Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лютенської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Свій позов мотивує тим, що починаючи з 1969 року, вона користується домоволодінням [ADDRESS] . У вказаному господарстві проживали її дід [PERSON] та баба [PERSON] , які померли у 1979 році та у 1987 році. Вказаним домоволодінням користувалась її мати [PERSON] , разом з нею позивачка вела спільно господарство, сплачувала комунальні платежі, користувалась присадибною земельною ділянкою. Після смерті матері [INFO], вона сама утримує зазначене домогосподарство, проводить у ньому ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі. Звернувшись до Соснівської сільської ради для оформлення домоволодіння, дізналась, що воно віднесено до типу колгоспного двору, членами якого є [PERSON] , 1928 року народження та [PERSON] , 1931 року народження. Про те, що вони є співвласниками домогосподарства їй не було відомо протягом всього часу користування будинком і про них їй нічого невідомо. Згідно довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не проводилась. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо власника майна відсутні. Будь-які документи щодо даного господарства у позивачки також відсутні. Посилаючись на вищевикладене, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою суду від 14 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Згідно ухвали суду від 03.09.2020 до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Гадяцького районного суду від 27.04.2022 замінено відповідача у справі Соснівську сільську раду Гадяцького району Полтавської області на її правонаступника Лютенську сільську раду Миргородського району Полтавської області. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Білоцерківець Г. В. підтримали вимоги позовної заяви та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Лютенської сільської ради Миргородського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує. Враховуючи, що останні відомі адреси залучених до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] є російська федерація, тому відповідно до ухвали суду від 03 вересня 2020 року, було доручено компетентному суду російської федерації вручити копію позовної заяви, доданих до неї матеріалів та повідомлення про призначення підготовчого засідання у справі відповідачам [PERSON] , [PERSON] . Згідно протоколу Артемівського міського суду Приморського краю від 11.05.2021 за матеріалами №13-278/2021, судове доручення повернуто без виконання, оскільки місцезнаходження відповідачів встановити не вдалось. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] , згідно ухвали суду від 01.12.2022, також викликались у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але у судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, матір`ю позивачки [PERSON] була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дошлюбне прізвище [PERSON] було [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 30.08.2006 відділом РАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області. [PERSON] , 1899 року народження та [PERSON] , 1907 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.1967, що підтверджується свідоцтвом про одруження. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Соснівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Соснівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.03.1987 Гадяцькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 786, спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] . Будинок по [ADDRESS] , станом на 01.07.1990, згідно погосподарської книги №1, особовий рахунок № [NUMBER] , відносився до типу колгоспного двору, членами якого в рівних частках по Ѕ частині були: [PERSON] , 1928 року народження та [PERSON] ,1931 року народження. Як вбачається з повідомлення ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» №8683 від 28.08.2019, реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, станом на лютий місяць 2004, за адресою: [ADDRESS] , не проводилась. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №181259115 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості щодо права власності на будинок по [ADDRESS] , відсутні. Позивачка [PERSON] сплачувала за послуги по користуванню електричною енергією, які надавались їй за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором №78-549 від 05.11.2009, укладеним між [PERSON] та Гадяцькою філією ВАТ « Полтаваобленерго». Згідно довідки виконавчого комітету Соснівської сільської ради №70 від 06.02.2020, будинку присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що їм достовірно відомо про те, що позивачка [PERSON] більше ніж десять років користується будинковолодінням, розташованим по [ADDRESS] , здійснює за ним догляд та утримує його. Інших осіб, які б проживали чи користувалися вказаним домоволодінням, вони ніколи не бачили і їм нічого про них невідомо. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 та 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно, у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Враховуючи, що позивачка більше 10 років відкрито, безперервно володіє будинковолодінням, розташованим по [ADDRESS] , добросовісно ним заволоділа, відповідачами по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому позивачка набула право власності за набувальною давністю на вказане будинковолодіння.

Outcome: approved