Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини, від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати аліменти з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу з серпня 2018 року, часу коли припинили спільне проживання, на утримання дитини не надає. Вказує, що від шлюбу із відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] , яка проживає з нею як матір`ю. Всі витрати пов`язані з забезпеченням дитини несе сама. Ніяких домовленостей з відповідачем з приводу сплати аліментів на дитину не має. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному законом розмірі. На час пред`явлення позову понесла витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 11 травня 2022 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд на 08 червня 2022 року, і з метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи з викликом сторін в судове засідання, та за клопотанням відповідача [PERSON] відкладено на 30.06.2022 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомленні належно. Позивач [PERSON] подала заяву, розгляд справи про стягнення аліментів проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належно та вчасно, підтверджено матеріалами справи. В суд не з`явився, про причину неявки не повідомив. Клопотань чи заяв не подав. Правом подати відзив не скористався. Будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов`язки щодо утримання неповнолітньої дитини, не надав, як і не надав доказів того, що має ще одну неповнолітню дитину, про що повідомляв суд раніше, та у зв`язку з чим було відкладено судове засідання. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Розгляд справи здійснюється за відсутності учасників процесу в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, на підставі доказів, наданих у порядку ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, що 19 листопада 2016 року сторони уклали шлюб. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджено актовим записом № 02 від 26.04.2018 року, свідоцтво про народження [NUMBER] , позивач [PERSON] - мати. Так, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання батьком обов`язку її утримувати недосягнуто. Позивач [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] не бере участь в утриманні дитини, хоча і зобов`язаний приймати участь в матеріальному забезпеченні дочки до її повноліття. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як визначено в частині 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 СК України, враховує також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Суд приймаючи рішення, виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Враховуючи викладене вище, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача [PERSON] , та те, що обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі визначеному позивачем [PERSON] , оскільки сторони не досягли домовленості з означеного питання. Дані щодо наявності у відповідача другої неповнолітньої дитини відсутні. Згідно 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень статті 133, 137, 141 ЦПК України, і стягує з відповідача кошти в розмірі судового збору та витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що є підтверджені до норм ЦПК України (договір про надання правової допомоги від 08.02.2022 року, квитанція від 08.02.2022 року).

Outcome: approved