Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з квитанцією № Р24А67472482141953229083 від 31.08.2017 з карткового рахунку позивача, відкритого в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк»), за допомогою інтерет-банкінгу «Приват24» здійснений платіж у сумі 50000 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] . Позивач зазначає, що вказаний платіж був здійснений помилково, оскільки позивач мав намір здійснити перерахунок коштів на власний картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] як «Переказ особистих коштів для погашення договору кредитного ліміту (Угода № SAMDNWFC00019737900 від 03.09.2015)». При цьому позивач зазначає, що сторони між собою не знайомі, жодних цивільно-правових угод між сторонами не існує, будь-яких правочинів сторони не укладали, домовленість щодо перерахунку коштів між сторонами також відсутня. За таких підстав відповідно до ст. 1212 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти у сумі 50000 грн. \~ \~ \~ \~12.05.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 09.06.2022 та надано учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 09.06.2022 судове засідання відкладено на 04.07.2022 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 04.07.2022 позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 21-22). У судове засідання 04.07.2022 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що 31.08.2017 [PERSON] здійснив переказ коштів за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24» з власного карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», номер картки платника [NUMBER] , на розрахунковий рахунок № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Сума переказу становить 50000 грн. Указані обставини підтверджуються копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № Р24А67472482141953229083 від 31.08.2017 (а.с. 7). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що переказ коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] здійснений помилково, оскільки позивач мав намір здійснити перерахунок коштів на власний картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] як «Переказ особистих коштів для погашення договору кредитного ліміту (Угода № SAMDNWFC00019737900 від 03.09.2015)». На підтвердження вказаних вище обставин позивачем надано копію довідки за реквізитами № 637N0HGAM0J4DTFR від 27.04.2022, зі змісту якої вбачається, що у позивача наявний відкритий картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с. 6). Також відповідно до копії довідки № T4GVB1BMD5P6D0ED від 27.04.2022 у позивача наявний відкритий кредитний банківський рахунок відповідно до Угоди № SAMDNWFC00019737900 від 03.09.2015, заборгованість за якою станом на 27.04.2022 ще повністю не погашена (а.с. 8). Вказані докази в сукупності підтверджують доводи позивача щодо наміру здійснити переказ коштів на власний банківський рахунок для погашення використаних кредитних коштів. Також в обґрунтування помилковості переказу коштів на рахунок відповідача позивач зазначає, що сторони між собою не знайомі, жодних цивільно-правових угод між сторонами не існує, будь-яких правочинів сторони не укладали, домовленість щодо перерахунку коштів між сторонами також відсутня. Так, ч. 1 ст. 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04 2019 у справі № 904/2444/18. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Ураховуючи, що відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання та доказів на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт безпідставності отримання відповідачем коштів у сумі 50000 грн за рахунок позивача. Так само відповідач не надав доказів повернення позивачу безпідставно отриманих коштів. Не повернуті позивачеві такі кошти і банківською установою, що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-220427/4145 від 28.04.2022 (а.с. 25). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо клопотання позивача про продовження терміну позовної давності суд зазначає, що ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З урахуванням викладеного суд не вправі вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для застосування строків позовної давності за відсутності відповідного клопотання відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю II групи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн 40 коп. Той факт, що позивач є особою з інвалідністю II групи, підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 9-10).

Outcome: approved