Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою о Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення нерухомого майна з під арешту. Просить суд винести рішення, яким зняти обтяження на нерухоме майно, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 13090728, який зареєстровано 09.10.2012 року за № 13090728 обтяжувачем: Центрально - Міський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 32319902, 09.10.2012, Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ, старший державний виконавець Потапова О.О., об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно відносно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Свою заяву обґрунтовує наступним: відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 грудня 2021 року за [PERSON] , наявне обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13090728, який зареєстровано 09.10.2012 року реєстратором Дніпропетровська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України, а підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, 32319902, 09.10.2012 року Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ, старший державний виконавець Потапова О.О., об`єкт обтяження: все нерухоме майно. З даного приводу, представник позивача звертався до відповідача Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області з письмовою заявою про скасування вищезазначеного арешту. 06 серпня 2021 року з вихідним № 59888 було отримано відповідь від відповідача, у якій зазначено, що згідно даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за весь період дії реєстрів виконавчих проваджень, на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі у період з 20.04.2012 року по 09.10.2012 рік перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а/0470/9225/11 від 05.04.2012 року, виданого Дніпровським окружним адміністративним судом про стягнення з СПД-ФО [PERSON] на користь УПФУ у Центрально-Міському районі Кривого Рогу боргу у розмірі 1540,80 грн., яке було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження та було о відмовлено у скасуванні арешту, оскільки всі виконавчі провадження були завершені та передані на зберігання до архіву, а позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до вищезазначеної відповіді на день її надання, згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи відкритих виконавчих проваджень, виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на виконанні Центрально-Міського відділу ВДВС не перебувають. На сьогоднішній день позивачка [PERSON] бажає вільно користуватися та розпоряджатися всім належним їй майном, однак враховуючи той факт, що наявне обтяження у вигляді арешту, вона не має можливості розпоряджатися своєю власністю та оформлювати право власності. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Дербін Д.О. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій просить суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги позивачки підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника з урахуванням раніше наданої інформації по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно дост.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 грудня 2021 року за [PERSON] , наявне обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13090728, який зареєстровано 09.10.2012 року реєстратором Дніпропетровська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України, а підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, 32319902, 09.10.2012 року Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ, старший державний виконавець Потапова О.О., об`єкт обтяження: все нерухоме майно. З даного приводу, було звернення до відповідача Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області з письмовою заявою про скасування вищезазначеного арешту. 06 серпня 2021 року з вихідним № 59888 було отримано відповідь від відповідача з відмовою у скасуванні арешту, оскільки всі виконавчі провадження були завершені та передані на зберігання до архіву, у зв`язку із чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до листа Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року, згідно даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, за весь період дії реєстрів виконавчих проваджень, на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі у період з 20.04.2012 року по 09.10.2012 рік перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а/0470/9225/11 від 05.04.2012 року, виданого Дніпровським окружним адміністративним судом про стягнення з СПД-ФО [PERSON] на користь УПФУ у Центрально-Міському районі Кривого Рогу боргу у розмірі 1540,80 грн., яке було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження. Відповідно до вищезазначеної відповіді на день її надання, згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи відкритих виконавчих проваджень, виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на виконанні Центрально-Міського відділу ВДВС не перебувають. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовується, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. На сьогоднішній день позивачка [PERSON] бажає вільно користуватися та розпоряджатися всім належним їй майном, однак враховуючи той факт, що наявне обтяження у вигляді арешту, вона не має можливості розпоряджатися своєю власністю та оформлювати право власності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За частиною 2 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту (обтяження) накладеного на належне позивачу майно порушується її право приватної власності, внаслідок чого [PERSON] позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, вважаю, що слід дійти висновку про те, що заявлені мною, як позивачем вимоги про скасування записів про реєстрацію обтяження на нерухоме майно є належним способом захисту порушеного права згідно частини другої статті 16 ЦК України. Згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно положення ч. 1ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що встановлено ст. 391 ЦК України. Частиною 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. \~ \~ \~ \~Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів по звільнення майна з під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право приватної власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Позивачка не ставить перед судом питання щодо стягнення судового збору.

Outcome: approved