Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-20 00:00:00

27 квітня 2022 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про зменшення розміру аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з грудня 2018 року є платником аліментів на спільну з відповідачем дитину, 2007 року народження. Розмір аліментів становить 1/4 частки від його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач вказує, що його стан здоров`я та майновий стан значно погіршився із часу присудження аліментів, у зв`язку з чим він, на підставі ст.192 СК України просить суд зменшити розмір аліментів до твердої грошової суми у розмірі 700,00 грн., але не більше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов заперечила. Заслухавши присутніх учасників справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року №161/19808/18 вирішено стягувати щомісяця з боржника [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - невідомо, адреса: [ADDRESS] , на користь стягувача [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10 грудня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи слідує, що з липня 2020 року позивач перестав працювати та єдиним його доходом є пенсія, розмір якої наразі становить 2\~600,00 грн. (а.с.11). Крім того, позивач у березні та травні 2020 року проходив стаціонарне лікування у КП «Луцька міська клінічна лікарня» з діагнозами «гострий інфаркт міокарда», «післяінфарктний кардіосклероз» (а.с.14-15). Надаючи свою оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, на думку суду, стан здоров`я платника аліментів [PERSON] дійсно погіршився після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів, адже він переніс інфаркт та лікувався після нього у стаціонарі. Стосовно доводів позивача про погіршення його майнового стану у зв`язку із виходом на пенсію, то суд не бере до уваги ці доводи, адже з наданих документів слідує, що в період з 2018 року по червень 2020 року позивач був офіційно працевлаштований, а його офіційний дохід становив від 3\~723,00 грн. до 6\~000,00 грн. Беручи до уваги відраховані податки та збори (18% ПДФО та 1,5% військовий збір), позивач отримував на руки від 2\~997,00 грн. (грудень 2018 року) до 4\~830,00 грн. (лютий 2020 року), з яких далі відрахувалися аліменти у розмірі 1/4 частки доходів. Наразі, згідно наданої позивачем довідки органу ПФУ, він отримує пенсію у розмірі 2\~600,00 грн., з якої не відраховуються податки і збори. Це означає, що рівень його доходів наразі співмірний з рівнем доходів, які він мав станом на день ухвалення судового наказу про стягнення аліментів (грудень 2018 року, нараховано 3\~723,00 грн., після сплати податків і зборів 2\~997,00 грн.). З наведених вище міркувань суд не бере до уваги доводи позивача про погіршення його майнового стану як підставу для зменшення розміру аліментів. Однак, наявність лише погіршення стану здоров`я позивача в даному конкретному випадку не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки вони і так стягуються у мінімально можливому розмірі. Так, за правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір пенсії позивача становить 2\~600,00 грн., з яких 1/4 становить 650,00 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 2\~618,00 грн., а 50% від цієї суми 1309,00 грн. Отже, позивач і так сплачує аліменти у мінімально можливому розмірі 1\~309,00 грн., згідно чинного законодавства. Зменшення аліментів нижче гарантованого державою розміру, який визначений у ч.2 ст.182 СК України, неможливий та прямо суперечить інтересам дитини. З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, у позові позивачем було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване посиланням на приписи п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», а саме що розмір судового збору перевищує 5% його доходу за 2021 рік. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки з наданої позивачем довідки про нараховану пенсію, розмір його доходу за 2021 рік становить 27\~773,33 грн., 5% від цієї суми становить 1\~388,67 грн., а розмір судового збору за цей позов становив 992,40 грн. (а.с.11). Це означає, що розмір судового збору за цей позов не перевищував 5% доходу позивача за 2021 рік, а позивач був спроможний сплатити його. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, а позивач при зверненні до суду не сплатив судовий збір, його слід стягнути з позивача на користь держави.

Outcome: dismissed