Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі позивачі), через свого представника, звернулися з позовом до Турбівської селищної ради (далі відповідач) з вимогою: - визначити позивачам додатковий двохмісячний строк для написання заяви до органів нотаріату про прийняття спадщини за заповітом після смерті їх батька [PERSON] [INFO] . Позивачі обґрунтовують свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , а після його смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Турбівської селищної ради. За життя [PERSON] склав заповіт на своїх дочок - позивачів, але оскільки останні проживали від нього окремо у м. Вінниці, вони не знали про наявність такого заповіту. Протягом шести місяців з дня смерті батька, позивачі не вступили в спадщину так як одна з них - [PERSON] перебувала в той час на лікуванні, а інша - [PERSON] періодично перебувала за кордоном. Коли ж позивачі звернулися до нотаріуса, їм було відмовлено в оформленні спадщини батька через пропуск строків для відповідного звернення та відсутності оригіналу заповіту, який позивачі не можуть отримати з незалежних від них причин. Отже позивачі позбавлені можливості для оформлення спадщини батька через пропуск строків для звернення до нотаріуса, що було обумовлено поважними причинами. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 26.05.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано від Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи на майно спадкодавця. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві від 06.06.2022 не заперечив щодо задоволення позову та просив про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду\~на те,\~що в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). За життя, [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, що на території Вахнівської сільської ради (а.с. 12). На день смерті [PERSON] за адресою його місця проживанні інші особи не були зареєстровані (а.с. 13), а його заповіт на які посилаються позивачі надати їм неможливо з підстав непрацюючих реєстраторів (а.с. 15). Протягом шести місяців, з дня смерті батька, позивачі не вступили в спадщину так як одна з них - [PERSON] перебувала в той час на лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 16), а інша - [PERSON] періодично перебувала за кордоном, що підтверджується роздруківками посадочних білетів для проїзду з перетином кордону України (а.с. 18-22). Згідно з листа від Липовецької державної нотаріальної контори, спадкова справа на майно померлого [PERSON] не заведена. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , після чого відкрилася спадщина на його майно у вигляді земельної ділянки, що на території Турбівської селищної ради. За життя [PERSON] склав заповіт на своїх дочок - позивачів, але оскільки останні проживали від нього окремо у м. Вінниці, вони не знали про наявність такого заповіту і протягом шести місяців, з дня смерті батька, позивачі не вступили в спадщину так як [PERSON] перебувала в той час на лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, а [PERSON] періодично перебувала за кордоном, що підтверджується роздруківками посадочних білетів для проїзду з перетином кордону України. Однак, при зверненні позивачів до нотаріуса їм було відмовлено в оформленні спадщини батька через пропуск строків для відповідного звернення. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами вказують на наявність об`єктивних труднощів для своєчасного подання позивачами заяв до нотаріуса про прийняття спадщини батька. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дають підстави суду для визнання в контексті положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, поважними такі причини, оскільки саме через стан здоров`я та перебування за межами кордону України позивачі не змогли реалізувати гарантовані законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім цього, представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оцінюючи надані позивачами докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визначення за позивачами додаткового двохмісячного строку для написання заяви до органів нотаріату про прийняття спадщини за заповітом після смерті їх батька [PERSON] [INFO] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved