Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

16 травня 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 26 жовтня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Подружні стосунки між сторонами не склались, тому одночасно позивачем подана до суду позовна заява про розірвання шлюбу. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти з січня 2021 року проживають з позивачем у квартирі, яку винаймають у місті Новомосковську та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що в теперішній час їй важко самостійно утримувати спільних з відповідачем дітей, так як, потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, тобто, дітям повинний бути забезпечений належний рівень життя. Крім того, донька навчається на 2-ому курсі Новомосковського фахового кооперативного коледжу економіки та права ім. Литвиненко, на контрактній основі. Вартість навчання в коледжі позивач сплачує самостійно, щомісячно, вже другій рік, відповідач допомоги не надає. Відповідач живе окремо, має задовільний стан здоров`я, працює, але матеріальної допомоги не надає.Стягнення по виконавчим документам з відповідача не провадяться, на його утриманні немає інших дітей або непрацездатних батьків. Отже, позивач вказує, що відповідач спроможний сплачувати належні аліменти на дітей у відповідності до гарантованого розміру. Домовленості з відповідачем щодо надання матеріальної допомоги дітям не було досягнуто, тому, з метою захисту права дітей на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання Позивач в судове засідання не з`явилась, разом з позовною заявою подала до суду заяву, в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 16 червня 2022 року подав до суду заяву, в якій просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 26 жовтня 2015 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке надано суду у засвідченій позивачем копії /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином завіреними позивачем копіями свідоцтв про народження /а.с.9,10/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, те що відповідач є працездатним, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей, суд вважає можливим стягнути щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved