Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-28 00:00:00

В червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, в якому просив звільнити його від сплати аліментів, стягнутих рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по цивільній справі №175/4344/14-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 10 жовтня 2014 року до його повноліття. Представник позивача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.28) надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі(а.с.69). Відповідачка [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим поверненням за закінченням терміну зберігання(а.с.25-26); довідкою про недоставлення смс-повідомлення документу «Судова повістка»(а.с.27), телефонограмою(а.с.30) та довідкою про доставку смс-повідомлення документу «Судова повістка»(а.с.54, 60, 67) однак у судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила; надано відзив на позовну заяву(а.с.37-38). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Встановлено,\~що сторони\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.9).\~Сторони сімейно-шлюбні\~відносини не\~підтримують,\~шлюб між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~розірвано,\~що підтверджується\~рішенням Дніпропетровського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 24\~грудня 2014\~року(а.с.8). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року по справі №175/4344/14-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , не працюючого, аліменти на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2014 року до його повноліття(а.с.5-6). Відповідно до довідки про склад сім`ї №0034 від 23 квітня 2021 року виданої Відділом соціального захисту населення Слобожанської селищної ради [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] (а.с.10), що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 23 квітня 2021 року(а.с.11, 12). Згідно довідки-розрахунку Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2021 року у розмірі 27\~106 грн. 50 коп.(а.с.51-52). Однак, станом на 23 квітня 2021 року син позивача та відповідача - неповнолітній [PERSON] , [INFO] фактично постійно проживає з батьком, за адресою: [ADDRESS] та відповідно знаходиться на його утриманні, що підтверджується вищевказаною довідкою та актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. За вищезазначених обставин позивач вимушений самостійно утримувати сина, а також сплачувати аліменти на його утримання його матері [PERSON] , яка не здійснює утримання дитини, а отже сплачені аліменти використовуються не за призначенням, що порушує права позивача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечуєтеся такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини е предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружили, батьків, дочки, сипа; інші обставили, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 273\~СК України\~визначено,\~що якщо\~матеріальний або\~сімейний стан\~особи,\~яка сплачує\~аліменти,\~чи особи,\~яка їх\~одержує,\~змінився,\~суд може\~за позовом\~будь-кого\~з них\~змінити встановлений\~розмір аліментів\~або звільнити\~від їх\~сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271\~цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] перестав проживати разом з матір`ю та на теперішній час проживає з батьком [PERSON] , що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їx одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне звільнити позивача від сплати аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved