний гараж, гараж літ. «А», загальною площею 217,6 кв.м побудовано по [ADDRESS] (а.с.15-20). 21.01.2022 року вказані земельні ділянки були об`єднані в одну ділянку площею 0,03 га з кадастровим номером 5320610100:50:008:1015 (а.с.12). [PERSON] звернулася до Державної інспекції архітектури та містобудування України в Полтавській області із Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, реєстраційний номер: ІУ101220210982, позивачу повернуто вищевказану декларацію у зв`язку з відсутністю відомостей щодо проектної документації (а.с.21-23). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1\~ст. 375 ЦК України,\~власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Як зазначено в ч. 3 ст. 375\~ЦК України, право\~власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. В ч. 1\~ст.\~376\~ЦК України зазначено, що, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5\~ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12.\~Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розяснив, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга\~статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга\~статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята\~статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із\~Законом України «Про архітектурну діяльність»\~одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні Звіту про проведення технічного обстеження від 19 жовтня 2020 року, за результатами технічного обстеження об`єкта гаража по [ADDRESS] , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 24-29). Експерт [PERSON] , який проводив технічне обстеження має кваліфікаційний сертифікат на проведення технічних обстежень будівель і споруд (а.с. 30). Приймаючи до уваги те, що гараж було побудовано позивачем на належній їй земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, за результатами\~технічного обстеження\~гаража встановлено\~можливість його\~надійної та\~безпечної експлуатації, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved