Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-27 00:00:00

21 грудня 2021 року з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам по виконавчому листу №2-2739, виданому 29.11.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в розмірі 88787,82 грн., пеню відповідно до ст. 196 СК України в розмірі 88787,82 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 29.11.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська був виданий виконавчий лист № 2-2739 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліментів у розмірі ј частини з усіх доходів, щомісячно, починаючи з 09.11.2004 року до повноліття дитини, а саме на утримання доньки [PERSON] [INFO] . Відповідач не виконував рішення суду та допустив виникнення заборгованості по сплаті аліментів. 27.08.2019 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Марахіним Олександром Миколайовичем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . В постанові від 27.08.2019 року вказано, що заборгованість по аліментам станом на 31.07.2019 року складає 88787,82 грн. 29.10.2019 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Костенко Миколою Юрійовичем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що строк виконання за виконавчим документом закінчився. Залишок заборгованості по аліментам у розмірі 88787,82 грн. відповідачем не сплачений. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 88787,82 грн., а також пеню відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України за період з 31.07.2019 року по день подання позовної заяви у розмірі 88787,82 грн. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що не ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки та сплачував аліменти щомісячно. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство Арсенал» до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підприємство проводило утримання в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] в період з 01.07.2018 року по 18.10.2019 року. Сума утримань за цей період становить 26247,90 грн. На підставі наказу № 26-к від 18.10.2019 року [PERSON] було звільнено згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу на ТОВ «Альфа». Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа» до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підприємство проводило утримання в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] в період з 21.10.2019 року по 01.06.2020 року. Сума утримань за цей період становить 13571,00 грн. 01 червня 2020 року відповідач звільнився з ТОВ «Альфа». Однак, відповідач не ухилявся від сплати заборгованості та щомісячно сплачував аліменти до повного погашення заборгованості. Так, згідно квитанцій за період з 15.07.2020 року по 09.03.2021 року відповідачем сплачено позивачу аліменти в розмірі 17919,65 грн., а саме згідно квитанції від 15.07.2020 року 1909,55 грн., згідно квитанції від 12.08.2020 року 1909,55 грн., згідно квитанції від 10.09.2020 року 1909,55 грн., згідно квитанції від 15.10.2020 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 12.11.2020 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 11.12.2020 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 14.01.2021 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 09.02.2021 року 2160,80 грн., згідно квитанції від 09.03.2021 року 1990,00 грн. Відповідач сплачував заборгованість по аліментам щомісячно та сплатив заборгованість у повному обсязі, що свідчить про відсутність у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов, просила надати час для подання відповіді на відзив, станом на день розгляду справи заяв від позивача не надходило. Представник відповідача [PERSON] в наданій суду письмовій заяві підтримала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, розглянути справу без її участі та без участі відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, взявши до уваги позицію сторін, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське перебувало виконавче провадження № 49381299 з виконання виконавчого листа № 2-2739, виданого 29.11.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі ј частини з усіх доходів, щомісячно, починаючи з 09.11.2004 року до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське від 29.10.2019 року виконавче провадження № 49381299 закінчено. Згідно розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем А.Геза, заборгованість по аліментам за вказаним виконавчим провадженням відсутня. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство Арсенал» до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с. 32), підприємство проводило утримання в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] в період з 01.07.2018 року по 18.10.2019 року. Сума утримань за цей період становить 26247,90 грн. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа» до Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с. 35-37), підприємство проводило утримання в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] в період з 21.10.2019 року по 01.06.2020 року. Сума утримань за цей період становить 13571,00 грн. Згідно квитанцій (арк.с. 38-44) за період з 15.07.2020 року по 09.03.2021 року відповідачем сплачено позивачу аліменти в розмірі 17919,65 грн., а саме згідно квитанції від 15.07.2020 року 1909,55 грн., згідно квитанції від 12.08.2020 року 1909,55 грн., згідно квитанції від 10.09.2020 року 1909,55 грн., згідно квитанції від 15.10.2020 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 12.11.2020 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 11.12.2020 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 14.01.2021 року 2010,05 грн., згідно квитанції від 09.02.2021 року 2160,80 грн., згідно квитанції від 09.03.2021 року 1990,00 грн. За приписами статті\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень\~статті 76 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів існування заборгованості станом на день подання позовної заяви до суду, тобто станом на 25.08.2021 року, в той час, як відповідно до ч. 6\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов`язання окремо. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.04.2019 року по справі №333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Проте, позивачем не додано до позовної заяви ані розрахунку заборгованості по аліментам, ані розрахунку пені за кожним простроченим місячним платежем. За відсутності достовірних відомостей про наявність заборгованості по аліментах та її розмір, обрахування пені та її стягнення є неможливим. Крім того, у постанові від 14.12.2020 року по справі №661/905/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості\~з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Оскільки відповідач сплачував заборгованість по аліментам щомісячно та сплатив заборгованість у повному обсязі, що свідчить про відсутність у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), - про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed