Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-19 00:00:00

Представником позивача, подано дану позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на користь дитячого соціального закладу або осіб де буде утримуватися малолітній [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того просив передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради до вирішення питання подальшого влаштування дитини. Вимоги обгрунтовані тим, що в березні 2019 року за направленням служби у справах дітей виконавчого комітету, малолітній [PERSON] , [INFO] був влаштований до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, в зв`язку із зловживанням матір`ю спиртними напоями, неналежним вихованням та утриманням сина. Виконавши всі рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, [PERSON] в квітні 2019 року звернулась до органу опіки та піклування з заявою щодо повернення малолітнього сина в сім`ю. На що, служба у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради надала дозвіл на повернення малолітнього [PERSON] в сім`ю матері. В березні 2021 року старший інспектор ювенальної превенції повідомила про те, що від малолітнього [PERSON] на телефон 102 надійшло повідомлення про факт вчинення домашнього насилля [PERSON] відносно співмешканки [PERSON] .. Після прибуття поліції встановлено, що [PERSON] разом із своїм співмешканцем два дні пиячила, між ними сталась сварка, яка переросла в бійку. В цей час малолітній [PERSON] знаходився без нагляду матері, дитина не їла протягом двох днів. [PERSON] було доставлено до приймального відділення Знам`янської міської лікарні ім. А.В.Лисенка. За направленням служби у справах дітей, [PERSON] був влаштований до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради по факту бездоглядності. За час перебування дитини в закладі, мати сина не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради, малолітнього [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя за заявою матері. На даний час, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не турбується про стан здоров`я, участі в вихованні не приймає, життям сина не цікавиться. Всі ці факти свідчать про ухилення останньої від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, з метою соціального захисту малолітнього та своєчасного надання йому статусу дитини позбавленої батьківського піклування та подальшого влаштування до сімейних форм виховання представник позивача змушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що не відвідувала дитину оскільки хворіла, мала перелом руки, перенесла дві операції, згодом була зайнята на городі, потім зламався телефон. Проте, бажає повернути сина, для цього робить в будинку ремонт, облаштовує його, алкоголем не зловживає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками його значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2013 року, [PERSON] (батька дитини) визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2012 року (а.с.12). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2011 року, відповідача - [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти по Ѕ частині усіх видів її заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття сина [PERSON] , потім продовжити стягнення по 1/3 частині усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття сина [PERSON] , а в подальшому продовжити стягнення по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття доньки [PERSON] (а.с.9). З довідок Знам`янської міськрайонної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості та ГУНП в Кіровоградській області відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції вбачається, що [PERSON] , станом на 18 серпня 2021 року на обліку як безробітна не перебуває, протягом 2021 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Неодноразово працівниками ювенальної поліції Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з [PERSON] проводились профілактичні бесіди та наголошувалась про належне виховання дитини (а.с.16;17). Відповідно до Наказу начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №3 від 03 березня 2021 року, малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік як такого, що перебуває в складних життєвих обставинах. Направленням №22 від 03 березня 2021 року, служба у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради, направила [PERSON] на тимчасове влаштування до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради (а.с. 14;15). Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 22 липня 2021 року №201, малолітнього [PERSON] з 25 серпня 2021 року, терміном на 3 місяці, з можливістю продовжити термін перебування до 6 місяців, влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (а.с.18). Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 19 травня 2022 року №102, продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] з 25 серпня 2021 року, в сім`ї патронатного вихователя. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 17 вересня 2021 року, зробленого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області, виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). З виписки №3124 із медичної карти стаціонарного хворого встановлено, що в період з 20 вересня 2021 року по 25 вересня 2021 року [PERSON] була госпіталізована до КНП "Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка", їй встановлено діагноз: консолідований черезмищелковий перелом лівого плеча, б/синдром (а.с.58). З характеристик вбачається, що [PERSON] та її співмешканець [PERSON] за час проживання в с.Водяне скарг від місцевих мешканців на погану поведінку не мають (а.с.59;60). Довідка про доходи [PERSON] , який є співмешканцем відповідача, свідчить про те, що він працює в АТ "Укрзалізниця", виробничого підрозділу "Знам`янська дистанція сигналізації та зв`язку", регіональної філії "Одлеська залізниця" на посаді машиніста екскаватора 5 розряду, та має дохід за період з січня 2022 року по квітень 2022 року в сумі 21863 грн. 82 коп. (а.с.61). Відповідачем доказів про її доходи, про те, що вона знаходиться на обліку у центрі зайнятості не надано. Згідно акта обстеження умов проживання від 08 серпня 2022 року та оглянутих в судовому засіданні фотознімків, встановлено, що умови проживання потребують покращення. На момент обстеження в будинку було розпочато частковий ремонт, косметичні роботи: побілка, переклейка шпалерів. Зручності й вода у дворі, холодильник відсутній, наявний запас круп, олії та хліба. Для виховання дитии та її розвитку створені такі умови: є окрема кімната, спальне місце, письмовий стіл, комод, відсутнє світло, проте [PERSON] запевнила, що проблем з проводкою не буде. Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] показав, що вітчим ображав матір, вони разом пиячили. Мама декілька днів не готувала їжу. Він самостійно зателефонував до поліції, після чого його забрали в патронатну сім`ю, де йому комфортно, умови кращі, але він хоче до матері, пробачив їй. Вказав, що з березня 2021 р. по вересень 2021 р., а потім аж по травень 2022 р. мати з ним не спілкувалась, не телефонувала, не цікавилась його життям і лише останнім часом вже тричі його навідала. Зазначив, що перед судовим засіданням в приміщенні суду мама його не поцілувала та не обійняла. А також впродовж року не вітала зі святами, в тому числі з днем народження, на зв`язок не виходила. Допитана в судовому засіданні [PERSON] , яка є патронатним вихователем [PERSON] , підтвердила обставини, про які повідомив хлопчик. При цьому, запевнила, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю. Навпаки вони з хлопчиком неодноразово намагались їй телефонувати в тому числі й у день народження дитини, але мати на зв`язок не виходила. Лише з травня 2022 року мати вже тричі навідала дитину. Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). В судовому засіданні встановлено, що між матір`ю та сином є налагоджений родинний зв`язок, оскільки хлопчик попри всі обставини бажає повернутись в родину матері, пробачив їй та сумує за нею. Однак, відповідач все ж таки належним чином батьківські обов`язки не виконує, достатньої уваги вихованню та розвитку дитини не приділяє, належної турботи і догляду не здійснює. Суд вважає, що вказані обставини виникли внаслідок неналежної поведінки відповідача, а також її особистих якостей, які призвели до неспроможності, належним чином дбати про сина, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати його соціальну адаптацію та справляти на нього відповідний виховний вплив. Разом з цим, аналізуючи обставини справи та наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайньою і занадто суворою мірою за умов, що склалися у цій родині. Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини у батьків - це теж санкція за невиконання батьківських обов`язків, але більш м`яка, ніж позбавлення батьківських прав. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім`ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Закон України «Про охорону дитинства» визначає: Стаття 11 Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Стаття 14 Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, думки матері та зважаючи на думку дитини, суд приходить до висновку, що незважаючи на доречність аргументів, якими позивач обґрунтовує своє прохання про позбавлення відповідача батьківських прав, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя саме шляхом позбавлення відповідача батьківських прав. Суд приймає до уваги ті обставини, що [PERSON] , бажаючи повернути сина в родину, намагається створити всі необхідні умови для його проживання, має дохід від підробітку, запевнила, що в родині більше не вживають алкоголь і її співмешканець офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. Однак суд бентежить те, що мати практично більше року взагалі не цікавилась долею дитини, не навідувала його за відсутності перешкод у цьому. Виправдання матері з цього приводу на особливу увагу не заслуговують. А тому, наразі існує необхідність відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, така міра на думку суду буде відповідати найкращим інтересам дитини. Частина 4 ст.170 СК України встановлює, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі ст.15, ч.4 ст.170, ст.180 СК України, враховуючи також обставини, визначені статтею 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання її малолітнього сина аліменти, визначивши їх розмір, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку матері в межах заявлених позовних вимог - у частині, що становитиме 1/4 частину усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до повноліття дитини на користь тих осіб або установ, на утриманні яких буде перебувати дитина. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Оскільки в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги (про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів), загальна сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача становить 1816 грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial